м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/25167/14 02.12.14

За позовом Компанія "Солвей
Індастріз ЛТД." до Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Побужський феронікелевий комбінат"
про визнання
правочинів недійснимиСуддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Бузницький А.О. (дов. б/н
від 26.09.2014 року)від відповідача Слєпуха
О.С. (дов. № 01-14/139 від 19.05.2014 року)

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 02 грудня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Компанія "Солвей Індастріз ЛТД." (надалі
по тексту - позивач) звернулась до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Побужський
феронікелевий комбінат" про визнання
недійсними наступних правочинів:
додаткової угоди № 11 від 06.11.2012 року до
Договору № 309/05 від 29.04.2005 року,
додаткової угоди № 9 від 13.11.2012 року до
Договору № 598/05 від 15.08.2005 року,
додаткової угоди № 10 від 06.11.2012 року до
Договору № 602/05 від 16.08.2005 року,
додаткової угоди № 2 від 06.11.2012 року до
Договору № 800/07 від 03.10.2007 року.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.11.2014 року порушено
провадження у справі № 910/25167/14, розгляд
справи призначено на 02.12.2014 року.

18.11.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшла заява про зміну
підстав позову, відповідно до якої
позивач просить визнати недійсними
оспрювані правочини, оскільки
представник Компанії "Солвей Індастріз
ЛТД." при укладені вказаних правочинів
діяв без необхідного обсягу цивільної
дієздатності, про що відповідач знав на
момент укладення оспорюваних
правочинів.

01.12.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва
відповідач подав письмові пояснення по
справі.

У відповідності до статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу, в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог. До
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

Подана позивачем заява про зміну
підстав позову приймається судом до
розгляду, позовні вимоги розглядаються
з урахуванням заяви поданої 18.11.2014 року.

У судовому засіданні 02.12.2014 року
представник позивача підтримав
позовні вимоги, з урахуванням заяви,
поданої 18.11.2014 року через відділ
діловодства Господарського суду міста
Києва.

Представник відповідача у судовому
засіданні 02.12.2014 року не заперечив
проти позову.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2005 року між Компанією "Romtrade Limited", яка
перейменована у Компанію "Солвей
Індастріз ЛТД." (позикодавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Побужський
феронікелевий комбінат" (позичальник)
укладено договір позики № 309/05 (надалі
по тексту - Договір № 309/05), за умовами
якого позикодавець передав у власність
позичальника кошти у сумі 2 000 000, 00
доларів США, а останній взяв на себе
зобов'язання повернути позику у строк
до 30.04.2006 року та сплатити відсотки,
визначені Договором.

Додатковими угодами № № 1-10 до Договору
№ 309/05 сторони внесли зміни щодо суми
позики, яка надається позикодавцем,
зміни назви останнього, розміру
процентів, банківських реквізитів
сторін, строків повернення позики.
Зокрема, додатковою угодою № 1 від
06.06.2005 року загальна сума позики
збільшена до 10 000 000,00 доларів США, а
строк повернення - до 30.04.2009 року;
додатковою угодою № 3 від 26.10.2005 року
сума позики збільшена до 15 000 000, 00
доларів США; згідно із додатковою
угодою № 6 від 30.04.2009 року строк
повернення позики встановлено до 30.04.2010
року, додатковою угодою № 7 від 08.04.2010
року - до 29.04.2012 року, а за додатковою
угодою № 10 від 14.02.2012 року - до 29.04.2014
року.

Додатковою угодою № 11 від 06.11.2012 року до
Договору № 309/05 (надалі по тексту -
Додаткова угода № 11 до Договору № 309/5)
пункт 2.4. викладено у новій редакції, за
змістом якої позика надається
позичальнику у строк до 30 листопада 2015
року (включно), нарахування процентів
здійснюється щомісячно, а їх оплата
здійснюється після повного погашення
позики, але не пізніше 30 листопада 2015
року.

15.08.2005 року між Компанією "Romtrade Limited", яка
перейменована у Компанію "Солвей
Індастріз ЛТД." (позикодавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Побужський
феронікелевий комбінат" (позичальник)
укладено договір позики № 598/05 (надалі
по тексту - Договір № 598/05), за яким
позикодавець зобов'язався передати
позичальнику 5 000 000 доларів США, а
останній - повернути отримані кошти до
16.08.2007 року та сплатити встановлені
проценти.

Додатковими угодами №№ 1-8 до Договору
№ 598/05 сторони внесли зміни до змісту
взятих на себе зобов'язань та умов
договору. Так, додатковою угодою № 1 від
10.10.2005 року внесені зміни, які
стосуються даних про місцезнаходження
позичальника. Додатковою угодою № 2 від
30.11.2005 року загальна сума позики
збільшена до 15 000 000,00 доларів США, а
строк повернення - до 16.08.2010 року;
додатковою угодою № 3 від 15.02.2006 року -
змінили назву позичальника; згідно із
додатковою угодою № 5 від 24.09.2007 року
збільшено суму позики до 20 000 000, 00
доларів США, строк повернення
встановлено до 16.08.2010 року; за
додатковою угодою № 6 від 28.11.2007 року
сума позики становить 30 000 000, 00
доларів США. Додатковими угодами № 7
від 21.06.2010 року та № 8 від 18.10.2012 року
сторони пролонгували строк виконання
зобов'язань із повернення отриманих
коштів до 16.08.2012 року та 15.08.2014 року
відповідно.

Додатковою угодою № 9 від 13.11.2012 року
(надалі по тексту - Додаткова угода № 9
до Договору № 598/05) до пункт 2.4. Договору
№ 598/05 викладено у новій редакції, за
змістом якого позика надається
позичальнику у строк до 30 листопада 2015
року (включно), нарахування процентів
здійснюється щомісячно, а їх оплата
здійснюється після повного погашення
позики, але не пізніше 30 листопада 2015
року.

За договором позики № 602/05, укладеним
між сторонами 16.08.2005 року (надалі по
тексту - Договір № 602/05) позикодавець
передав у власність позичальника кошти
у сумі 5 000 000, 00 доларів США, а
позичальник (Відповідач) взяв на себе
зобов'язання повернути позику у строк
до 17.08.2007 року та сплатити відсотки,
визначені Договором.

Додатковими угодами №№ 1-9 до Договору
№ 602/05 сторони внесли зміни щодо суми
позики, яка надається позикодавцем,
зміни назви останнього, розміру
процентів, банківських реквізитів
сторін, строків повернення позики та
інших умов. Зокрема, додатковою угодою
№ 1 від 10.10.2005 року змінено
відомості про місцезнаходження
позичальника; додатковою угодою № 2 від
30.11.2005 року загальна сума Позики
збільшена до 15 000 000,00 доларів США, а
строк повернення - до 17.08.2012 року;
додатковою угодою № 3 від 15.02.2006 року
змінено назву позикодавця; додатковими
угодами № 4 від 10.10.2006 року та № 5 від
10.10.2006 року змінено розмір процентної
ставки. За додатковою угодою № 6 від
24.09.2007 року сума позики збільшена до 20
000 000,00 доларів США, а згідно з
додатковою угодою № 7 від 28.11.2007
року - до 30 000 000 доларів США, строк
повернення позики встановлено до 17.08.2011
року Додатковою угодою № 8 від 20.05.2010
року та додатковою угодою № 9 від 10.07.2012
року збільшено строк, на який надається
позика, - до 15.08.2014 року.

Додатковою угодою № 10 від 06.11.2012 року до
Договору № 602/05 (надалі по тексту -
Додаткова угода № 10 до Договору № 602/05)
сторони виклали пункт 2.4. у новій
редакції, за змістом якої позика
надається позичальнику у строк до 30
листопада 2015 року (включно),
нарахування відсотків здійснюється
щомісячно, а їх оплата здійснюється
після повного погашення позики, але не
пізніше 30 листопада 2015 року.

03.10.2007 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
позики № 800/07 (надалі по тексту - Договір
№ 800/07), згідно з яким позивач передав
відповідачеві 10 000 000 доларів США,
з процентною ставкою - 0,5 процентів
річних, а останній - взяв зобов'язання
повернути отримані кошти у строк та
сплатити встановлені проценти. Строк
повернення позики - 03.10.2014 року.

Додатковою угодою № 1 від 20.05.2010 року
змінено процентну ставку за Договором
№ 800/07 на 0,1% річних та
встановлено новий строк повернення
позики - до 02.10.2014 року включно.

Додатковою угодою № 2 від 06.11.2012 року
(надалі по тексту - Додаткова угода № 2
до Договору № 800/07) пункт 2.4. Договору №
800/07 викладено у новій редакції, за
змістом якої позика надається
позичальнику строком до 30 листопада 2015
року (включно), нарахування відсотків
здійснюється щомісячно, а їх оплата
здійснюється після повного погашення
позики, але не пізніше 30 листопада 2015
року.

Додаткова угода № 11 до Договору № 309/05,
Додаткова угода № 9 до Договору
№ 598/05, Додаткова угода № 10 до
Договору № 602/05, Додаткова угода № 2 до
Договору № 800/07, від імені позивача
були укладені Пупком Левом
Борисовичем, який діяв на підставі
довіреностей від 17.10.2012 року, якими було
уповноважено вказану особу на
підписання відповідних додаткових
угод.

Позивач просить суд визнати недійсними
Додаткову угоду № 11 до Договору № 309/05,
Додаткову угоду № 9 до Договору № 598/05,
Додаткову угоду № 10 до Договору № 602/05,
Додаткову угоду № 2 до Договору № 800/07,
посилаючись на те, що вказані
довіреності від 17.10.2012 року, видані
Пупку Леву Борисовичу на укладання
оспорюваних угод, були відмінені,
згідно з протоколом засідання Ради
директорів Компанії "Солвей Індастріз
ЛТД." від 01.11.2012 року про що відповідача
було повідомлено листом від 02.11.2012 року.

Відповідач відзиву на позов не надав,
проте, у своїх письмових поясненнях
зазначив про те, що лист Компанії
"Солвей Індастріз ЛТД." від 01.11.2012 року з
повідомленням про відкликання
довіреностей від 17.10.2012 року, видані
Пупку Леву Борисовичу на укладання
оспорюваних угод, було отримано
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Побужський
феронікелевий комбінат" 02.11.2012 року
шляхом факсимільного зв'язку за
вхідним номером № 1642.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що однією
із підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
правочини.

Відповідно до пункту 1 статті 202
Цивільного кодексу України правочином
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

У відповідності до статті 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до частини другої статті 207
Цивільного кодексу України правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Законодавець, з метою захисту прав та
законних інтересів у статті 204
Цивільного кодексу України закріпив
презумпцію правомірності правочину, а
саме, правочин (договір) є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Згідно із статтями 4, 10 та 203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не
може суперечити Цивільному кодексу,
іншим законам України, які приймаються
відповідно до Конституції України та
Цивільного кодексу України,
міжнародним договорам, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, актам Президента
України, постановам Кабінету Міністрів
України, актам інших органів державної
влади України, органів влади
Автономної Республіки Крим у випадках
і в межах, встановлених Конституцією
України та законом, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Зміст правочину не повинен суперечити
положенням також інших, крім актів
цивільного законодавства,
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до Конституції України
(статті 1, 8 Конституції України).

Згідно з пунктом 2.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними"
від 29.05.2013 року, вирішуючи спори про
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними, господарський
суд повинен встановити наявність
фактичних обставин, з якими закон
пов'язує визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Статтею 215 Цивільного кодексу України
встановлено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" підставу позову
становлять обставини, якими позивач
обґрунтовує свої позовні вимоги щодо
захисту права та охоронюваного законом
інтересу.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що
оспорювані правочини, а саме, Додаткова
угода № 11 до Договору № 309/05, Додаткова
угода № 9 до Договору № 598/05, Додаткова
угода № 10 до Договору № 602/05, Додаткова
угода № 2 до Договору № 800/07, підлягають
визнанню недійсними на підставі статей
92, 203, 215 Цивільного кодексу України
оскільки вони були укладені
представником позивача без
необхідного обсягу цивільної
дієздатності, про що відповідач знав на
момент укладення оспорюваних
правочинів, та у наступному не
схвалювались.

За статтею 237 Цивільного кодексу
України представництвом є
правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє.
Представництво виникає на підставі
договору, закону, акта органу юридичної
особи та з інших підстав, встановлених
актами цивільного законодавства та
передбачає певні законодавчі
обмеження: орган або особа, яка
відповідно до установчих документів
юридичної особи чи закону виступає від
її імені, зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень; представник не може
вчиняти правочин від імені особи, яку
він представляє, у своїх інтересах або
в інтересах іншої особи, представником
якої він одночасно є, за винятком
комерційного представництва, а також
щодо інших осіб, встановлених законом.

Згідно зі статтею 244 Цивільного кодексу
України представництво, яке
ґрунтується на договорі, може
здійснюватися за довіреністю.
Довіреністю є письмовий документ, що
видається однією особою іншій особі
для представництва перед третіми
особами.

17.10.2012 року Компанією "Солвей Індастріз
ЛТД." видано довіреності Пупку Леву
Борисовичу, якими наділено останнього
правом представляти інтереси позивача
під час укладання додаткової угоди до
Договору № 309/05, додаткової угоди до
Договору № 598/05, додаткової угоди № 10 до
Договору № 602/05 та додаткової угода до
Договору № 800/07.

Відповідно до статті 249 Цивільного
кодексу України особа, яка видала
довіреність, за винятком безвідкличної
довіреності, може в будь-який час
скасувати довіреність або
передоручення. Відмова від цього права
є нікчемною. Особа, яка видала
довіреність і згодом скасувала її,
повинна негайно повідомити про це
представника, а також відомих їй третіх
осіб, для представництва перед якими
була видана довіреність. Права та
обов'язки щодо третіх осіб, що виникли
внаслідок вчинення правочину
представником до того, як він довідався
або міг довідатися про скасування
довіреності, зберігають чинність для
особи, яка видала довіреність, та її
правонаступників. Це правило не
застосовується, якщо третя особа знала
або могла знати, що дія довіреності
припинилася.

Як вбачається з матеріалів справи
рішенням Ради директорів Компанії
"Солвей Індастріз ЛТД.", оформленого
протоколом засідання від 01.11.2012 року
відкликано вищевказані довіреності
від 17.10.2012 року, видані Пупку Леву
Борисовичу на укладання додаткових
угод до Договору № 309/05, Договору № 598/05,
Договору № 602/05 та Договору № 800/07.

Зважаючи на вищенаведене, позивач
листом від 02.11.2012 року повідомив
відповідача про прийняте Радою
директорів Компанії "Солвей Індастріз
ЛТД." рішення від 01.11.2012 року.

Вищевказаний лист Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Побужський феронікелевий комбінат"
отримало 02.11.2012 року шляхом
факсимільного зв'язку за вхідним
номером № 1642, що підтверджується
відповідачем та про що свідчить
відповідна відмітка Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Побужський феронікелевий комбінат" на
вказаному листі.

Водночас, як вбачається зі змісту
преамбул Додаткової угоди № 11 до
Договору № 309/05, Додаткової
угоди № 9 до Договору № 598/05, Додаткової
угоди № 10 до Договору № 602/05 та
Додаткової угоди № 2 до Договору № 800/07,
останні підписані від імені Компанії
"Солвей Індастріз ЛТД." Пупком Левом
Борисовичем, який діяв на підставі
довіреності від 17.10.2012 року.

Таким чином, станом на 02.11.2012 року Пупко
Лев Борисович не мав необхідного
обсягу цивільної дієздатності та
повноважень на укладення оспорюваних
правочинів від імені Компанії "Солвей
Індастріз ЛТД." про що Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Побужський феронікелевий комбінат"
знало, доказів наступного схвалення
(виконання) вказаних правочинів
матеріали справи не містять, та за
твердженням сторін воно відсутнє.

Згідно зі статтею 241 Цивільного кодексу
України правочин, вчинений
представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.

Приймаючи до уваги вищенаведене, судом
встановлено відсутність правових
підстав для підписання Пупком Левом
Борисовичем Додаткової угоди № 11 до
Договору № 309/05, Додаткової угоди № 9 до
Договору № 598/05, Додаткової угоди № 10 до
Договору № 602/05 та Додаткової угоди № 2
до Договору № 800/07 на підставі
довіреності від 17.10.2012 року, виданих
Компанією "Солвей Індастріз ЛТД.", а
відсутність подальшого схвалення
позивачем оспорюваних правочинів дає
всі правові підстави для визнання
таких правочинів недійсним.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Компанії "Солвей Індастріз ЛТД."
про визнання недійсними Додаткової
угоди № 11 до Договору № 309/05,
Додаткової угоди № 9 до Договору № 598/05,
Додаткової угоди № 10 до Договору № 602/05
та Додаткової угоди № 2 до Договору №
800/07 є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відшкодування судових витрат
відповідно до статей 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються судом на
відповідача в розмірі, визначеному
чинним законодавством.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
статтями 4, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсною з моменту вчинення
додаткову угоду № 11 від 06.11.2012 року,
укладену між Компанією "Solway Industries Ltd."
("Солвей Індастріз ЛТД.") (Траст Хауз 112,
Бонаді Стріт, Кінгстаун, Сент - Вінсент
і Гренадини) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Побужський
феронікелевий комбінат" (01011, м. Київ,
вул. Панаса Мирного, 16/13, кв. 3,
ідентифікаційний код 31076956), до Договору
позики № 309/05 від 29.04.2005 року.

3. Визнати недійсною з моменту вчинення
додаткову угоду № 9 від 13.11.2012 року,
укладену між Компанією "Solway Industries Ltd."
("Солвей Індастріз ЛТД.") (Траст Хауз 112,
Бонаді Стріт, Кінгстаун, Сент - Вінсент
і Гренадини) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Побужський
феронікелевий комбінат" (01011, м. Київ,
вул. Панаса Мирного, 16/13, кв. 3,
ідентифікаційний код 31076956), до Договору
позики № 598/05 від 15.08.2005 року.

4. Визнати недійсною з моменту вчинення
додаткову угоду № 10 від 06.11.2012 року,
укладену між Компанією "Solway Industries Ltd."
("Солвей Індастріз ЛТД.") (Траст Хауз 112,
Бонаді Стріт, Кінгстаун, Сент - Вінсент
і Гренадини) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Побужський
феронікелевий комбінат" (01011, м. Київ,
вул. Панаса Мирного, 16/13, кв. 3,
ідентифікаційний код 31076956), до Договору
позики № 602/05 від 16.08.2005 року.

5. Визнати недійсною з моменту вчинення
додаткову угоду № 2 від 06.11.2012 року,
укладену між Компанією "Solway Industries Ltd."
("Солвей Індастріз ЛТД.") (Траст Хауз 112,
Бонаді Стріт, Кінгстаун, Сент - Вінсент
і Гренадини) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Побужський
феронікелевий комбінат" (01011, м. Київ,
вул. Панаса Мирного, 16/13, кв. 3,
ідентифікаційний код 31076956), до Договору
позики № 800/07 від 03.10.2007 року.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Побужський
феронікелевий комбінат" (01011, м. Київ,
вул. Панаса Мирного, 16/13, кв. 3,
ідентифікаційний код 31076956) на користь
Компанії "Solway Industries Ltd." ("Солвей
Індастріз ЛТД.") (Траст Хауз 112, Бонаді
Стріт, Кінгстаун, Сент - Вінсент і
Гренадини, реєстраційний номер
компанії: 504 CDT 1998) 4 872 (чотири тисячі
вісімсот сімдесят дві) грн. 00 коп.
витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 08.12.2014 року

Суддя
С.В.
Стасюк