ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2014 р.
Справа № 926/1418/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого-судді
Кравчук Н. М.

суддів
Гнатюк Г.М.

Мирутенко О.Л.

розглянувши апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Чернівцігаз" (надалі ПАТ
«Чернівцігаз») № 05/737 від 30.10.2014р.

на рішення господарського
суду Чернівецької області від 20.10.2014р.

у справі № 926/1418/14

за позовом ПАТ
«Чернівцігаз», м. Чернівці,

до відповідача фізичної
особи-підприємця Попової Наталії
Іванівни (надалі ФОП Попова Н.І. ), м.
Сокиряни, Чернівецька обл.,

про стягнення
заборгованості в розмірі 2 510,93 грн.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу від сторін не
поступало, заяв про відвід суддів не
надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Чернівецької області від 20.10.14р. в
задоволенні позовних вимог ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Чернівцігаз" до відповідача ФОП
Попової Н.І. про стягнення
заборгованості в розмірі 2 510,93 грн. -
відмовлено повністю.

Приймаючи рішення, суд виходив з того,
що оскільки предметом позову у даній
справі визначено період споживання
відповідачем газу за лютий-березень 2014
року у кількості 0,567 тис. м3 на суму 2 379,54
грн., враховуючи, що відповідач оплатив
фактично використаний газ у
лютому-березні 2014 року, відповідно
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ПАТ «Чернівцігаз» подало апеляційну
скаргу, в якій рішення суду першої
інстанції вважає прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, просить його скасувати та
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задоволити повністю. Зокрема,
скаржник зазначає, що за період
відсутності у відповідача лічильника
газу з 19.09.2013р.- 04.11.2013р. у останнього
утворилася заборгованість в розмірі 5
367,72 грн., яку ФОП Попова Н.І. оплатила
лише частково на суму 3 163,58 грн. При
цьому, позивач постійно зараховував
відповідачу кошти, отримані від нього в
поточних розрахункових періодах, в
рахунок погашення заборгованості за
несплачену вартість обсягів газу у
попередні періоди за вересень-листопад
2013 року. Таким чином, у лютому 2014р. виник
залишок заборгованості в розмірі 2 090,20
грн., який і став предметом даного
спору.

10.11.2014р. автоматизованою системою
документообігу суду дану справу
розподілено до розгляду
судді-доповідачу Бонк Т.Б.

Розпорядженням в.о. голови Львівського
апеляційного господарського суду від
11.11.2014р. в склад колегії суддів для
розгляду справи №926/1418/14 введено суддів
Бойко С.М. та Якімець Г.Г.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 13.11.14р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 02.12.2014р.

Розпорядженням керівника апарату
Львівського апеляційного
господарського суду № 159 від 01.12.2014р., у
зв'язку із тимчасовою непрацездатністю
судді Бонк Т.Б., призначено повторний
розподіл справи № 926/1418/14.

Автоматизованою системою
документообігу справу № 926/1418/14
розподілено судді - доповідачу Кравчук
Н.М.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
01.12.2014р. в склад судової колегії для
розгляду справи № 926/1418/14 введено
суддів Гнатюк Г.М. та Мирутенка О.Л.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 02.12.14р. розгляд
апеляційної скарги відкладено на
18.12.2014р.

Позивач в судове засідання не з»явився,
надіслав клопотання № 05/823 від 16.12.2014р.
про розгляд справи без участі його
представника (зареєстроване в
канцелярії суду за вх№ 01-14/579/14 від
16.12.2014р.).

Відповідач в судове засідання також не
з»явився, відзиву на апеляційну скаргу
не подав, надіслав заяву б/н від 27.11.2014р.
про розгляд справи без участі його
представника (зареєстроване в
канцелярії суду за вх№ 01-04/7132/14 від
01.12.2014р.).

Дослідивши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

15.01.2013р. між ПАТ «Чернівцігаз»
(постачальник) та ФОП Попова Н.І.
(споживач) укладено договір на
постачання природного газу №
2013/ТП-ПР-7600616, відповідно до умов якого
постачальник зобов'язався постачати
природний газ у визначених договором
обсягах і порядку, а споживач
зобов'язався оплатити вартість газу та
наданих послуг (а.с. 10-11).

Пунктом 2.6 договору сторони узгодили,
що послуги з постачання газу
підтверджуються підписаним сторонами
актом приймання-передачі газу, що
оформляється за даними вузлів обліку,
визначених у додатку 1 до договору (а.с.
12).

Відповідно до п. 2.9 договору акти
приймання-передачі газу є підставою
для остаточних розрахунків споживача з
постачальником.

Як стверджує позивач у своїй позовній
заяві, на виконання умов даного
договору, він поставив відповідачу
природний газ в лютому-березні 2014р. в
кількості 0,567 тис.м3 на загальну суму 2
379,54 грн.

В зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань щодо
оплати за спожитий газ, в нього перед
позивачем виникла заборгованість і
розмірі 2 090,20 грн., що стало підставою
звернення до суду.

При винесенні постанови, колегія
суддів керувалася наступним.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

У ч.1 ст. 175 ГК України встановлено, що
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим ГК України.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини (ч.2 ст.11 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч.1 ст. 509 ЦК України).

Згідно ч.1, ч.2 ст. 12 Закону України «Про
засади функціонування ринку
природного газу» постачання
природного газу здійснюється
відповідно до договору, за яким
постачальник зобов'язується поставити
споживачеві природний газ, якісні
характеристики якого визначено
стандартами, в обсязі та порядку,
передбачених договором, а споживач
зобов'язується сплачувати вартість
прийнятого природного газу в розмірі,
строки та порядку, передбачених
договором.

Обов'язкові умови договору між
гарантованим постачальником та
споживачем природного газу за
регульованим тарифом встановлюються в
типовому договорі про постачання
природного газу.

Типовий договір на постачання
природного газу за регульованим
тарифом затверджено постановою НКРЕ
від 22.09.2011р. № 1580, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 07.10.2011р.
за № 1155/19893.

Розділом 4 сторони визначили вартість
послуг за договором та порядок
розрахунків.

Відповідно до ч.2 п.4.5 спірного договору
місячна вартість газу визначається як
добуток ціни газу на загальну
кількість реалізованого газу,
визначену згідно з розділом 3 договору.

Пунктом 4.6 договору встановлено, що
оплата вартості послуг з постачання
газу здійснюється споживачем
авансовими та/або плановими платежами
із розрахунку договірного обсягу
постачання газу протягом періоду
оплати відповідно до додатка 2 до
договору.

Споживач самостійно розраховує суму
платежу, виходячи з ціни газу на
наступний розрахунковий період та
відповідної величини договірного
обсягу газу, заявленого на наступний
розрахунковий період. У разі
відсутності інформації про ціну газу
на наступний розрахунковий період до
дати здійснення оплати споживач
розраховує суму платежу за ціною, що
діяла у попередньому місяці.

У випадку недоплати вартості послуг з
постачання газу за розрахунковий
період споживач проводить остаточний
розрахунок не пізніше 1 числа місяця,
наступного за розрахунковим.

У разі переплати за фактично спожитий
газ сума переплати зараховується
постачальником в рахунок оплати
поставленого газу в наступному
розрахунковому періоді або
повертається на поточний рахунок
споживача на його письмову вимогу.

Як вбачається з наданого позивачем
розрахунку заборгованості за
природний газ відповідачем спожито
газу у лютому 2014 року - 0,564 тис.м3 на суму
2 366,95 грн., в березні 2014 року 0,003 тис.м3 на
суму 12,59 грн., при цьому, на початок
лютого 2014 року за відповідачем
рахується передплата у сумі 289,34 грн.
(а.с. 15).

Відповідач у відзиві на позовну заяву
заперечує щодо кількості споживання
газу - 0,564 тис.м3 на суму 2 366,95 грн. (а.с. 20).

Як вбачається з акту прийому передачі
природного газу від 28.02.2014р. за лютий
2014р. споживання природного газу згідно
показників лічильника (технічного
розрахунку) визначається в кількості
0,564 тис.м3 на суму 2 366,95 грн. (а.с. 16).

Проте, з аналізу даного акту
вбачається, що за лютий місяць 2014р.
згідно показників лічильників
(поч.показ.- 10684 - кін.показ 10694) спожито
кількість газу 0.010 тис.м3 та 0.014 Втв.

Постачальник виставив рахунок-фактуру
№ 7600616 без дати на оплату спожитого
природного газу за лютий 2014р. з
врахуванням боргу на загальну суму 2
366,94 грн. (а.с. 26).

Споживач, не погоджуючись з наявністю
боргу за лютий місяць, самостійно
здійснивши розрахунок суми платежу
(добуток спожитого газу 0.010 тис.м3 та 0.014
Втв. на ціну 4 196,71 грн.), яка дорівнює 100,72
грн., яку сплатив 24.02.2014р. через
Ощадбанк, доказом чого є платіжне
повідомлення № 00710741 (а.с. 26).

Згідно акту прийому-передачі
природного газу від 31.03.2014р. за березень
2014р. споживання природного газу, згідно
показників лічильника (технічного
розрахунку) визначається в кількості
0,003 тис.м3 на суму 12,59 грн. При цьому
показники лічильників в акті відсутні
(а.с. 17).

Споживач вказану суму в розмірі 12,59 грн.
сплатив 13.03.2014р. через Ощадбанк, доказом
чого є платіжне повідомлення № 0042017
(а.с. 26).

Згідно з ч.2 ст. 34 ГПК України обставини
справи, які повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

З врахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що позивач не
надав суду належних доказів щодо
споживання природного газу
відповідачем у лютому 2014 року саме в
кількості 0,564 тис. м3 на суму 2 366,95 грн.
Окрім того, позивач не надав суду
належних доказів зняття показників
лічильника, актів огляду лічильника,
тощо, стосовно кількості спожитого
природного газу в лютому 2014 року.

В матеріалах справи міститься копія
наряду № 5 від 06.03.2014р. про відключення
підприємства відповідача від
газопостачання та акт № 5 від 06.03.2014р.
про припинення (обмеження)
газопостачання та опломбування
вхідної засувної арматури газопроводу
або газорозподільного пункту (за його
наявності) у зв'язку з заборгованістю
за спожитий газ. В даному акті записано
показники вимірювальних приладів
обліку газу на момент відключення
06.03.2014р. - 10670) (а.с. 27). А в акті
прийому-передачі природного газу від
28.02.2014р. кінцевий показник лічильника
зафіксовано 10694 (а.с. 16).

Також, необґрунтованим є посилання
позивача про наявність заборгованості
у лютому 2014 року з посиланням на
попередню нараховану заборгованість
за час відсутності газового лічильника
у вересні-листопаді 2013 року, оскільки, з
розрахунку позовних вимог чітко
вбачається, що на початок лютого 2014
року у відповідача рахується
передоплата у сумі 289,34 грн.

ГПК України при зверненні до суду
покладає обов'язок саме на позивача
обґрунтувати свої позовні вимоги з
зазначенням доказів, що підтверджують
позов.

Оскільки предметом даного позову
позивачем визначено період споживання
газу саме за лютий-березень 2014 року у
кількості 0,567 тис. м3 на суму 2 379,54 грн.,
тому безпідставним є посилання
позивача на попередні періоди
нарахування коштів за спожитий газ.

У ч.2 ст. 43 ГПК України зазначено, що
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Статтею 33 ГПК України визначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Таким чином, доводи, наведені
скаржником в апеляційній скарзі, не
спростовують правомірність висновків,
викладених в оспорюваному рішенні суду
першої інстанції.

Відтак, висновок місцевого
господарського суду про відсутність
підстав для задоволення позову
відповідає встановленим обставинам
справи, а тому оскаржуване рішення слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Львівський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду
Чернівецької області від 20.10.2014р. у
справі № 926/1418/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття, може бути оскаржена
в касаційному порядку згідно з
розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до
господарського суду Чернівецької
області.

Головуючий суддя
Кравчук Н.М.

судді
Гнатюк Г.М.

Мирутенко О.Л.