ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2014 р.
Справа № 911/4717/14

Господарський суд Київської
області у складі судді Черногуза А.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Хімагромаркетинг" до Приватного
підприємства "Агрофірма "Семенівка" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Акруа" про стягнення
боргу,

за участю представників:

позивача: Вергелес П.В. (дов. б/н від
20.10.2014);

відповідача 1: не з'явився;

відповідача 2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хімагромаркетинг" до
Приватного підприємства "Агрофірма
"Семенівка" та Товариства з обмеженою
відповідальністю "Акруа" про стягнення
боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачами своїх зобов'язань за
договорами поставки № АП-07-0027 від
04.04.2013, № АП-07-0038 від 11.04.2013, № АП-07-0040 від
11.04.2013 та договором поруки № ПР-07-0027 від
12.07.2013.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 06.11.2014 порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 18.11.2014.

Ухвалою від 18.11.2014 розгляд справи було
відкладено на 09.12.2014.

Ухвалою від 09.12.2014 розгляд справи було
відкладено на 23.12.2014.

В судовому засіданні 23.12.2014 суд
заслухав пояснення представника
позивача, він підтримав позовні вимоги.
Відповідачі в судове засідання не
з'явились.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої ст. 64 та ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом. У
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
(Аналогічна правова позиція викладена
в Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»)

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомлені про судове засідання
та те, що реалізація норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо витребування
господарським судом у сторін
документів і матеріалів, необхідних
для вирішення спору, безпосередньо
залежить від суб'єктивної реалізації
сторонами їх диспозитивного права
подавати та витребовувати через суд
докази, а також враховуючи положення п.
4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який
визначає одним з принципів судочинства
свободу в наданні сторонами суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, господарський суд
вважає, що судом в межах наданих
повноважень створені належні умови для
надання сторонами доказів та вважає за
можливе розглядати справу за наявними
у справі документами.

В судовому засіданні 23.12.2014 суд, після
виходу з нарадчої кімнати в порядку ст.
82-1 Господарського процесуального
кодексу України, проголосив вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

04.04.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Хімагромаркетинг"
(продавець) та Приватним підприємством
"Агрофірма "Семенівка" (покупець) було
укладено договір поставки № АП-07-0027
(договір-1).

11.04.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Хімагромаркетинг"
(продавець) та Приватним підприємством
"Агрофірма "Семенівка" (покупець) було
укладено договір поставки № АП-07-0038
(договір-2).

11.04.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Хімагромаркетинг"
(продавець) та Приватним підприємством
"Агрофірма "Семенівка" (покупець) було
укладено договір поставки № АП-07-0040
(договір-3).

Відповідно до п. 1.1. договорів продавець
зобов'язується передати у власність
покупцеві, а покупець зобов'язується
прийняти й оплатити товар, перелік
якого зазначений в пункті 1.1. договорів.

Пунктом 1.4. договорів встановлено, що
кількість і асортимент товару, який
підлягає поставці, визначається
відповідно до п. 1.1. договору. За
бажанням покупця кількість та
асортимент товару може бути збільшені,
що оформляється додатковою угодою, в
якій визначається кількість та
асортимент товару, що підлягає
поставці та строк оплати. Загальна
вартість товару (ціна договору)
визначається як сума поставленого
товару на умовах цього договору та
додаткових угод до нього (п. 1.5.
договорів).

В силу п. 2.6. договорів оплата вартості
товару, що залишилася, здійснюється не
пізніше кінцевого строку, визначеного
у п. 2.1. договору.

Відповідно до умов договору-1 та
додаткових договорів до нього загальну
вартість поставленого позивачем
товару за договором поставки, що
становить 17597,50 грн, відповідач-1
зобов'язувався оплатити до 25.09.2013, проте
розрахувався за отриманий товар
частково та з порушенням встановлених
договором строків, в зв'язку з чим за
ним утворилася заборгованість за
договором-1 у сумі 4795,95 грн.

Відповідно до умов договору-2 загальну
вартість поставленого позивачем
товару за договором поставки, що
становить 15950,40 грн, відповідач-1
зобов'язувався оплатити до 25.09.2013, проте
розрахувався за отриманий товар
частково та з порушенням встановлених
договором строків, в зв'язку з чим за
ним утворилася заборгованість за
договором-2 у сумі 7975,20 грн.

Відповідно до умов договору-3 загальну
вартість поставленого позивачем
товару за договором поставки, що
становить 10566,00 грн, відповідач-1
зобов'язувався оплатити до 25.09.2013, проте
розрахувався за отриманий товар
частково та з порушенням встановлених
договором строків, в зв'язку з чим за
ним утворилася заборгованість за
договором-3 у сумі 5283,00 грн.

Таким чином, загальна сума
заборгованості відповідача-1 перед
позивачем за договорами поставки №
АП-07-0027 від 04.04.2013, № АП-07-0038 від 11.04.2013 та
№ АП-07-0040 від 11.04.2013 становить 18054,15 грн.

12.07.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Хімагромаректинг"
(кредитор) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Акруа" (поручитель)
було укладено договір поруки № ПР-07-0027,
відповідно до умов якого відповідач-2
поручається перед позивачем за
виконання обов'язків відповідачем-1 за
договорами, передбаченими розділом 2
договору (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. п. 1.2., 1.3. договору, у
разі порушення боржником основного
договору та/або зобов'язання, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором за виконання зобов'язання
боржником в повному обсязі. Поручитель
відповідає в тому ж обсязі, що й
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, комісій, неустойки,
витрат кредитора тощо.

Пунктом 2.1. договору встановлено, що під
основним договором в цьому договорі
розуміють договори поставки № АП-07-0027
від 04.04.2013, № АП-07-0038 від 11.04.2013, № АП-07-0040
від 11.04.2013 та додаткові договори (угоди)
до цих договорів, укладений між
кредитором (в основному договорі
іменується як "Продавець") та боржником
(в основному договорі іменується як
"Покупець").

Відповідно до ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Враховуючи наведене Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Хімагромаректинг" звернулось до суду з
позовом про солідарне стягнення з
Приватного підприємства "Агрофірма
"Семенівка" та Товариства з обмеженою
відповідальністю "Акруа"
заборгованості за договорами поставки
у сумі 18054,15 грн, а також 1195,91 грн пені,
6617,09 грн штрафу, 6244,27 грн процентів
річних.

Вищевикладені обставини були
встановлені в рішенні господарського
суду Київської області від 08.05.2014 у
справі № 911/1164/14, що було залишено без
змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
09.09.2014, та має преюдиційне значення для
даного спору в порядку ст. 35
Господарського процесуального кодексу
України.

Так, зазначеним рішенням позов
задоволено повністю, вирішено стягнути
солідарно з приватного підприємства
"Агрофірма "Семенівка" та товариства з
обмеженою відповідальністю "Акруа" на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Хімагромаркетинг"
18054,15 грн заборгованості, 1195,91 грн пені,
6617,09 грн штрафу, 6244,27 грн процентів
річних.

Так, судом встановлено, що відповідачі
свого обов'язку з погашення
заборгованості не виконали, у зв'язку з
чим позивач звернувся до суду з
вимогами про солідарне стягнення з
відповідачів 9781,89 грн відсотків річних,
2170,46 грн пені, 7769,93 грн курсової різниці.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу
України встановлено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до п.п. 5.2., 5.3., 5.5. договорів
покупець відповідає за несвоєчасну
оплату товару (порушення розділу 2
даного договору) й сплачує пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожний день
простроченого платежу. При розрахунку
пені застосовується ставка НБУ, що діє
в період нарахування пені. Сторони
дійшли до згоди, щодо зміни тривалості
позовної давності про стягнення
неустойки (штрафу, пені), передбаченої
п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу
України, і встановили, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, встановлених
розділом 5 цього договору, припиняється
через три роки від дня, коли це
зобов'язання повинно було бути
виконане.

Сторони прийшли до згоди щодо зміни
розміру процентної ставки,
передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, і встановлюють її в
розмірі сорока відсотків річних від
несплаченої загальної вартості товару
протягом 90 календарних днів з дати,
коли товар повинен був бути сплачений
покупцем та дев'яносто шість відсотків
річних від несплаченої ціни товару до
дня повної оплати з дати закінчення
дев'яноста календарних днів.

Перевіривши, надані позивачем,
розрахунки відсотків річних та пені
суд дійшов висновку, що останні є
арифметично вірними, складеними
відповідно до вимог чинного
законодавства та умов договору.

Враховуючи наведене, а також те, що
відповідачами не надавалося суду
контррозрахунку штрафних санкцій,
заперечень проти позову або доказів
сплати боргу, суд вважає вимоги
позивача про солідарне стягнення з
відповідачів 9781,89 грн відсотків річних,
2170,46 грн пені такими, що підлягають
задоволенню.

Щодо вимоги позивача про солідарне
стягнення з відповідачів 7769,93 грн
курсової різниці суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 524 ЦК України
зобов'язання має бути виражене у
грошовій одиниці України - гривні.
Сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що
грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях. Якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Згідно з ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до п. 2.2. договорів при
остаточному розрахунку здійснюється
перерахунок вартості товару з
врахування фактичного курсу купівлі
долара США на дату оплати відповідно до
графіку закріпленого в п. 2.1. договору
за наведеною формулою. У випадку
порушення покупцем строків оплат
встановлених цим договором,
перерахунок вартості товару із
врахуванням фактичного курсу купівлі
долара США буде здійснюватись на дату
надходження коштів.

Так, оскільки судом встановлено, що
відповідачами станом на час розгляду
даної справи сума заборгованості
сплачена не була, то вимога позивача
про стягнення з відповідачів суми
курсової різниці є передчасною,
виходячи з того, що її розмір може бути
визначений лише з врахуванням курсу на
момент проведення фактичної оплати
всієї суми визначеної на момент
укладення договору, який в даному
випадку ще не настав.

Відтак, в задоволенні вимоги про
солідарне стягнення з відповідачів
7769,93 грн курсової різниці суд
відмовляє, як в такій, що заявлена
передчасно.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду
повинні враховувати те, що визначення
та наповнення доказової бази
переданого на розгляд суду спору
покладаються саме на сторони, а не на
суд. Суд вирішує спір на підставі
поданих та витребуваних в порядку ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України сторонами доказів.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються судом на відповідачів.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Солідарно стягнути з Приватного
підприємства "Агрофірма "Семенівка"
() та Товариства з
обмеженою відповідальністю «Акруа»
() на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Хімагромаркетинг» ()
9781,89 грн відсотків річних, 2170,46 грн пені,
а також 1827,00 грн судового збору.

3. В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

4. Видати наказ.

Повний текст рішення складено 26.12.2014.

Суддя
А.Ф. Черногуз