ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року
Справа № 925/2196/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого судді Чевгуза О.В.,
при секретарі судового засідання
Олійник І.С., за участю представників:

від позивача: представник не з'явився,

від відповідача: представник не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні господарського
суду Черкаської області у м. Черкаси
справу за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Провімі»,
с. Жорниська, Яворівський район,
Львівська область

до фізичної особи-підприємця Дзисюка
Сергія Руслановича, с. Дмитрушки,
Уманський район, Черкаська область

про стягнення 52283 грн. 04 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Провімі» звернулось
до суду з позовною заявою, у якій
просить суд стягнути з фізичної
особи-підприємця Дзисюка Сергія
Руслановича 52283 грн. 04 коп., з яких 47145,00
грн. основний борг за поставлений товар
відповідно до укладеного між сторонами
договору поставки товару №092п від
18.07.2014, 2531,50 грн. інфляційні нарахування,
2606,54 грн. пені.

Сторони у судове засідання не
з'явилися, були належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи за місцем їх державної
реєстрації.

Відзив на позов відповідач не надав, що
не перешкоджає розгляду справи по суті
у його відсутності за наявними в справі
матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази, суд
вважає, що позов підлягає до повного
задоволення, виходячи з наступного.

18.07.2014 між товариством з обмеженою
відповідальністю «Провімі»
(постачальник за договором, позивач по
справі) та фізичною особою-підприємцем
Дзисюком Сергієм Руслановичем
(покупець за договором, відповідач по
справі) було укладено договір поставки
№092п (далі - договір), відповідно до умов
якого постачальник зобов'язувався
передати у власність покупця, а
покупець прийняти і оплатити товари, в
т.ч., але не виключно комбікорми,
кормові додатки, премікси, білкові та
вітамінно-мінеральні добавки (далі -
товар) на умовах, зазначених в даному
договорі. Список товарів, що є
предметом даного договору визначено в
«Прайс-лист». Постачальник має право в
односторонньому порядку змінювати
список товарів, що можуть бути
замовлені за цим договором, шляхом
направлення покупцю нового
«Прайс-лист» до даного договору (п. 1.1.
договору).

Асортимент, кількість та ціна товару
визначається у рахунку-фактура/або у
видаткових накладних (п. 1.2. договору).

Товар вважається переданим
постачальником і прийнятим покупцем
за кількістю та асортиментом в дату
поставки згідно п. 2.3 Договору. З цього
часу право власності на товар, а також
ризик випадкової втрати, знищення та/чи
пошкодження товару переходить до
покупця (п. 2.2. договору).

Датою поставки товару є дата зазначена
на товарно-транспортній накладній (для
поставок на умовах FCA - це дата
товарно-транспортної накладної; для
поставок на умовах СРТ - це дата
доставки, зазначена в
товарно-транспортній накладній) та/або
на видатковій накладній (п. 2.3.
договору).

Покупець здійснює попередню оплату
повної вартості кожного замовлення, на
підставі переданого по факсу або
електронною поштою рахунку-фактури
постачальника до дати поставки товару
але не пізніше3 (трьох) календарних днів
з дати поставки товару (п. 3.4. договору).

У постачальника виникають зобов'язання
по поставці товару лише після
здійснення попередньої оплати в
повному обсязі згідно п. 3.4. даного
договору (п. 3.5. договору).

У разі несвоєчасного виконання
грошових зобов'язань покупцем він
сплачує суму боргу з врахуванням пені в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожний день прострочення, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня (п. 9.3. договору).

За видатковими накладними№2238 від
01.08.2014. №2482 від 27.08.2014 позивач поставив
відповідачу товар на суму 183895,00 грн.

Відповідач за поставлений товар
розрахувався частково на суму 136750,00
грн.

Відтак, позивач просить суд стягнути
борг за договором в розмірі 471451,00 грн.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України позивачем
також заявлено до стягнення 2531,50 грн.
інфляційних нарахувань та на підставі
п. 9.3. договору пеню в розмірі 2606,54 грн.

Загальні умови виконання
господарських зобов'язань визначені
главою 22 Господарського кодексу
України (далі - ГК України).

Загальні положення поставки
врегульовані параграфом 1 глави 30 ГК
України.

Відповідно до ст. 265 ГК України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частинами 1, 2 статті 712
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України) за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 692 ЦК
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. Договором купівлі-продажу може
бути передбачено розстрочення платежу.

У разі прострочення оплати товару
продавець має право вимагати оплати
товару та сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується
частина 1 статті 193 ГК України,
відповідно до якої суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною 7 статті 193 ГК України, статті
525 ЦК України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з
вимогами статті 629 ЦК України щодо
обов'язковості договору для виконання
сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до статті 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд відповідно до ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

На підставі вищевказаного, суд вважає
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача боргу за поставлений товар
в розмірі 47145,00 грн. обґрунтованими,
доведеними наявними в матеріалах
справи доказами, а відповідно таким, що
підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Розрахунки інфляційних втрат
відповідають вимогам чинного
законодавства та фактичним обставинам
справ, вчиненні вірно, тому також
підлягають стягненню з відповідача.

Частиною 1 статті 230 ГК України
передбачено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Позивачем на підставі п. 9.3. договору
заявлено до стягнення 2606 грн. 54 коп.
пені за несвоєчасну оплату товару.

Суд, з'ясувавши обставини, пов'язані з
правильністю здійснення позивачем
розрахунку пені в сумі 2606 грн. 54 коп. за
відповідні періоди, встановив
правильність її нарахування та
задовольняє позов в цій частині
позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати,
понесені останнім при поданні позову, а
саме: 1827 грн. 00 коп. судового збору,
оскільки спір виник з вини відповідача
по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
Дзисюка Сергія Руслановича (пров.
Леніна, 19, с. Дмитрушки, Уманський район,
Черкаська область, ідентифікаційний
код ) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю «Провімі»
(Львівська область, Яворівський район,
с. Жорниська, комплекс «Ямельня-1»,
ідентифікаційний код 32730400): 47145 грн. 00
коп. основного боргу за поставлений
товар відповідно до укладеного між
сторонами договору поставки товару
№092п від 18.07.2014, 2531 грн. 50 коп.
інфляційні нарахування, 2606 грн. 54 коп.
пені, 1827 грн. витрат зі сплати судового
збору.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області.

Суддя
О.В. Чевгуз