номер провадження справи 17/120/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2014
Справа № 908/4865/14

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД ИРБИС", 61001, м.
Харків, пров. Микитинський , 24

до відповідача: приватного
акціонерного товариства
"АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ", 87535, Донецька
область, м. Маріуполь, площа
Машинобудівників, буд. 1, тел.: (0629) 56-31-81,
56-31-82, 56-31-83, 56-30-07, 51-85-96

про стягнення 177 894,09 грн.

суддя Корсун В.Л.

У засіданні приймали участь
представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Зверева С.С.,
довіреність від 02.01.14 № 301/20Д

СУТЬ СПОРУ:

13.11.14 до господарського суду звернулось
товариство з обмеженою
відповідальністю "ТД ИРБИС" (далі ТОВ
"ТД ИРБИС") з позовною заявою про
стягнення з приватного акціонерного
товариства "АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ" (надалі
ПрАТ "АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ") за договором
від 04.02.13 № 96АЭСсн суми заборгованості
в розмірі 177 894,09 грн., з якої: 144 632,56 грн.
- основний борг, 28 637,25 грн. індекс
інфляції та 4 624,28 грн. - 3% річних.

13.11.14 автоматизованою системою
документообігу суду здійснено
розподіл справ між суддями та
визначено справу № 908/4865/14 до розгляду
судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 13.11.14 судом порушено
провадження у справі № 908/4865/14, якій
присвоєно № провадження 17/120/14. У сторін
витребувані документи необхідні для
всебічного та об'єктивного розгляду і
вирішення справи по суті, судове
засідання призначено на 03.12.14.

Ухвалою від 03.12.14 судом за клопотанням
позивача продовжено строк вирішення
спору на 15 днів - до 28.01.15, розгляд справи
відкладено на 22.12.14.

За заявою представників сторін розгляд
справи здійснювався без застосування
технічних засобів фіксації судового
процесу.

У засіданні суду 22.12.14, на підставі ст.
ст. 821, 85 ГПК України, судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Представнику відповідача
роз'яснено про час написання рішення у
повному обсязі.

Позивач підтримав заявлені вимоги в
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві та у письмовому
обґрунтуванні позовних вимог, зазначав
наступне. 04.02.13 між сторонами у справі
укладено договір поставки № 96АЭСсн, на
виконання умов якого позивач поставив
відповідачу товар на загальну суму 158
160 грн., що підтверджується видатковою
накладною від 25.03.13 № Ю-018577, копія якої
містяться в матеріалах справи. Однак,
зобов'язання щодо оплати поставленого
товару в строк, визначений у договорі,
відповідач виконав частково на суму 13
527,44 грн., внаслідок чого, станом на час
розгляду справи в суді, сума основного
боргу відповідача перед позивачем
складає 144 632,56 грн. Крім того, за
порушення строків виконання основного
зобов'язання відповідачу нараховано 4
624,28 грн. - 3% річних та 28 637,25 грн. індексу
інфляції. На підставі викладеного,
позивач керуючись ст.ст. 625, 526, 610, 625 ЦК
України та ст.ст. 229, 231, 232 ГК України,
просить суд позов задовольнити.

Відповідач у письмових поясненнях
зазначає, що визнає суму основного
боргу в розмірі 139 160 грн. оскільки
відповідачем були сплачені грошові
кошти в сумі 19 000 грн., а не в сумі 13 527,44
грн., як зазначає позивач. Також, у
зв'язку з неправильним розрахунком
суми основного боргу, відповідач
вважає, що і розрахунок індексу
інфляції та 3% річних здійснений
позивачем невірно.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

04.02.13 між ТОВ "ТД ИРБИС"
(Постачальник) та ПрАТ
"АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ" (Покупець) укладено
договір № 96АЭСсн, за умовами якого (п.
1.1. договору) Постачальник зобов'язався
поставити, а Покупець прийняти та
оплатити товар в асортименті,
кількості згідно специфікаціції № 1
(Додаток № 1), яка є невід'ємною частиною
даного договору.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що
поставка товару здійснюється на умовах
СРТ м. Маріуполь згідно «Інкотермс 2000».

За умовами п. 4.2. договору, Постачальник
зобов'язаний надати Покупцю до початку
приймання товару (партії товару), але не
пізніше 36-ти годин з моменту
відвантаження оригінали наступних
документів:

- товаротранспортну накладну або
декларацію зі служби доставки;

- сертифікат або паспорт якості
виробника - 1 екземпляр на партію
товару;

- оригінал рахунку-фактури - 1
екземпляр на партію товару;

- видаткову накладну;

- податкову накладну.

Відповідно до п. 5.1. договору, поставка
партії товару здійснюється протягом
одного тижня з моменту отримання
заявки Покупця.

Цей договір вступає в силу з моменту
укладення його обома сторонами та діє
до 31.12.14 (п. 12.1. договору).

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України (ГК України),
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України (ЦК України) з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до вимог закону, умов
договору. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускається
крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить
Господарський кодекс України,
частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено,
що суб'єкти господарювання та ін.
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору (ч. 1). ... Одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається крім випадків,
передбачених законом (ч. 7).

Згідно із ст. 712 ЦК України, за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів цієї
господарської справи, на виконання
умов спірного договору від 04.02.13, ТОВ "ТД
ИРБИС" поставлено відповідачу товар -
підшипник NU 1080 МСЗ у кількості 2-х штук
загальною вартістю 158 160 грн.

Факт здійснення поставки товару
відповідачу на вказану вище суму
підтверджується наявними в матеріалах
цієї справи належним чином
засвідченими доказами, а саме:
видатковою накладною від 25.03.13 № Ю-018577
на суму 158 160 грн., довіреністю від 25.03.13
№ 1095, виданою ПрАТ "АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ"
уповноваженому представнику на
отримання від ТОВ "ТД ИРБИС"
товарно-матеріальних цінностей за
договором від 04.02.13 № 96АЭСсн та
виставленим позивачем на оплату
відповідачу рахунком від 12.02.13 №
СчЮ-013900.

Крім того, факт поставки товару на суму
158 160 грн. не заперечувався
представником відповідача в ході
розгляду цієї справи.

Згідно з п. 7.1. договору, оплата
здійснюється в національній валюті
України протягом 15 календарних днів з
моменту поставки товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи № 908/4865/14 свідчать, що
відповідач взятих на себе договірних
зобов'язань належним чином не виконав,
оплату за прийнятий товар здійснив
частково, чим порушив умов договору.

Так, позивач в ході розгляду цієї
справи зазначав, що відповідачем
частково оплачена сума основного боргу
в розмірі 12 278,49 грн., що
підтверджується банківськими
виписками, а саме: від 23.07.13 в сумі 5000
грн., від 27.08.13 в сумі 2000 грн., від 13.09.13 в
сумі 2000 грн., від 18.09.13 в сумі 2000 грн. та
від 18.10.13 в сумі 2000 грн.

Із пояснень позивача вбачається, що із
суми в розмірі 5000 грн., перерахованої за
банківською випискою від 23.07.13,
позивачем зараховано в оплату за
договором від 04.02.13 лише суму в розмірі 4
278,49 грн.

Разом з тим, розглянувши наявну в
матеріалах цієї справи банківську
виписку від 23.07.13 судом встановлено, що
в якості підстави перерахування коштів
в сумі 5000 грн. на рахунок позивача
відповідачем був зазначений договір
від 04.02.13 № 96АЭСсн. Тобто, договір, за
яким позивачем заявлені вимоги у цій
справі.

Враховуючи викладене, суд визнає
безпідставним зарахування позивачем в
оплату суми основного боргу за
договором від 04.02.13 № 96АЭСсн за
банківською випискою від 23.07.13 лише
суми 4 278,49 грн., а не суми в розмірі 5000
грн.

Також, позивач стверджував, що станом
на 25.03.13 відповідачем було сплачено
суму в розмірі 1248,95 грн. в якості
передоплати за поставлений товар
відповідно до виставленого позивачем
рахунку від 12.02.13 № СчЮ-013900.

Доказів сплати відповідачем суми в
розмірі 1248,95 грн. позивачем до
матеріалів цієї справи не додано.

В той же час, відповідач додав до
матеріалів цієї справи платіжні
доручення (від 13.09.13 № 13739 в сумі 2000 грн.,
від 18.09.13 № 13931 в сумі 2000 грн., від 23.07.13 №
11578 в сумі 5000 грн., від 27.08.13 № 13074 в сумі
2000 грн., від 10.07.13 № 10686 в сумі 3000 грн., від
15.07.13 № 11010 в сумі 3000 грн. та від 18.10.13 №
16050 в сумі 2000 грн.), за якими вбачається,
що відповідачем сплачено загальну суму
боргу в розмірі 19 000 грн.

В якості підстави сплати зазначених
коштів відповідачем у платіжних
дорученнях від 13.09.13 № 13739, від 18.09.13 №
13931, від 23.07.13 № 11578, від 27.08.13 № 13074 та від
18.10.13 № 16050 зазначено: оплата за
підшипники згідно договору від 04.02.13 №
96АЭCcн. При цьому, в платіжних
дорученнях від 10.07.13 № 10686 та від 15.07.13 №
11010 відповідачем зазначено: оплата за
підшипники згідно договору від 04.04.13 №
96АЭCcн.

Представниками сторін в ході розгляду
цієї справи жодних доказів на
підтвердження існування між сторонами
інших зобов'язань з поставки товару -
підшипників за договором від 04.04.13 №
96АЭCcн до матеріалів цієї справи не
додано.

Також відповідач в ході розгляду цієї
справи пояснював, що за платіжними
дорученнями від 10.07.13 № 10686 та від 15.07.13
№ 11010 останнім сплачувався борг саме за
договором від 04.02.13 № 96АЭСсн.

Отже, оскільки вказаний відповідачем у
платіжних дорученнях від 10.07.13 № 10686 та
від 15.07.13 № 11010 предмет (підшипник) та
номер договору (№ 96АЭCcн) співпадає із
предметом та номером договору, за яким
заявлені вимоги у цій справі, суд
дійшов висновку, що оплата
відповідачем суми коштів в розмірі 6000
грн. за платіжними дорученнями від 10.07.13
№ 10686 та від 15.07.13 № 11010 була здійснена
ПрАТ "АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ" саме в межах
договору від 04.02.13 № 96АЭCcн.

Таким чином, з урахуванням викладених
вище обставин та наявних в матеріалах
цієї справи доказів, суд дійшов
висновку, що сума боргу відповідача за
договором від 04.02.13 № 96АЭCcн складає 137
911,05 грн. (137 911,05 грн. = 158 160 грн. (сума
поставленого товару) - 19 000 грн.
(здійснена оплата відповідачем за
платіжними дорученнями від 13.09.13 № 13739,
від 18.09.13 № 13931, від 23.07.13 № 11578, від 27.08.13
№ 13074, від 10.07.13 № 10686, від 15.07.13 № 11010 та
від 18.10.13 № 16050) - 1 248,95 грн. (сума, яка, як
стверджує позивач, була сплачена
відповідачем станом на 25.03.13 та не
заявлена позивачем до стягнення за цим
позовом).

Факт наявності основної
заборгованості у розмірі 137 911,05 грн.
підтверджується матеріалами цієї
господарської справи.

Оскільки відповідач в ході розгляду
цієї справи не надав суду доказів
сплати ним суми основного боргу в
розмірі 137 911,05 грн., або доказів
правомірності своїх дій щодо такої не
сплати, суд вважає, що позовна вимога
про стягнення основного боргу в
розмірі 144 632,56 грн. підлягає частковому
задоволенню в сумі 137 911,05 грн. В іншій
частині вимоги щодо стягнення
основного боргу відхиляються через
недоведеність.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь період прострочення, а
також 3 % річних з простроченої суми,
якщо законом або договором не
встановлено інший розмір відсотків.

Позивачем заявлено до стягнення 3%
річних в сумі 4 624,28 грн. та індекс
інфляції в розмірі 28 637,25 грн. за період
з 18.10.13 по 10.11.14, що нараховані позивачем
на суму основного боргу в розмірі 144
632,56 грн.

Оскільки матеріали справи свідчать, що
сума основного боргу відповідача
складає 137 911,05 грн., то здійснене
нарахування позивачем 3% річних та
індексу інфляції на суму 144 632,56 грн. суд
визнає необґрунтованим та
безпідставним.

За розрахунком суду, який здійснений в
межах заявленого позивачем періоду (з
18.10.13 по 10.11.14) та на доведену позивачем
суму основного боргу - 137 911,05 грн.,
розмір 3% річних складає 4 409,38 грн. Отже,
вимоги в цій частині підлягають
частковому задоволенню в сумі 4 409,38
грн. В іншій частині вимоги про
стягнення 3 % річних відхиляються через
необґрунтованість.

Перевіривши нарахування позивачем
суми індексу інфляції в розмірі 28 637,25
грн. (з урахуванням доведеної позивачем
суми основного боргу 137 911,05 грн.) суд
знаходить їх обґрунтованими, а тому
вимоги в цій частині задовольняються
судом повністю.

Представник відповідача надав суду
заяву (в порядку ст. 83 ГПК України), якою
просить суд відстрочити виконання
рішення на 1 рік.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України
передбачено, що господарський суд,
приймаючи рішення, має право
відстрочити або розстрочити виконання
рішення.

Проаналізувавши доводи відповідача,
викладені у заяві, враховуючи
тривалість строку невиконання
відповідачем прийнятих на себе
зобов'язань за договором від 04.02.13 №
96АЭCcн, суд не вбачає підстав для
відстрочення виконання рішення в
даному випадку оскільки відстрочка
виконання рішення допускається у
виняткових випадках і залежить від
обставин справи. Тяжке фінансове
положення відповідача не є винятковими
обставинами, що унеможливлюють
виконання рішення у справі № 908/4865/14, а
отже і не можуть бути підставою для
відстрочення його виконання.

Приймаючи до уваги викладене, суд
відмовляє у задоволенні заяви
(клопотання) відповідача про
відстрочення виконання рішення на 1
рік.

Відповідно до ст. 49 ГПК України,
судовий збір у розмірі 3 419,15 грн.
покладається на відповідача.

Судом роз'яснюється, що згідно з
вимогами ч. 1 ст. 116 ГПК України (…) після
набрання законної сили наказ видається
судом за заявою стягувачу (…).

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 42, 43, 45, 22, 33, 34, 44, 49, 69, 82, 821, 83, 84, 85 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства "АЗОВЕЛЕКТРОСТАЛЬ" (87535,
Донецька область, м. Маріуполь, площа
Машинобудівників, буд. 1, тел.: (0629) 56-31-81,
56-31-82, 56-31-83, 56-30-07, 51-85-96, )
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД ИРБИС" (61001, м.
Харків, пров. Микитинський , 24, ) - 137 911 (сто тридцять сім
тисяч дев'ятсот одинадцять) грн. 05 коп.
основного боргу, 4 409 (чотири тисячі
чотириста дев'ять) грн. 38 коп. 3% річних, 28
637 (двадцять вісім тисяч шістсот
тридцять сім) грн. 25 коп. індексу
інфляції та 3 419 (три тисячі чотириста
дев'ятнадцять) грн. 15 коп. судового
збору. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 29.12.14

Суддя
В.Л. Корсун