ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2014 р.Справа № 922/3815/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання
П'ятак А.С.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Екстрім ЛТД" до ТОВ
"Сміт. Комп'ютери та мережі", м. Харків
про стягнення коштів за участю
представників сторін:

позивача - не з'явився.

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога ТОВ "Екстрім ЛТД"
про стягнення з ТОВ "Сміт. Комп'ютери та
мережі" заборгованості у розмірі 69 592,86
грн.

Представник позивача в призначене
судове засідання не з'явився, про час та
місце слухання справи був
повідомлений, про причини неявки суду
не повідомив, надав витребувані
документи, які долучені до матеріалів
справи.

Представник відповідача в призначене
судове засідання не з'явився,
витребуваних судом документів не
надав, про час та місце слухання справи
був повідомлений, про причини неявки
суду не повідомив.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог або
заперечень на позов, в зв'язку з чим
справа розглядається в порядку статті
75 ГПК України за наявними в ній
матеріалами справи.

Суд, розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, встановив наступне:

27 травня 2011 року між TOB «Екстрім ЛТД»
(Постачальник, позивач по справі) та TOB
«СМІТ. Комп'ютери та мережі» (Покупець,
відповідач по справі) було укладено
договір на постачання обладнання №
22-05/11 (надалі До говір), відповідно до
умов якого Покупець доручає, а
Постачальник зобов'язується виконати
поставку обладнання у відповідності з
вимогами Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов Договору позивач
поставив відповідачу Обладнання, що
підтверджується видатковими
накладними, копії яких містяться в
матеріалах справи.

Всього було відвантажено товару на
загальну суму 306 680,16 грн. Відповідачем
оплата за договором була здійснена
лише частково - в роз мірі 262 211,54 грн., в
зв'язку з чим сума боргу становить 44 468,62
грн.

Згідно умов розділу 3 Договору,
остаточний розрахунок за обладнання
відпо відач мав здійснити протягом 3
банківських днів від підписання Акту
виконаних робіт з монтажу обладнання
та з урахуванням умов Договору щодо
сплати Гаран тійного фонду.

Роботи з монтажу поставленого
обладнання були виконані 07.10.2011 року,
про що Позивачем був складений
відповідний АКТ приймання-передачі
виконаних робіт № ВП 22-05/11 (копія акту
додається). Даний Акт був переданий
відповідачу для підписання, але
Відповідач з невідомих причин
підписаний зі свого боку при мірник
Акту не повернув, у визначений
законодавством термін не заявив про
наяв ність недоліків або відступів від
умов Договору.

17.07.2014 року Відповідачу був направлений
лист вих. 188/07-14 від 16.07.2014 року, до якого
було повторно додано вищезазначений
Акт № ВП 22-05/11 від 07.10.2011 року (копія
листа з підтвердженням направлення
додається). Але знову ж таки, відповідач
на даний лист не відповів, підписаний
зі свого боку примірник Ак ту не
повернув, про можливі причини відмови
від підписання Акту не зазначив.

Згідно п.п. 2.3 - 2.6. Договору був
сформований Гарантійний фонд, ос
таточний залишок якого (50% від 5%
вартості обладнання) мав бути
сплачений про тягом 30 календарних днів
з моменту закінчення Гарантійного
строку експлуатації (або, згідно п. 6.2.
Договору, не пізніше 18 місяців від дати
передачі обладнання по накладній).

З урахуванням вищевикладеного,
оскільки остання партія обладнання за
да ним Договором була передана 05.10.2011
року, повний та остаточний розрахунок,
в тому числі й суму Гарантійного фонду,
мав бути проведений до 05 квітня 2013 ро ку
(не пізніше 18 місяців від дати передачі
обладнання по накладній).

Крім того, згідно п.2.2 Договору сторони
домовилися про прямо-пропорційну зміну
неоплаченої частини ціни Договору в
разі зміни на монет платежу більше ніж
на 3% курсу ЄВРО до гривні, по відношенню
до курсу євро/гривня на час підпи сання
Договору, який був зафіксований в
розмірі 11,31 грн. за 1 Євро.

Станом на дату подання позову курс Євро
до гривні становить 17,7 гривень за 1 євро
(витяг з офіційної веб-сторніки НБУ
міститься в матеріалах справи). Таким
чином, ек вівалент поточної
заборгованості в сумі 44 468,62 грн.
дорівнює (по курсу на момент підписання
Договору) - 3 931,8 євро. В перерахунку на
курс Євро станом на дату подання позову
стягненню підлягає 3 931,8 * 17,7 = 69592,86 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на
адресу Відповідача направлялась
Претензія №52/02-14 від 18.02.14р. про сплату
боргу за Договором (копія міститься в
матеріалах справи), але відповідач
залишив її без розгляду та задоволення.

Надаючи правову оцінку вище викладеним
обставинам суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Згідно статті 525
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно статті 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 712 Цивільного
кодексу України, згідно з якою за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
станом на момент розгляду справи,
відповідач заборгованості за
поставлений Товар не сплатив та не
надав суду жодних доказів, які б
спростовували суму заявленого боргу.

Враховуючи, що сума основного боргу
відповідачем не оспорена, відповідач
не надав суду доказів про погашення
заборгованості, а також, враховуючи, що
відповідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином та у встановлений строк, позовні
вимоги позивача в сумі 69 592,86 грн., суд
вважає обґрунтованими та такими, що
підтверджуються наданими суду
доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 530 ЦК України, ст.ст.
1, 12, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою від
повідальністю «СМІТ. КОМП'ЮТЕРИ ТА
МЕРЕЖІ» (61064, м. Харків, пр. Леніна, 47/1,
Код , п/р 5523 Харківське
ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» міста Харкова,
МФО 351533) на користь Товариства з
обмеженою відпо відальністю «ЕКСТРІМ
ЛТД» (04119, м. Київ, вул. ЗООЛОГІЧНА,
будинок 4-А, офіс 139, Код , п/р
96 в АТ «Сбербанк Росії», МФО 320627)
суму боргу у розмірі 69 592,86 грн., судовий
збір в сумі 1 827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 17.11.2014 р.

Суддя С.А. Прохоров

справа №922/3815/14