РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/3879/14 04.06.14
Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

За участю секретаря судового засідання Кот Т.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гринвич-Юг дистриб'юторська компанія", м. Київ,

до Фізичної особи-підприємця Михайлова Віктора Петровича, м. Київ,

про стягнення заборгованості 22 716,19 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача:не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гринвич-Юг дистриб'юторська компанія" (надалі - ТОВ "Гринвич-Юг дистриб'юторська компанія") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Михайлова Віктора Петровича (надалі - ФОП Михайлов В.П.) 13 693,67 грн. боргу за поставлений товар , пені у розмірі 503,78 грн., штрафу у розмірі 6 529,39 грн. та 5% річних у розмірі 193,77 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.03.2014р. порушено провадження у справі №910/3879/14 та розгляд справи призначено на 26.03.2014р.

Розпорядженням Голови Господарського суду міста Києва від 26.03.2014р., у зв'язку із перебуванням судді Бойка Р.В. у відпустці, справу №910/3879/14 передано для розгляду судді Князькову В.В.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.03.2014р. справу №910/3879/14 прийнято до свого провадження суддею Князьковим В.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.03.2014р. у зв'язку із неявкою представників сторін, розгляд справи відкладено на 30.04.2014р.

22.04.2014р. відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, у якому ФОП Михайлов В.П. просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розпорядженням в.о. голови Господарського суду міста Києва від 30.04.2014р. у зв'язку із перебуванням судді Князькова В.В. у відпустці справу №910/3879/14 передано для розгляду судді Ковтуну С.А.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.04.2014р. справу №910/3879/14 було прийнято до свого провадження суддею Ковтуном С.А. та розгляд справи призначено на 21.05.2014р.

Розпорядженням заступника голови Господарського суду міста Києва від 21.05.2014р. у зв'язку із виходом судді Князькова В.В. з відпустки справу №910/3879/14 передано для розгляду судді Князькову В.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.05.2014р. у зв`язку із неявкою представників сторін, розгляд справи відкладено на 04.06.2014р.

Уповноважені представники сторін на виклик суду не з'явились, при цьому, суд відзначає, що ухвали суду про прийняття справи до провадження від 12.03.2014р. та про відкладення розгляду справи від 26.03.2014р., від 30.04.2014р. та від 21.05.2014р., відправлені на адреси сторін, зазначені в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та отримано сторонами, про що свідчать рекомендовані повідомлення, які долучено до матеріалів справи.

04.06.2014р. через канцелярію суду представником позивача подано заяву про відвід судді Князькова В.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.06.2014р. відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Гринвич-Юг дистриб'юторська компанія" про відвід судді.

Клопотань про відкладення розгляду справи в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України від сторін до Господарського суду міста Києва не надходило.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі № 910/3879/14.

Розглянувши матеріали справи Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.12.2012р. між ТОВ "Гринвич-Юг дистриб'юторська компанія" (продавець, позивач) та ФОП Михайловим В.П. (покупець, відповідач) укладено договір поставки № П19/12, за умовами якого продавець зобов`язується передати товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити за нього встановлену даним договором вартість.

Згідно п. 1.2 договору перехід права власності і всіх ризиків на товар (випадкового знищення або ушкодження товару) здійснюється в момент передачі товару від продавця покупцеві, що оформляється належним чином (накладні, акти та ін..) у письмовій формі.

Пунктом 1.3 договору сторони погодили, що місцем передачі товару від продавця до покупця є склад покупця.

Ціна на товари, що поставляються за даним договором, оговорюється і фіксується на кожну чергову поставку в специфікації або відвантажувальній накладній і рахунку-фактурі (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 6.2 договору оплата залишкової суми товару здійснюється покупцем не пізніше 21 (двадцять один) днів з дати передачі товару покупцю.

Згідно п. 7.1 договору сторони несуть відповідальність у випадках і в порядку, передбачених чинним законодавством України, включаючи відшкодування прямого збитку і втраченої вигоди.

У випадку прострочення розрахунків за продані товари покупець сплачує продавцеві пеню в розмірі 2-х облікових ставок НБУ за кожний календарний день прострочення, крім цього, збитки від інфляції та 5% річних, відповідно до ст.. 214 ЦК України та у випадку затримки оплати більш ніж на 30 днів з моменту закінчення терміну зазначеного в п. 6.2, покупець оплачує штраф у розмірі 50% від несплаченої за договором суми та збитків (п. 7.2 договору).

Даний договір складений українською мовою в двох екземплярах, що мають рівну юридичну силу, по одному для кожної зі сторін, набирає силу з моменту його підписання сторонами і діє протягом одного року, а частині зобов'язань - до повного їх виконання. Всі попередні договори «про купівлю-продаж товарів» які існували між сторонами, а також домовленості, протоколи про наміри та інші супровідні документи по договору втрачають силу із набранням чинності цього договору (п. 9.1 договору).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідачем не повністю виконано зобов'язання щодо оплати поставленого ТОВ "Гринвич-Юг дистриб'юторська компанія" товару, у зв'язку з чим у ФОП Михайлова В.П. перед позивачем у розмірі 13 693,67 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного:

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного України є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладений договір, згідно з яким позивач постачає, а відповідач отримує та оплачує отриманий товар.

Відповідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно видаткових накладних №Б0000699 від 10.10.2013р. на суму 1 453,23 грн.; №Б0000797 від 04.11.2013р. на суму 900,30 грн.; №Б0000763 від 10.10.2013р.; №Б0000697 від 10.10.2013р. на суму 1 062,90 грн.; №Б0000761 від 28.10.2013р. на суму 1 538,92 грн.; №Б0000764 від 28.10.2013р. на суму 1 543,71 грн.; №Б0000696 від 10.10.2013р. на суму 449,10 грн.; №Б0000816 від 11.11.2013р. на суму 819,37 грн.; №Б0000698 від 10.10.2013р. 2 693,20 грн.; №Б0000762 від 28.10.2013р. на суму 782,27 грн.; №Б0000695 від 10.10.2013р. на суму 463,64 грн.; №Б0000798 від 04.11.2013р. на суму 463,64 грн. (оригінали, яких знаходяться в матеріалах справи), які підписані представниками позивача та відповідача та скріплені печатками, підтверджується факт поставки позивачем та отримання відповідачем партії товару загальною вартістю 13 002,30 грн.

Однак, на виконання умов укладеного між сторонами договору відповідачем не здійснено оплату отриманого товару.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч. ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Разом з тим, відповідно п. 6.2 договору оплата залишкової суми товару здійснюється покупцем не пізніше 21 (двадцять один) днів з дати передачі товару покупцю.

Отже по видаткових накладних №Б0000699, №Б0000763, №Б0000697, №Б0000696, №Б0000698, №Б0000695 від 10.10.2013р. на суму 7 033,21 грн. строк оплати настав 31.10.2013р., №Б0000761, №Б0000764, №Б0000762 на суму 3 8643,90 грн. строк оплати настав 18.11.2013р., №Б0000797, №Б0000798 на суму 1 284,81 грн. строк оплати настав 25.11.2013р., №Б0000816 від 11.11.2013р. на суму 819,37 грн. строк оплати настав 02.12.2013р.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Судом також встановлено, що відповідачем частково оплачено заборгованість на суму 12 176,79 грн. (платіжне доручення №82 від 21.02.2014р.) та після порушення провадження у справі №194 від 08.04.2014р. №200, від 11.04.2014, №214 від 15.04.2014), а відтак заборгованість перед позивачем складає 825,50 грн.

Враховуючи те, що ФОП Михайловим В.П. погашено заборгованість у розмірі 912,74 грн. до порушення провадження у справі №910/3879/14 суд приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Разом з тим, судом також встановлено, що відповідачем суму боргу у розмірі 11 264,05 грн. оплачено після 11.03.2014р. тобто після порушення провадження у справі це означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами в цій частині, тому суд припиняє провадження у зазначеній частині позову.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Окрім того позивачем також заявлено до стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 691,37 грн. за видатковою накладною №Б0000815 від 11.11.2013р.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Додана ТОВ "Гринвич-Юг дистриб'юторська компанія" видаткова накладна не містить печатки відповідача, а з видаткової накладної не можливо ідентифікувати особу, яка ніби-то отримувала поставлену продукцію, оскільки в ній відсутня інформація про місце роботи особи, яка підписала накладну та перевірку постачальником повноважень особи на отримання продукції для відповідача.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено перелік та встановлено вимоги до змісту первинних документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи - це письмові свідоцтва, що ідентифікують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву підприємств від імені яких складено документ, назву документа (форми), дату і місце складання, зміст, обсяг та одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особисті підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні господарської операції.

Крім того, пунктом 11 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.96 року N 99, закріплено, що приймання товарів мають право здійснювати робітники отримувача (покупця), уповноважені керівництвом підприємства - отримувача. Відпуск товарно-матеріальних цінностей покупцям або передача їх безоплатно здійснюється підприємствами тільки на підставі доручень отримувачів (покупців).

Пунктом 12 Інструкції забороняється відпускати продукцію у випадку відсутності в представника покупця довіреності на її отримання.

Відповідно до пункту 13 Інструкції довіреність на отримання матеріальних цінностей, залишається у постачальника.

Отже довіреність на одержання цінностей є первинним документом, що фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначені перелік та кількість цінностей. Без довіреності не може бути створено інший первинний документ - накладну-вимогу, яка є дозволом для здійснення господарської операції з відпуску цінностей.

Матеріали справи не містять довіреностей, виданих відповідачем на отримання у позивача товару уповноваженими особами відповідача. Позивачем також не надано доказів щодо дотримання сторонами п. 1.2 договору при отримання товару за видатковою накладною №Б0000815 від 11.11.2013р., а тому в частині стягнення 691,37 грн. необхідно відмовити.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати поставленого товару в частині 825,50 грн. та не спростував заявлених позовних вимог в цій частині, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору, положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення 825,50 грн.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 503,78 грн. пені.

Як встановлено судом, в п. 7.2 договору сторони передбачили відповідальність відповідача за порушення умов договору, а саме: У випадку прострочення розрахунків за продані товари покупець сплачує продавцеві пеню в розмірі 2-х облікових ставок НБУ за кожний календарний день прострочення, крім цього, збитки від інфляції та 5% річних, відповідно до ст.. 214 ЦК України та у випадку затримки оплати більш ніж на 30 днів з моменту закінчення терміну зазначеного в п. 6.2, покупець оплачує штраф у розмірі 50% від несплаченої за договором суми та збитків.

Факт наявності прострочення виконання відповідачем грошових зобов'язань судом встановлено та по суті не оспорено відповідачем. ФОП Михайлов В.П. обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено, а отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині пені підлягають задоволенню.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок пені заявлений ТОВ "Гринвич-Юг дистриб'юторська компанія" за період з 01.11.2013р. по 17.02.2014р. стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума пені в розмірі 439,62 грн.

Окрім того, позивачем також заявлено про стягнення з відповідача штраф у розмірі 50% (п`ятдесят відсотків) від суми несплаченої або несвоєчасно сплаченої вартості товару передбаченого у п. 7.2 договору, який складає 6 529,39 грн.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Разом з тим, сторонами у договорі передбачено господарсько-правову відповідальність за порушення умов договору у вигляді сплати неустойки - пені та штрафу.

За таких обставин, враховуючи, що несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов'язань підтверджено обставинами та доказами у справі, суд приходить до висновку, що позов в цій частині також підлягає задоволенню у розмірі 6 501,15 грн.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 5% річних у розмірі 193,77 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку суду 5% річних, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 169,08 грн.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В частині позовних вимоги про стягнення 11 264 (одинадцять тисяч двісті шістдесят чотири) грн. 05 коп. - припинити провадження.

2. В іншій частині позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Михайлова Віктора Петровича (04073, м. Київ, вул. Захарівська, 14, кв. 28, ідентифікаційний код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гринвич-Юг дистриб'юторська компанія" (02099, м. Київ, вул. Зрошувальна, 5, ідентифікаційний код 38327181) основний борг у розмірі 825 (вісімсот двадцять п'ять) грн. 50 коп., пеню у розмірі 439 (чотириста тридцять дев'ять) грн. 62, штраф у розмірі 6 501 (шість тисяч п'ятсот одна) грн. 15 коп., 5% річних у розмірі 169 (сто шістдесят дев'ять) грн. 08 коп., судовий збір у розмірі 1 736 (одна тисяча сімсот тридцять шість) грн. 51 коп.

4 Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 10.06.2014р.

Суддя В.В. Князьков