ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2014 р.Справа № 922/4775/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання
Васильєві А.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Елікс", м.
Дніпропетровськ до Приватного
акціонерного товариства
"Лугцентрокуз ім. С.С Монятовського", м.
Луганськ про стягнення 207837,01 грн. за
участю представників:

позивача - Богатирьов С.В., довіреність
№ 133 від 12.11.2014 року;

відповідача - Сердюкова І.В.,
довіреність від 04.11.2014 року

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Елікс", м.
Дніпропетровськ (позивач) звернулось
до господарського суду Харківської
області з позовом до відповідача -
Приватного акціонерного товариства
"Лугцентрокуз ім. С.С Монятовського", м.
Луганськ про стягнення 207837,01 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Елікс" посилається
на неналежне виконання Приватним
акціонерним товариством "Лугцентрокуз
ім. С.С Монятовського" своїх
зобов'язань за Договором № 130603 від
20.06.2013 року. В обґрунтування своєї
правової позиції позивач посилається
приписи ст.ст. 15, 16, 526, 533, 611, 625 ЦК України
та ст.ст. 193, 216 ГК України. З урахування
вищенаведених обставин та норм закону,
позивачем заявлено до стягнення з
відповідача 192767,97 грн. заборгованості
за вищевказаним Договором та 3 % річних
в розмірі 15069,04 грн. Також до стягнення
позивачем заявлені судові витрати.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 30 жовтня 2014
року було прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі № 922/4775/14 та призначено її
розгляд у відкритому судовому
засіданні на 18 листопада 2014 року о 10:20.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 18 листопада 2014
року клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи (вх. № 819)
задоволено та розгляд справи № 922/4775/14
відкладено на 09 грудня 2014 р. о 10:40, у
відповідності до приписів ст. 77 ГПК
України.

09.12.2014 року до канцелярії
господарського суду надійшла
зустрічна позовна заява Приватного
акціонерного товариства "Лугцентрокуз
ім. С.С Монятовського" до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Елікс" про
визнання договору (контракту)
недійсним.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 09.12.2014 року
зустрічну позовну заяву Приватного
акціонерного товариства "Лугцентрокуз
ім. С.С Монятовського" та додані до неї
матеріали на 12 аркушах повернуто
заявнику без розгляду.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 09 грудня 2014
року усне узгоджене клопотання сторін
про відкладення розгляду справи
задоволено та розгляд № 922/4775/14
відкладено на 23 грудня 2014 р. о 12:00, у
відповідності до приписів ст. 77 ГПК
України.

23.12.2014 року через канцелярію суду, до
матеріалів справи від позивача
надійшло клопотання про долучення
документів (вх. № 46749/14) з додатковими
документами, які досліджено та
долучено судом до матеріалів справи.

23.12.2014 року через канцелярію суду, до
матеріалів справи від позивача
надійшло клопотання про зупинення
провадження у справі № 922/4775/14 (вх. №
46748/14) в порядку приписів ч. 1 ст. 79 ГПК
України.

Позивач в призначене судове засідання
з'явився, заявлені позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,
викладених в позовній заяві та
наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в призначене судове
засідання з'явився, проти заявлених
позовних вимог заперечив повністю,
проте підтримав подане раніше
клопотання про зупинення провадження
у справі № 922/4775/14 (вх. № 46748/14) в порядку
приписів ч. 1 ст. 79 ГПК України. Також, в
засіданні заявив усне клопотання про
відкладення розгляду справи,
мотивоване необхідністю надання
додаткових доказів по справі. Окрім
того, усно клопотав про зменшення
розміру заявлених до стягнення 3 %
річних в розмірі 15069,04 грн.

Розглянувши клопотання відповідача
про зупинення провадження у справі №
922/4775/14 (вх. № 46748/14), вислухавши думку
позивача з приводу вказаного
клопотання, який заперечував проти
його задоволення, суд зазначає про
наступне.

В обґрунтування вказаного клопотання
відповідач посилається на те, що ухвала
господарського суду Харківської
області від 09.12.2014 року, якою зустрічну
позовну заяву ПАТ "Лугцентрокуз ім. С.С
Монятовського" та додані до неї
матеріали на 12 арк. повернуто заявнику
без розгляду, оскаржується останнім в
Харківському апеляційному
господарської суді, на підставі чого, в
порядку ч. 1 ст. 79 ГПК України відповідач
просить суд провадження у даній справі
зупинити.

Суд зазначає, що відповідно до ст.106 ГПК
України ухвала про повернення позовної
заяви, в тому числі і зустрічна позовна
заява, оскаржується в апеляційному
порядку окремо від рішення місцевого
господарського суду, а отже суд дійшов
висновку про відсутність в даному
випадку у суду правових підстав
передбачених ст.79 ГПК України для
зупинення провадження у справі №
922/4775/14.

Розглянувши усне клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи, вислухавши думку позивача з
приводу вказаного клопотання, який
заперечував проти його задоволення,
суд зазначає про наступне.

Приписами ст. 77 ГПК України
встановлено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу,
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні. При цьому, зі змісту
норми цієї статті вбачається, що
питання про те, що певні обставини
перешкоджають розгляду справи,
вирішується судом залежно від
конкретних обставин справи. Так, якщо
представники сторін чи інших учасників
судового процесу не з'явилися в судове
засідання, а суд уважає, що наявних у
справі матеріалів достатньо для
розгляду справи та ухвалення законного
і обґрунтованого рішення, він може, не
відкладаючи розгляду справи, вирішити
спір по суті.

В даному випадку, на думку суду,
обставини справи свідчать про
наявність у справі матеріалів,
достатніх для розгляду справи та
ухвалення законного і обґрунтованого
рішення.

Крім того, суд приймає до уваги, що
судом сторонам були створені належні
умови для надання усіх необхідних
доказів: надано достатньо часу для
підготовки до судового засідання,
розгляд справи відкладався, у
відповідача була можливість
скористатися правами, наділеними його
ст. 22 ГПК України, зокрема, у
відповідача була можливість
ознайомитись із матеріалами справи,
надати свої заперечення, або нові
докази на спростування заявлених
позовних вимог або в підтвердження
своїх заперечень, тощо. Проте жодних
нових доказів відповідачем станом на
23.12.2014 року не надано.

Відповідно до ч.3 ст. 22 ГПК України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи. Подача заяв
спрямованих на штучне затягування
судового процесу, суперечить, зокрема,
вимогам статті 6 Конвенції про захист
праві людини і основоположних свобод
1950 року, учасником якої є Україна,
стосовно права кожного на розгляд його
справи судом упродовж розумного
строку.

Враховуючи вищенаведені обставини на
норми закону, усне клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи є необґрунтованим та таким, що
не відповідає принципу
добросовісності в користуванні
процесуальними правами, у зв'язку з чим,
суд відмовляє в його задоволенні.

Таким чином, за висновками суду, в
матеріалах господарської справи №
922/4775/14 достатньо документів, які мають
значення для правильного вирішення
спору та є необхідними для прийняття
повного і обґрунтованого судового
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, всебічно та
повно дослідивши надані докази,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, судом
встановлено наступне.

20 червня 2013 року між позивачем - ТОВ
"Елікс" (продавцем) та відповідачем ПАТ
"Лугцентрокуз ім. С.С. Монятовського"
(покупцем) було укладено Контракт № 130603
(далі-Контракт), відповідно до умов
якого сторони встановили та погодили
низку цивільних прав та обов'язків (а.с.
11-12, т.с. 1).

Так, у відповідності до умов п. 1.1
Контракту, позивач приймав на себе
зобов'язання здійснити поставку на
адресу відповідача наступне
устаткування:

Автошкаф для інструменту Rоbо Сгib 1000.

Відповідно до вимог, передбачених п. 4.3.
зазначеного вище Контракту поставка
товару повинна була здійснена у строк
до 31.07.2013 року.

Згідно п. 4.2. Контракту № 130603 від 20.06.2013
року датою поставки устаткування
вважається дата приймання
устаткування по накладній.

Так, на виконання своїх зобов'язань за
вищезазначеним Контрактом, позивач
(продавець) 05.08.2013 року передав
передбачене Контракту устаткування,
вказане устаткування відповідач
(покупець) прийняв, що підтверджується
наявною в матеріалах справи Видатковою
накладною № ЕЛ00000505 від 05.08.2013 року та
довіреністю на уповноважену особу для
отримання товару № 1921 від 05.08.2013 року
(а.с. 13-14 т.с. 1).

Умовами пункту 2.1. Контракту № 130603 від
20.06.2013 року, сторони погодили та
встановили, що загальна вартість цього
Контракту складала еквівалент 34 440,00
Євро за курсом продажу валюти на
міжбанківському валютному ринку
України, що на дату поставки становило
371 952,00 грн. Оплата товару повинна була
здійснюватися у національній валюті
України - гривні протягом 30 днів після
поставки товару (п. 2.3. Контракту). Отже
останнім днем здійснення оплати за
отримане устаткування було 04 вересня
2013 року.

Позивачем в позовній заяві та під час
розгляду даної господарської справи
наголошено, не зважаючи на зазначені
вище вимоги укладеного між сторонами
Контракту № 130603 від 20.06.2013р., відповідач
(покупець за Контрактом) оплату товару,
отриманого від позивача (продавця)
здійснив несвоєчасно та не в повному
обсязі.

Як вже зазначалось вище, у
відповідності до умов п. 2.1. Контракту №
130603 від 20.06.2013р., загальна вартість
контракту складає еквівалент 34 440,00
Євро за курсом продажу валюти на
міжбанківському валютному ринку
України.

Оплата отриманого за контрактом
устаткування відповідачем була
здійснена частково в розмірі та в
наступні строки: 02.06.2014 року в сумі 350
000,00 грн., 25.06.2014 року в сумі 21 952,00 грн.
(а.с. 15-16, т.с. 1).

Відповідно до курсу іноземних валют на
міжбанківському валютному ринку
України курс гривні по відношенню до
Євро станом на 02.06.2014 року становив 16,184
гривень за один Євро, а станом на 25.06.2014
року 16,224 гривні за один Євро.

Отже, сума заборгованості сплачена
Позивачем 02.06.2014 року становила
еквівалент 21 626,30 Євро, а сума сплачена
25.06.2014 року становила еквівалент 1 353,06
Євро, а тому у відповідача перед
позивачем за вищевказаним Контрактом
№ 130603 від 20.06.2013 року виникла
заборгованість, яка еквівалентна 11 460,64,
що з урахуванням курсу іноземних валют
на міжбанківському валютному ринку
України станом на 16.10.2014 року (16,82 грн. за
один Євро) становить 192 767,97 грн.

В обґрунтування вищенаведеного,
позивачем 23.12.2014 року надано до
матеріалів справи копію виписки про
динаміку валютного курсу станом на
25.06.2014р., 02.06.2014р. та 16.10.2014р., які
досліджено та перевірено судом.

Суд зазначає, що на момент прийняття
рішення у справі в матеріалах справи №
922/4775/14 відсутні будь-які докази
погашення відповідачем заборгованості
в розмірі 192767,97 грн. в добровільному
порядку.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам справи, суд
вважає, що заявлені Товариством з
обмеженою відповідальністю "Елікс"
позовні вимоги в частині заявлених до
стягнення з Приватного акціонерного
товариства "Лугцентрокуз ім. С.С
Монятовського" 192767,97 грн.
заборгованості, підлягають
задоволенню в повному обсязі, виходячи
з наступного.

Приписами ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК
України встановлено, що підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
угоди (правочини), передбачені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Із обставин справи вбачається, що у
даному випадку правовідносини між
позивачем та відповідачем виникли на
підставі Контракту № 130603 від 20.06.2013р., в
якому сторони вільно на власний розсуд
визначили низку цивільних прав та
обов'язків, що підлягають виконанню з
боку сторін, оскільки відповідно до
наведених вимог законодавства ці умови
є обов'язковими для сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Згідно положень ст. 533 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом.

Згідно з приписами ст. ст. 509, 510 ЦК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК
України та ст. 193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином, в установлений строк,
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається, крім передбачених
законом випадків.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зважаючи на встановлені факти та
вимоги вищезазначених норм закону, а
також враховуючи, що відповідач, в
установленому ст.ст. 32, 33 ГПК України
порядку обставини, які повідомлені
суду позивачем не спростував, не надав
суду доказів належного виконання умов
Контракту, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Елікс" в частині
заявлених до стягнення 192767,97 грн.
заборгованості обґрунтовані,
підтверджуються наявними у матеріалах
справи № 922/4775/14 доказами та підлягають
задоволенню повністю.

Щодо позовних вимог в частині
заявлених до стягнення 3 % річних у
розмірі 15069,04 грн., суд зазначає
наступне.

За загальним правилом, закріпленим у
частині першій статті 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
через відсутність у нього необхідних
коштів, оскільки згадане правило
обумовлено замінністю грошей як їх
юридичною властивістю.

Водночас необхідно мати на увазі, що за
приписом частини третьої статті 550 ЦК
України кредитор не має права на
неустойку (в тому числі пеню та штраф) у
разі, якщо боржник згідно із статтею 617
цього Кодексу не відповідає за
порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 617 особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили.

За розрахунком позивача, передбачені
нормами статті 625 ЦК України нараховані
3% річних в даному випадку становлять
суму, еквівалентну 895,90 Євро, що з
урахуванням курсу іноземних валют на
міжбанківському валютному ринку
України станом на 16.10.2014 року (16,82 грн. за
один Євро) становить 15 069,04 грн.

Щодо усного клопотання відповідача
стосовно зменшення судом заявлених до
стягнення 3 % річних, суд вважає за
можливе його задовольнити, враховуючи
наявний в матеріалах справи Сертифікат
(Висновок) про настання обставин
непереборної сили № 2382/05-4 від 15.08.2014
року, який засвідчує настання обставин
непереборної сили з 01.06.2014 року для
відповідача (а.с. 41-42 т.с. 1).

Таким чином, перевіривши нарахування 3 %
річних за період з: 05.09.2013 року по 01.06.2014
року суд вважає належною до стягнення
суми 3 % річних в розмірі 12366,21 грн., в
іншій частині суд відмовляє.

Вищенаведені обставини є підставою для
часткового задоволення позовних вимог.

При розподілі господарських витрат,
суд керується приписами ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої, витрати зі
сплати судового збору у розмірі 4156,74
грн. за майновий характер спору в
даному разі покладаються на
відповідача, з вини якого виник даний
спір, який доведено до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, статтями 526, 530, 610 Цивільного
кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33,
43, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Лугцентрокуз ім. С.С
Монятовського" (91005, Луганська область,
м. Луганськ, вул. Фрунзе, буд. 107, корпус
14, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Елікс" (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Роторна, 8/40, ) - 192767,97 грн. заборгованості
за Контрактом № 130603 від 20.06.2013 року;
12366,21 грн. 3 % річних; 4156,74 грн. судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу,
протягом десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення через місцевий
господарський суд.

Повне рішення складено 29.12.2014 р.

Суддя Є.М. Жиляєв