ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2014 р.
Справа № 914/3681/14

за позовом: до відповідача:Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України», м.Київ Комунального
підприємства «Стрийтеплоенерго»,
м.Стрий Львівської області
про:стягнення 89 786,10 грн. Суддя Кітаєва
С.Б.

Представники:

від позивача: не з»явився

від відповідача: Панас Ю.А. -
представник ( довіреність від 25 грудня
2013 р.);

Права та обов'язки згідно ст. ст. 20, 22 ГПК
України суд роз'яснив представнику
відповідача. Заяви про відвід судді не
надходили. Клопотання в порядку ч.6
ст.81-1 ГПК України про технічну фіксацію
судового процесу не поступали.

Суть спору: На розгляд господарського
суду Львівської області поступив позов
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України», м.Київ, до
відповідача, Комунального
підприємства «Стрийтеплоенерго»,
м.Стрий Львівської області, про
стягнення 89786,10 грн., у тому числі: 67 788,32
грн. пені, 15326,92 грн. -3% річних, 6 659,85 грн.
інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 17.10.2014 року порушено
провадження справі і прийнято позовну
заяву до розгляду, судове засідання
призначено на 19.11.2014 року. Вимоги до
сторін по підготовці справи до
розгляду в судовому засіданні
висвітлені в ухвалі.

З підстав, зазначених в ухвалі суду від
19.11.2014 року, розгляд справи відкладався
на 10.12.2014 року.

02.12.2014 року за вх.№52190/14 в суді
зареєстровано поданий відповідачем
відзив на позовну заяву з підстав,
наведених у якому відповідач частково
заперечує позовні вимоги.

02.12.2014 року за вх.№52189/14 в суді
зареєстровано подане відповідачем
клопотання від 24.11.2014 р. з документами з
підстав, наведених у якому відповідач
просить при винесенні рішення зменшити
розмір пені, яка підлягає до стягнення,
до 50 %.

В судове засідання 10.12.2014 року сторони
явку повноважних представників
забезпечили.

Для надання можливості представнику
позивача перевірити розрахунки по
інфляційних втратах, пені та 3%, у
зв»язку із запереченнями відповідача
висловленими у відзиві та підтриманими
представником відповідача в судовому
засіданні, та з врахуванням яких, як і
клопотання про зменшення розміру
пені,представник відповідача просив
прийняти рішення по справі,
представником позивача (О.Єфременко)
подано клопотання про продовження
строку розгляду справи на п»ятнадцять
днів (клопотання зареєстровано в суді
10.12.2014 року за вх.№5871/14).

Розглянувши клопотання представника
позивача, суд дійшов висновку про
доцільність його задоволення, з метою
повного та всебічного з»ясування
обставин по справі; надання можливості
позивачу спростувати заперечення
відповідача у відзиві; висловити
позицію стосовно клопотання
відповідача про зменшення розміру
пені, а розгляд справи відкласти.
Відтак, ухвалою від 10.12.2014 року суд,
задоволивши клопотання представника
позивача, продовжив на п»ятнадцять
днів строк розгляду справи; розгляд
справи відклав на 22.12.2014 року.

Відповідно до ст.87 ГПК України, ухвали
надсилаються сторонам, прокурору,
третім особам, які брали участь в
судовому процесі, але не були присутні
у судовому засіданні, рекомендованим
листом з повідомленням про вручення не
пізніше трьох днів з дня їх прийняття
або за їх зверненням вручаються їм під
розписку безпосередньо в суді.

Ухвала від 10.12.2014 року про відкладення
розгляду справи на 22.12.2014 року сторонам
не відсилалась ( оскільки представники
сторін були присутні в судовому
засіданні), із зверненнями про видачу
ухвали від 10.12.2014 року сторони до суду
не звертались.

В судове засідання 22.12.2014 року
представник від відповідача не прибув;
від позивача в судовому засіданні взяв
участь представник Мельник В.В.
Незважаючи на задоволення судом в
судовому засіданні 10.12.2014 р. клопотання
представника позивача О.Єфременко про
продовження строків розгляду справи та
відкладення розгляду справи для
надання можливості позивачу
перевірити розрахунки по заявлених
вимогах, у зв»язку із запереченнями в
частині розрахунків, висловленими
відповідачем у відзиві, та для надання
можливості висловити позицію
позивача стосовно клопотання
відповідача про зменшення розміру пені
на 50%, -станом на 22.12.2014 року від
позивача документи не поступили.

Ухвалою від 22.12.2014 року суд відклав
розгляд справи на 25.12.2014 року, що до
відома представника позивача було
доведено в судовому засіданні у
письмовій формі (під розписку).

25.12.2014 року за вх.№6136/14 в канцелярії
суду зареєстровано подане
представником позивача Мельник
клопотання про відкладення на два
тижні розгляду справи, та у випадку
необхідності продовжити строк
розгляду справи №914/3681/14, оскільки
судове засідання було 22.12.2014 року, а
наступне призначено на 25.12.2014 року
через три дні.

Однак, наведені у клопотанні
обставини суд не вважає обґрунтованими
та суттєвими для задоволення
клопотання, адже як вбачається із
матеріалів справи судом вжито всіх
заходів та надано достатньо часу
позивачу (з 10.12.2014 року по 25.12.2014 року)
для того, щоб перевірити розрахунки
по заявлених вимогах (у зв»язку із
запереченнями відповідача) та
висловити обгрунтовану позицію
позивача по клопотанню про зменшення
розміру пені т з метою недопущення
порушення засад рівності всіх
учасників процесу перед законом і
судом і змагальності в судочинстві
(статті 4-2 і 4-3 ГПК). Участь в судових
засіданнях по справі різних
представників, так, є правом сторони,
однак не спростовує того, що судом
було створено сторонам необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи.

Стосовно продовження строків « у
випадку необхідності» , як зазначено у
клопотанні позивача (вх.6136/14 від 25.12.2014
р.), то позивач винятковості випадку
для продовження строків не доводить, а
суд необхідності в продовженні
строків не вбачає, оскільки строки
розгляду справи суд продовжував за
клопотанням представника позивача
О.Єфременко.

Відповідно до п.3.8 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2018 року №18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» ( в чинній редакції),
продовження передбачених частинами
першою і другою статті 69 ГПК строків
вирішення спору можливе лише у
виняткових випадках за клопотанням
сторони і не більше як на п'ятнадцять
днів (частина третя цієї статті ГПК);
якщо таке продовження здійснюється два
і більше разів, сукупна його тривалість
також не може перевищувати п'ятнадцяти
днів.

В судове засідання представник
позивача не прибув. Жодного документа
від позивача станом на 25.12.2014 року до
суду не поступило; позивач не
спростував заперечень відповідача,
висловлених у відзиві стосовно
розрахунків позивача по заявлених
вимогах; позивач не висловив позиції
по клопотанню відповідача про
зменшення розміру пені до 50% .

Відповідач явку повноважного
представника в судове засідання
забезпечив. Представник відповідача
просить відмовити позивачу у вимозі
про стягнення інфляційних втрат за
зобов»язаннями листопада 2013 року на
суму 4 651,24 грн., у вимозі про стягнення
пені в розмірі 346,13 грн. та 3% річних в
розмірі 69,23 грн. за зобов»язаннями
березня 2013 року та зменшити розмір
пені, яка підлягатиме до стягнення на
50%.

Суд враховує зазначене Пленумом
Вищого господарського суду України у
п.п.3.9.2 п.3.9 Постанови від 26 грудня 2018
року №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процессуального кодексу України
судами першої інстанції» (в чинній
редакції), що у випадку нез»явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності у відповідності
до ст.43 ГПК України, заслухавши
представника відповідача, судом
встановлено..

28.12.2012р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України»
(продавець) та КП «Стрийтеплоенерго»
(покупець) укладено договір
купівлі-продажу природного газу
№13/3580-БО-21, відповідно до п.1.1 якого
продавець зобов'язувався передати у
власність покупцю у 2013 році природній
газ, ввезений на митну територію
України ПАТ «НАК «Нафтогаз України» за
кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний
газ , видобутий на території України
підприємствами , які не підпадають під
дію статті 10 Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»,
а покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей природний газ на умовах
цього договору.

Відповідно до п.1.2 договору, газ , що
продається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами.

Продавець передає покупцеві з 01 січня
2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом
до 3137,876 тис.куб.м.(три мільйони сто
тридцять сім тисяч вісімсот сімдесят
шість куб.м.), у тому числі по місяцях
кварталів (тис.куб.м.) та в кількості,
зазначеній в цьому пункті договору.

Згідно п.5.1 договору ціна (граничний
рівень цін) на газ та послуги з його
транспортування установлюється НКРЕ.

Згідно п.5.2 договору, ціна за 1000 куб.м.
газу становить 3 509,00 грн. без
урахування податку на додану вартість,
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу, крім того:
збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2%; податок на додану вартість за
ставкою -20%.

Крім того, тариф на транспортування
природного газу магістральними та
розподільними трубопроводами-305,60 грн.,
крім того ПДВ-20%-61,12 грн., всього з ПДВ
-366,72 грн. До сплати за 1000 куб.м.
природного газу - 3 884,78 грн., крім того
ПДВ-20%-776,96 грн., всього з ПДВ -4661,74 грн.

Відповідно до п.5.5, загальна вартість
цього договору на дату його укладення
становить 12189957,93 грн., крім того
ПДВ-2438004,14 грн., разом з ПДВ-14627962,07 грн.

Відповідно до п.6.1. договору оплата за
газ здійснюється відповідачем
виключно грошовими коштами шляхом 100 %
поточної оплати протягом місяця
поставки газу . Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Відповідно до п.7.1 договору, за
невиконання або неналежне виконання
договірних зобов»язань сторони несуть
відповідальність у випадках,
передбачених чинним законодавством
України, а також цим договором.

Відповідно до п.7.2, у разі невиконання
покупцем умов п.6.1 цього договору він
у безспірному порядку зобов»язується
сплатити продавцю, крім суми
заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

Відповідно до п.9.3 договору, строк, у
межах якого сторони можуть звернутися
до суду з вимогою про захист своїх прав
за цим договором (строк позовної
давності), у тому числі щодо стягнення
основної заборгованості, штрафів, пені,
відсотків річних, інфляційних
нарахувань, встановлюється тривалістю
у 5 ( п»ять) років.

Відповідно до п.11.1 Договір набуває
чинності з дати підписання
уповноваженими представниками сторін
та скріплення їх підписів печатками
сторін, діє в частині реалізації газу
до 31 грудня 2013 року, а в частині
проведення розрахунків - до їх повного
здійснення.

18.07.2013 року сторонами підписано
Додаткову угоду №1 до договору
купівлі-продажу природного газу
№13/3580-БО-21 від 28.12.2012 року у якій сторони
погодили з 01.07.2013 року викласти пункти
5.2 і 5.5 статті 5 «Ціна газу» в новій
редакції. Так, згідно п.5.5, загальна сума
вартості природного газу за цим
договором складається із сум вартості
місячних поставок газу. Відповідно до
п.2 Додаткової угоди, решта умов
договору залишається незмінною і
обов»язковою для виконання сторонами.

Додатковою угодою №2 від 01.11.2013 року до
Договору №13/3580-БО-21 від 28.12.2012 року
сторони виклали в новій редакції п.4.1
ст.4 «Порядок обліку газу».

На виконання умов договору позивач
передав у власність , а відповідач
прийняв протягом 2013 року природний газ
у обсязі 2121,537 тис.м.куб. на загальну
суму 9831725,17 грн., що підтверджується
актами приймання-передачі природного
газу, а саме : актом від 22.01.2014 р. (
поставка за січень 2013р.) на суму 1 597 325,19
грн.; актом від 22.01.2014 року ( поставка за
лютий 2013р.) на суму 1 163 075,16 грн.; актом
від 22.01.2013 р. ( поставка за березень 2013 р.)
на суму 1 463 724,51 грн.; актом від 22.01.2014 р. (
поставка за квітень 2013 р.) на суму 1 897
834,68 грн.; актом від 31.05.2013 р. ( поставка
за травень 2013р. ) на суму 23 010,35 грн.;
актом від 30.06.2013 р. ( за червень 2013 р.) на
суму 30 953,96 грн.; актом від 31.07.2013 р.
(поставка за липень 2013 р.) на суму 35 244,54
грн.; актом від 31.08.2013 р. ( поставка у
серпні 2013 р. ) на суму 31 312,16 грн.; актом
від 30.09.2013 р. ( поставка у вересні 2013 р.)
на суму 37 639,76 грн.; актом від 31.10.2013 р. (
поставка у жовтні 2013 р. ) на суму 301 755,89
грн.; актом від 30.11.2013 р. ( поставка у
листопаді 2013р. ) на суму 930 247,66 грн.;
актом від 31.12.2013 р. ( поставка у грудні 2013
р. ) на суму 2 319 601,31 грн.

Покупець (відповідач у справі) взяті на
себе зобов'язання по оплаті
поставленого газу виконав з значним
порушенням встановленого договором
строку виконання, а відтак, у
відповідності з п.7.2 договору, за
порушення строків виконання грошового
зобов»язання за договором, позивачем
було здійснено нарахування пені, сума
якої згідно розрахунку позивача,
становить 67 799,32 грн.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК
України позивач нарахував
відповідачу 3% річних від несвоєчасно
сплаченої суми заборгованості за
період прострочення , яка згідно
розрахунку позивача складає 15 326,92 грн.,
та інфляційні втрати в сумі 89786,10
грн.(розрахунок додається до позовної
заяви).

Відповідач вважає позовні вимоги щодо
стягнення інфляційних втрат в розмірі 4
651,24 грн. за зобов»язаннями листопада 2013
року, пені в розмірі 346,13 грн. та 3%
річних в розмірі 69,23 грн. за
зобов»язаннями березня 2013 року
безпідставними та такими, що не
підлягають до задоволення. Зазначає, що
інфляційні втрати за зобов»язаннями
листопада 2013 року нараховані у період
з 14.12.2013 року - 09.01.2014 р. (28 днів) і при
цьому позивачем не враховано того, що
інфляційні можуть бути нараховані лише
в тому випадку, якщо прострочення
виконання зобов»язання відповідачем
тривало більше одного календарного
місяця.Щодо нарахування пені в розмірі
346,13 грн. та 3% річних в розмірі 69,23 грн. за
зобов»язаннями березня 2013 року, які
нараховані за період з 14.04.2013 р - 15.04.2013 р,
то відповідач не погоджується із
нарахуваннями за 2 календарні дні,
стверджуючи, що прострочення не було
взагалі, оскільки відповідачем
здійснено оплату за поставлений у
березні 2013 року газ у наступних
розмірах: 16.03.2013 р. - 42 599,65 грн., 09.04.2013 р. -
500,00 грн., 11.04.2013 р. -500 000,00 грн., а залишок
вартості поставленого у березні 2013
року газу відповідач сплатив 15.04.2013
року. Вважає, що прострочки немає,
оскільки за умовами договору
відповідач повинен був оплатити
вартість газу за березень 2013 року до
кінця дня 14 квітня 2013 року, а оплата
здійснена 15 квітня 2014 року.

За мінусом пені, в розмірі 346,13 грн., в
решті нарахованої суми пені не
заперечує, однак просить при винесенні
рішення зменшити розмір пені , яка
підлягатиме до стягнення на 50% з
підстав, наведених у клопотанні , яке
подано 02.12.2014 року ( вх.№52189/14).

При прийнятті рішення суд виходив із
наступного.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини; створення
літературних, художніх творів,
винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі; інші
юридичні факти (ст.11 ЦК України).

Правовідносини між сторонами виникли
на підставі Договору купівлі-продажу
природного газу №13/3580-БО-21 від 28 грудня
2012 року, за змістом якого позивач взяв
на себе зобов»язання поставляти
природний газ відповідачу, а останній
взяв на себе обов»язок прийняти та
оплатити отриманий природний газ на
умовах та в строки встановлені
договором.

У відповідності до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію ( передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші, тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Згідно ст.175 ГК України
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Згідно ст.525 ЦК України, одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Якщо у зобов»язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідно до п.6.1 Договору остаточний
розрахунок за фактично переданий газ
здійснюється до 14 числа місяця,
наступного за місяцем поставки товару.

Відповідно до ст.611 ЦК України та ст.230
ГК України у разі порушення
зобов»язання настають наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема сплата неустойки.

Частинами першою і третьою статті 549 ЦК
України передбачено, що неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов»язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов»язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу
України визначено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін;
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до п.7.2 договору, у разі
невиконання покупцем умов п.6.1 цього
договору, він у безспірному порядку
зобов»язується (крім суми
заборгованості) сплатити продавцю
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу
за кожен день прострочення платежу.

Актом від 22.01.2013 р. підтверджується
поставка позивачем відповідачу газу
за березень 2013 року вартістю 1 463 724,51
грн.

«Якщо у договорі виконання грошового
зобов»язання визначається до настання
певного терміну, наприклад, до 1 серпня
2014 року ( частина друга статті 252 ЦК
України), то останнім днем виконання
такого зобов»язання вважається день,
що передує цьому терміну (в даному
прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас
коли у тексті договору виконання
грошового зобов»язання визначено «по 1
серпня 2014 року» або «включно до 1 серпня
2014 року», то останнім днем виконання
такого зобов»язання буде 1 серпня 2014
року», - зазначено у п.1.9 Постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 17 грудня 2013 року №14 «Про
деякі питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов»язань»
(надалі- Постанова №14).

Таким чином, враховуючи умови в п.6.1
договору, відповідач мав обов»язок
провести розрахунок з позивачем за
отриманий у березні 2013 року газ до 14
квітня 2013 року, тобто, включно по 13
квітня 2014 року.

До 14 квітня 2013 року (що вбачається з
розрахунку позивача за зобов»язаннями
березня 2013 р. і підтверджує відповідач
у відзиві) відповідач перерахував
позивачу 1042 599,65 грн. за отриманий в
березні 2013 року газ. Залишок боргу
станом на 14 квітня 2013 року складав 421
124,86 грн.

Відповідач стверджує, що 15.04.2013 року ним
перераховано позивачу 421 124,86 грн.;
зазначене підтверджує і позивач у
своєму розрахунку.

За період з 14.04.2013 р. по 15.04.2013 р. ( за два
дні прострочення) від суми боргу 421 124,86
грн. позивач нарахував відповідачу 346,13
грн. пені за зобов»язаннями березня 2013
року.

Однак, день фактичної сплати суми
заборгованості не включається в
період часу, за який здійснюється
стягнення , інфляційних нарахувань, 3 %
річних та пені ( п.1.9 Постанови №14). Отже
, пеня підлягає стягненню за один день
прострочення, а саме за 14.04.2013 р., в сумі
173 ,07 грн. від суми боргу 421 124,86 грн. та
при обліковій ставці НБУ 7,5%.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Як зазначено у п.4 (п.п.4.1) Постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 17 грудня 2013 року №14 «Про
деякі питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов»язань» ,-
сплата трьох процентів річних від
простроченої суми (якщо інший їх розмір
не встановлений договором або законом),
так само як й інфляційні нарахування,
не мають характеру штрафних санкцій і
є способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним коштами, належними до
сплати кредиторові.

За зобов»язаннями березня 2013 року
позивач нарахував відповідачу 3%
річних в сумі 69,23 грн. за період з 14.04.2013
- 15.04.2013рр. (2 дні протермінування) від
суми боргу 421 124,86 грн.

Враховуючи, що день 15.04.2013 р. є датою
фактичної сплати заборгованості і не
включається в період часу за який
здійснюється стягнення нарахованих 3%
річних, то за 1 день протермінування
оплати (14.04.2013 р.) підлягає до стягнення
з відповідача на користь позивача за
зобов»язаннями березня 2013 року 3 %
річних в сумі 34,61 грн.

Вартість поставленого у
листопаді 2013 року газу - 930 247,66 грн.
Розрахунок за поставлений у листопаді
2013 року газ відповідач повинен був
провести до 14 грудня 2013 року, тобто,
включно по 13 грудня 2013 року.

Із розрахунку позивача
вбачається, що кінцевою датою
погашення боргу за вказаною поставкою
газу є 09.01.2014 року. Інфляційні
нараховані позивачем за
зобов»язаннями листопада 2013 року, як
вбачається із розрахунку позивача, від
суми боргу 930 247,66 грн. із застосуванням
індексу інфляції за грудень 2013 року -
100,5%, за формулою : (сума боргу х процент
інфляції)- сума боргу, що склало суму 4
651,24 грн.

Відповідно до інформаційного листа
Вищого господарського суду України
від 17.07.2012 №01-06/928/2012 «Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права при
застосуванні індексу інфляції слід
мати на увазі, що індекс
розраховується не на кожну дату місяця,
а в середньому на місяць і
здійснюється шляхом множення суми
заборгованості на момент її виникнення
на сукупний індекс інфляції за період
прострочення платежу. При цьому сума
боргу, яка сплачується з 1 по 15 день
відповідного місяця, індексується з
врахуванням цього місяця, а якщо сума
боргу сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
урахуванням даного місяця ( див.
Постанову Вищого господарського суду
України від 01.02.2012 №52/30).

Виходячи із розрахунку позивача,
останнім правомірно за зобов»язаннями
листопада 2013 року нараховано 4 651,24 грн.
інфляційних втрат .

Із врахуванням вище наведеного,
вимога позивача про стягнення пені
підлягає до задоволення в розмірі 67
626,26 грн. (за мінусом 173,06 грн.
нарахованої пені по зобов»язаннях за
березень 2013 року); 3% річних в сумі 15 292,30
грн. (за мінусом 3% річних нарахованих
в сумі 34,62 грн. по зобов»язаннях за
березень 2013 року); та 6 659,85 грн.
інфляційних втрат, а в загальному - в
сумі 89 578,41 грн.

Розглянувши клопотання відповідача
від 10.12.2014 р. ( вх.№52189/4), у якому
відповідач просить суд зменшити розмір
заявленої до стягнення пені до 50%, суд
вважає за доцільне задоволити його
частково з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83
ГПК України господарський суд,
приймаючи рішення, має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Застосовуючи приписи п.3 статті 83 ГПК
України слід враховувати вказівку, що
міститься в п.3. 17.4 Постанови Пленуму
ВГСУ від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", а
саме:

Вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Господарський суд при вирішенні
питання щодо зменшення пені об'єктивно
оцінює, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, причини
неналежного виконання або невиконання
зобов'язання, невідповідності розміру
пені наслідкам порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, КП
"Стрийтеплоенерго" є єдиними
постачальником тепла в м.Стрий та
обслуговує населення, бюджетні
установи і організації. У випадку
примусового стягнення заборгованості
з населення КП "Стрийтеплоенерго" не
має права стягувати штрафні санкції -
пеню, втрати від інфляції, 3 % річних. При
цьому, КП "Стрийтеплоенерго" тарифи
встановлюються Національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері комунальних послуг. Збитки
підприємства від продажу теплової
енергії населенню і різниці в тарифах
складає суму в розмірі 4 942,7 тис.грн.
Відповідно до Постанови Кабінету
міністрів України від 20.03.2013 року №517
станом на 01.10.2013 р. затверджений обсяг
різниці в тарифах на суму 4,9 млн.грн.,
але не профінансований. Відтак,
несвоєчасне виконання фінансових
зобов'язань перед позивачем зумовлене
відсутністю фінансування різниці в
тарифах. При цьому відповідач за
поставлений на підставі договору від
28.12.2012 р. №13/3580-БО-21 природний газ провів
розрахунок з позивачем повністю. КП
"Стрийтеплоенерго" є збитковим
підприємством.

Однак, ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" як державне
підприємство є об'єктом, що має
стратегічне значення для економіки і
безпеки держави.

Таким чином, майновий стан сторін, стан
розрахунків та соціальна значущість
підприємств мають значення для
вирішення питання про зменшення
неустойки.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
клопотання відповідача та зменшення
розміру пені на 30%, у зв'язку з чим, до
стягнення з відповідача підлягає пеня
у розмірі 47 338,38 грн.

Відповідно до ст.4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести і підтвердити
належними доказами ті обставини, на
яких грунтуються її вимоги чи
заперечення на позов.

Відповідно до ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об"єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладені обставини, суд
прийшов до висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача повністю,
з врахуванням того, що у разі зменшення
судом розміру пені, штрафу судовий збір
покладається на відповідача повністю,
без урахування зменшення такого
розміру, а від суми заборгованості, яка
підлягала до стягнення (89 578,41 грн.)
розмір судового збору - 1827,00 грн., який
сплачений в доход держбюджету України
платіжним дорученням №2009989 від 07
жовтня 2014 року.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.1, 2, 4-3,22, 32, 33, 34, 36, 43, 49, 82, 83, 84,85, 116
ГПК України, суд,-

вирішив:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства
«Стрийтеплоенерго» (82400, Львівська
область, м.Стрий, вул.Новаківського, 9,
ідентифікаційний код 05432684) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (01001, м.Київ,
вул.Б.Хмельницького, 6,
ідентифікаційний код 20077720) : 47 338,38 грн.
пені, 3% річних в сумі 15 292,30 грн., 6 659,85
грн. інфляційних втрат, та 1827,00 грн.
судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК
України.

4. В решті позовних вимог - відмовити.

В засіданні 25.12..10.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
прийнятого по справі рішення. Повний
текст рішення підписано 26.12.2014р.

Суддя
Кітаєва С.Б.