м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомВідкритого акціонерного
«Запоріжжяобленерго»доПублічного
акціонерного товариства
«Златобанк»пророзірвання договору та
стягнення 13 825 297,59 грн.Суддя Босий В.П.
Представники сторін:
від позивача:Парицька Н.О.від
відповідача:не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Відкрите акціонерне товариство
«Запоріжжяобленерго» (надалі -
«Товариство») звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Златобанк» (надалі -
«Банк») про розірвання договору та
стягнення 13 825 297,59 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
внаслідок направлення позивачем заяви
закриття рахунків, відкритих
відповідачу згідно договору
банківського рахунку №5044-ЮР від 24.12.2012
р., відповідачем не було перераховано
позивачу залишок коштів на таких
рахунках у розмірі 13 825 297,59 грн. Крім
того, позивачем заявлено вимогу про
розірвання такого договору.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 09.12.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
(з урахуванням ухвали від 11.12.2014 р.) на
В судове засідання представник
позивача з'явилася, через канцелярію
суду подала документи на виконання
вимог ухвали суду, надала пояснення
стосовно суті спору, позовні вимоги
підтримала у повному обсязі.
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, вимоги ухвали
суду не виконав, про причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений, що підтверджується
відмітками на звороті ухвали суду.
Місцезнаходження відповідача за
Хмельницького, 17/52, на яку було
відправлено ухвалу суду,
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців №19784757 від
09.12.2014 р., матеріалами справи та вказано
Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2012 р. між Банком та Товариством
(клієнт) було укладено договір
банківського рахунку №5044-ЮР (надалі -
«Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору на умовах, в
порядку та строки, зазначені у цьому
договорі, банк відкриває клієнту
проточний/і рахунок/ки у національній
та/або іноземній валюті на підставі
окремої/их зави/заяв клієнта, з метою
надання послуг щодо здійснення
розрахунково-касового обслуговування
клієнта з використанням платіжних
інструментів відповідно до вимог
чинного законодавства України та умов
цього договору, а клієнт здійснює
оплату наданих банком за цим договором
послуг згідно з тарифами на послуги на
розрахунково-касове обслуговування
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців АТ «Златобанк».

Пунктом 2.2 Договору визначено, що
рахунок/ки відкривається/ються
протягом 3 банківських (робочих) днів
після надання до банку повного пакету
документів, необхідних для відкриття
рахунку відповідно до вимог чинного
законодавства України.

За змістом п. 8.3 Договору поточний
рахунок закривається: на підставі
заяви клієнта; на підставі рішення
органу, на який законом покладено
функції щодо ліквідації або
реорганізації клієнта; на підставі
відповідного рішення суду або
господарського суду про ліквідацію
клієнта; на інших підставах,
передбачених чинним законодавством
України; на підставах, передбачених цим
договором.

26.11.2014 р. Товариством було надано Банку
заяву №003-09/17753 від 26.11.2014 р. про закриття
поточних рахунків, відкритих на
виконання умов Договору, №5044,
№5044 та №5044, а також надані
платіжні доручення для перерахування
грошових коштів, які залишилися на
таких рахунках, на поточні рахунки
Товариства, відкриті в інших банках.

Заяви про закритті поточного рахунку
юридичної особи або поточного рахунку
відокремленого підрозділу, оформлені
Товариством відповідним чином,
отримані Банком 27.11.2014 р.

Згідно довідки Банку №488 від 27.11.2014 р.
станом на 27.11.2014 р. на поточних рахунках
Товариства №5044, №5044 та
№5044 залишок грошових котів
складав 13 825 297,59 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із
наявністю, на думку позивача, підстав
для повернення залишків коштів на
рахунках №5044, №5044 та
№5044 у розмірі 13 825 297,59 грн., а
також для розірвання Договору.

Договір є договором банківського
рахунку, а відтак між сторонами виникли
правовідносини, які підпадають під
правове регулювання в т.ч. Глави 72
Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно із частиною 1 статті 1066
Цивільного кодексу України за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Пункт 1.30 статті 1 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» платіжне доручення -
розрахунковий документ, який містить
доручення платника банку або іншій
установі - члену платіжної системи, що
його обслуговує, здійснити переказ
визначеної в ньому суми коштів зі свого
рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до п. 1.35 статті 1 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні»
розрахунковий документ - документ на
переказ коштів, що використовується
для ініціювання переказу з рахунка
платника на рахунок отримувача.

Із матеріалів справи вбачається, що
26.11.2014 р. Товариством було надано Банку
заяву №003-09/17753 від 26.11.2014 р. про
перерахування грошових коштів, які
залишилися на рахунках №5044,
№5044 та №5044, на підставі
платіжних доручень №28273 від 26.11.2014 р.,
№28274 від 26.11.2014 р. та №28275 від 26.11.2014 р. на
поточні рахунки Товариства, відкриті в
інших банках.

Пунктом 3.3.5 Договору передбачено, що
банк бере на себе зобов'язання за
розпорядженням клієнта видати або
перерахувати з його рахунку кошти в
день надходження до банку відповідного
розрахункового документа, за умови
його подання в операційний час,
відповідно до умов цього договору.

Згідно зі ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Матеріали справи не містять, а
відповідачем не надано суду належних
та допустимих доказів на підтвердження
факту виконання платіжних доручень
Товариства №28273 від 26.11.2014 р., №28274 від
26.11.2014 р. та №28275 від 26.11.2014 р.

За змістом п. 8.3 Договору поточний
рахунок закривається, зокрема, на
підставі заяви клієнта.

Згідно з п. 20.5 Інструкції про порядок
відкриття, використання і закриття
рахунків у національній та іноземних
валютах, затвердженої постановою
Національного банку України №492 від
12.11.2003 р., закриття поточного рахунку за
бажанням клієнта здійснюється на
підставі його заяви про закриття
рахунку, встановленого зразку.

27.11.2014 р. Банком були отримані заяви про
закриття поточного рахунку юридичної
особи або поточного рахунку
відокремленого підрозділу, оформлені
позивачем у відповідності до вказаної
Інструкції.

Відповідно до ч. 3 ст. 1075 Цивільного
кодексу України залишок грошових
коштів на рахунку видається клієнтові
або за його вказівкою перераховується
на інший рахунок в строки і в порядку,
встановлені банківськими правилами.

Пунктом 20.6 Інструкції про порядок
відкриття, використання і закриття
рахунків у національній та іноземних
валютах визначено, що банк за наявності
коштів на поточному рахунку, який
закривається на підставі заяви
клієнта, здійснює завершальні операції
за рахунком [з виконання платіжних
вимог на примусове списання (стягнення)
коштів, виплати коштів готівкою,
перерахування залишку коштів згідно з
дорученням клієнта тощо]. Датою
закриття поточного рахунку вважається
наступний після проведення останньої
операції за цим рахунком день. Якщо на
поточному рахунку власника немає
залишку коштів, а заява подана в
операційний час банку, то датою
закриття поточного рахунку є день
отримання банком цієї заяви. У день
закриття поточного рахунку банк
зобов'язаний видати клієнту довідку
про закриття рахунку.

Згідно довідки Банку №488 від 27.11.2014 р.
станом на 27.11.2014 р. (момент подання заяв
про закриття поточних рахунків) на
поточних рахунках Товариства
№5044, №5044 та №5044
залишок грошових котів складав 13 825 297,59
грн.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Банк обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги
Товариства про стягнення з Банку
стягнення грошових коштів у розмірі 13
825 297,59 грн., які обліковуються на
рахунках Товариства №5044,
№5044 та №5044, є правомірними
та обґрунтованими.

Стосовно вимоги позивача про
розірвання Договору суд відзначає
наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 1075 Цивільного кодексу
України договір банківського рахунка
розривається за заявою клієнта у
будь-який час.

Пунктом 8.2.1 Договору визначено, що за
ініціативою клієнта цей договір може
бути розірваний на підставі заяви (у
будь-який час).

З огляду на викладені норми вбачається,
що договір банківського рахунку може
бути розірвано внаслідок
односторонньої відмови клієнта за його
заявою в будь-який час.

Суд відзначає, що матеріали справи не
містять доказів подання Товариством
заяви до Банку про розірвання Договору
за його ініціативою.

В той же час, згідно ч. 2 ст. 651 Цивільного
кодексу України договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Зазначеною правовою нормою
законодавець поділяє підстави для
розірвання договору у судовому порядку
на законні та договірні. Так,
підставами для розірвання договору, що
випливають зі змісту закону є істотне
порушення договору винною стороною та
інші випадки, передбачені законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору
(ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Отже, приписи ст. 651 Цивільного кодексу
України пов'язують можливість
розірвання договору у зв'язку з
порушенням стороною його умов лише у
разі, якщо внаслідок завданої цим шкоди
друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.
Істотність порушення договору
визначається за об'єктивними ознаками
та обставинами, що вказують на значну
міру позбавлення того на, що особа
розраховувала при укладенні договору.

Аналогічні висновки містяться у
постановах Вищого господарського суду
України від 01.04.2013 р. у справі
№5002-21/2895-2012 та від 18.04.2013 р. у справі
№5023/4499/12.

Пунктом 2.5 Договору визначено, що
розрахункові документи приймаються до
виконання банком в порядку та на
умовах, передбачених чинним
законодавством України. Банк виконує
операції за рахунком за дорученням
клієнта в порядку договірного списання
або на підставі платіжних вимог
стягувачів у разі примусового списання
коштів, в порядку, строки та на умовах,
передбачених законодавством України,
цим договором та іншими договорами,
укладеними між банком та клієнтом.

Як вбачається із матеріалів справи,
платіжні доручення Товариства №28273 від
26.11.2014 р., №28274 від 26.11.2014 р. та №28275
від 26.11.2014 р. про перерахування грошових
коштів не були виконані Банком у
визначеному Договором порядку.

Відтак, невиконання відповідачем
зобов'язання з перерахування коштів
свідчить про позбавлення позивача
того, на що він розраховував при
укладенні Договору.

Враховуючи встановлений судом факт
невиконання відповідачем зобов'язання
з перерахування грошових коштів,
вимога позивача про розірвання
Договору є правомірною та такою, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Відкритого
акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» задовольнити
повністю.

2. Розірвати договір банківського
рахунку №5044-ЮР від 24.12.2012 р., укладений
між Публічним акціонерним товариством
«Златобанк» та Відкритим акціонерним
товариством «Запоріжжяобленерго».

3. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Златобанк» (01030, м. Київ,
вул. Б. Хмельницького, 17/52;
ідентифікаційний код 35894495) на користь
Відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя,
вул. Сталеварів, 14; ідентифікаційний
код 00130926) грошові кошти у розмірі 13 825 297
(тринадцять мільйонів вісімсот
двадцять п'ять тисяч двісті дев'яності
сім) грн. 59 коп., що становить залишок,
який обліковується на рахунках
№5044, №5044 та №5044, та
судовий збір у розмірі 74 298 (сімдесят
чотири тисячі двісті дев'яносто вісім)
грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 25.12.2014 р.

Суддя
В.П. Босий