ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2014 р.Справа № 922/3088/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання
Сіліній М.Г.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю Технологічна група
"Екіпаж", м. Харків до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Екіпаж",
Російська Федерація, м. Орел про
стягнення коштів в розмірі 1 124 933, 90 рос.
руб. за участю :

Представник позивача - Корольчук Ю.Ю.
довіреність б/н від 26.03.2014 року;

Представник відповідача - не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю Технологічна група
"Екіпаж" звернулось до господарського
суду Харківської області з позовною
заявою, в якій просить суд стягнути з
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Екіпаж"
заборгованість за Контрактом №
008/01-ВЭД-11 від 12.04.2011 року у розмірі 1 050
000,00 рос. руб., штраф у розмірі 74 933,90 рос.
руб. Також до стягнення заявлені судові
витрати.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 25.07.2014 року за
позовною заявою було порушено
провадження по справі №922/3088/14 та
призначено до розгляду у відкритому
судовому засіданні на 15 вересня 2014
року. Керуючись Конвенцією "Про
вручення за кордоном судових та
позасудових документів у цивільних і
комерційних справах" від 15.11.1965 року,
суд визначив 22 січня 2015 року як термін,
достатній для розгляду даної справи.
Провадження у даній справі було
зупинено у зв'язку із необхідністю
звернення до Арбітражного Суду
Орловської Області із судовим
дорученням про надання правової
допомоги.

Ухвалою суду від 15.09.2014 року
провадження у справі № 922/3088/14 було
поновлено.

Ухвалою суду від 15.09.2014 року розгляд
справи було відкладено на 14 жовтня 2014
року. Провадження у даній справі було
зупинено у зв'язку із необхідністю
звернення до Арбітражного Суду
Орловської Області із судовим
дорученням про надання правової
допомоги.

Ухвалою суду від 14.10.2014 року
провадження у справі № 922/3088/14 було
поновлено.

Ухвалою суду від 14.10.2014 року розгляд
справи було відкладено на 11 листопада
2014 року. Провадження у даній справі
було зупинено у зв'язку із необхідністю
звернення до Арбітражного Суду
Орловської Області із судовим
дорученням про надання правової
допомоги.

Ухвалою суду від 11.11.2014 року
провадження у справі № 922/3088/14 було
поновлено.

Ухвалою суду від 11.11.2014 року розгляд
справи було відкладено на 16 грудня 2014
року. Провадження у даній справі було
зупинено у зв'язку із необхідністю
звернення до Арбітражного Суду
Орловської Області із судовим
дорученням про надання правової
допомоги.

Враховуючи те, що справу № 922/3088/14
призначено до розгляду в судовому
засіданні на 16.12.2014 року, провадження у
справі підлягає поновленню.

25 листопада 2014 року та 12 грудня 2014 року
до господарського суду Харківської
області через канцелярію від
Арбітражного Суду Орловської Області
надійшли ухвали про виконання судового
доручення про вручення процесуальних
документів від 14.10.14 року та 11.11.2014 року
відповідачу у даній справі - ТОВ
"Екіпаж". Також надані підтвердження
про вручення ухвали у Арбітражному
Суді Орловської Області повноважному
представнику ТОВ "Екіпаж". Судом
розглянуті вказані документи та
долучені до матеріалів справи.

Через канцелярію суду 16.12.2014 року
позивач надав заяву (вх.№45420) про
залучення до матеріалів справи
документів на виконання вимог ухвали
суду.

Надані документи були досліджені та
долучені судом до матеріалів справи.

Присутній представник позивача у
судовому засіданні підтримав заявлені
позовні вимоги та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, свого
повноважного представника не направив,
про місце, дату та час судового
розгляду був повідомлений належним
чином.

Також, через канцелярію суду 15.12.2014 року
від відповідача надійшо клопотання
(вх.№938) в якому він зазначив, що
заборгованість за Контрактом №
008/01-ВЭД-11 від 12.04.2011 року була сплачена
ним в повному обсязі в розмірі 1201748,00
рос.руб.. Крім того, в розрахунку суми
основної заборгованості та штрафу
позивачем вказані дати оплати 100000,00 від
01.07.2014 року, однак, оплату було
здійснено 30.06.2014 року (згідно
платіжного доручення №210 від 30.06.2014
року). відтак, кількість днів
прострочки складає 5 днів, а не 6 днів, як
заявлено позивачем.

В обгрунтування викладеного позивачем
було надано копії платіжних доручень
№200 від 25.06.2014 року на суму 51748,00 рос.руб.,
№210 від 30.06.2014 року на суму 100000,00
рос.руб., №227 від 08.07.2014 року на суму
200000,00 рос.руб., №241 від 25.07.2014 року на
суму 100000,00 рос.руб., №273 від 01.09.2014 року
на суму 50000,00 рос.руб., №353 від 06.11.2014 року
на суму 200000,00 рос.руб., №367 від 14.11.2014
року на суму 500000,00 рос. руб..

Надані документи були досліджені та
долучені судом до матеріалів справи.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК України.

Враховуючи те, що відповідач був
повідомлений належним чином, про дату
та час розгляду справи, та те, що норми
ст. 65 Господарського процесуального
кодексу України, щодо обов`язку
господарського суду витребувати у
сторін документи і матеріали,
необхідні для вирішення спору,
кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглядати справу за
наявними у справі і додатково поданими
на вимогу суду матеріалами і
документами.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
позивача господарським судом
встановлено наступне.

12 квітня 2013 року між Твариством з
обмеженою відповідальністю
Технологічна група "Екіпаж" (позивач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Екіпаж" було
укладено Контракт № 008/01-ВЭД-11 (м.
Харкові, Україна).

Згідно п. 1.1. Контракту, сторони
визначили його предмет, згідно з яким
позивач (як продавець) продає, а
відповідач (як покупець) придбає
електрозахистні засоби та приладдя
(іменовану далі по тексту - продукція),
окремими партіями, згідно специфікацій
(додатків до цього контракту).

Пунктом 2.1. Контракту встановлено, що
покупець купує продукцію в
асортименті, кількості та за цінами,
зазначеним у специфікації (додатку до
контракту) на кожну партію продукцію.

Згідно п.3.1. Контракту, строки та умови
поставки зазначаються у специфікаціях.

Оплата за продукцію здійснюється в
рублях Російської Федерації, за кожну
партію продукції протягом 90
календарних днів з дати поставки
продукції. Датою поставки вважається
дата оформлення експортної вантажної
декларації (п.4.2. Контракту).

У п. 4.4. контракту сторони погодили, що
валютою контракту є рублі Російської
Федерації.

Відповідно до пункту 9.1. Контракту,
сторони погодили, що якщо сторони не
можуть дійти згоди протягом 30
календарних днів з початку усних
переговорів, листування або надання
претензії, або сторони не скористались
умовою п. 9.1 цього контракту, то
розбіжності, суперечки або спори
повинні бути врегульовані в судовому
порядку Господарським судом
Харківської області із застосуванням
актів законодавства (матеріального та
процесуального права) України,
враховуючи норми національного права
покупця.

Згідно п. 11.1. Контракту: він набирає
чинності з моменту його підпису двома
сторонами та діє до 31.12.2014 року
(Додаткова угода №4).

Пунктом 11.2. Контракту встановлено, що
сторони не звільняються від виконання
контрактних зобов'язань, що випливають
із операцій, здійснених до закінчення
строку дії цього контракту, зокрема, по
врегулюванню розрахунків за продану
продукцію.

Згідно п.1 Специфікації № 35 (Додатку № 35
до Контракту) продавець поставляє
продукцію згідно цієї Специфікації на
умовах поставки СРТ - м. Харків протягом
14 календарних днів з моменту її
підписання (арк. с. 31).

Таким чином Контракт, який по суті є
зовнішньоекономічним договором,
укладеним в Україні між резидентом
України та нерезидентом (юридичною
особою) укладений із дотриманням
порядку укладання і особливості
зовнішньоекономічних договорів в
Україні, встановленого ст.ст. 377-389
Господарського кодексу України,
Законами України: "Про
зовнішньоекономічну діяльність", "Про
міжнародні договори України", "Про
міжнародне приватне право", із
дотриманням Положення про форму
зовнішньоекономічних договорів
(контрактів), затвердженого наказом
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України від 06
вересня 2001 р. №201.

Позивач свої зобов'язання за
контрактом та специфікації № 35 до
нього (Додатку) виконав та поставив
(відвантажив) відповідачу продукцію
визначеної вартості, за яку останній
зобов'язаний сплатити визначену
грошову суму наступним чином: поставка
з дати відвантаження продукції, яка
зазначена, як дата оформлення
експортної митної декларації - 20.03.2014
року на суму 1201748,00 руб. РФ, оплата до
08.06.2014 року (згідно митної декларації
(форма МД-2) ЕК10АА №807100000/2014/010840 від
20.03.2014 року, рахунку-фактури №162 від
18.03.2014 року).

Відтак, як стверджується позивачем,
відповідач отримав товар на загальну
суму 1201748,00 руб. РФ, але оплатив лише
частково, а саме у розмірі 51748,00 руб. РФ,
у зв'язку із чим у відповідача виникла
заборгованість перед позивачем у
розмірі 1050000,00 руб. РФ, що також
підтверджується Актом звірки взаємних
розрахунків станом на 02.07.2014 року (арк.с.
36).

Однак, як зазначив в письмових
поясненнях відповідач, а також
вбачається з матеріалів справи
(підтверджується копіями платіжних
доручень, наданих відповідачем), станом
на день розгляду справи відповідач
повністю погасив основну
заборгованість за поставлену йому
продукцію в сумі 1050000,00 руб. РФ..

Дослідивши надані відповідачем
платіжні доручення, суд зазначає
наступне.

Оплату продукції згідно платіжного
доручення №227 від 08.07.2014 року на суму
200000,00 рос.руб. було здійснено
відповідачем до моменту звернення
позивача із позовом до суду - 22 липня 2014
року. Таким чином, в задоволенні
позовних вимог в частині стягнення
200000,00 руб. РФ слід відмовити.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд припиняє
провадження по справі якщо відсутній
предмет спору.

Враховуючи, що згідно платіжних
доручень №241 від 25.07.2014 року на суму
100000,00 рос.руб., №273 від 01.09.2014 року на
суму 50000,00 рос.руб., №353 від 06.11.2014 року на
суму 200000,00 рос.руб., №367 від 14.11.2014 року
на суму 500000,00 рос. руб.. відповідач
сплатив позивачу суму заборгованості
за Контрактом № 008/01-ВЭД-11 від 12.04.2011
року в розмірі 850000 руб.РФ. після
звернення позивача з позовом до суду,
провадження по справі в цій частині
слід припинити за відсутністю предмету
спору.

Щодо заявлених позивачем позовних
вимог про стягнення з відповідача
штрафу у розмірі 74 933,90 рос. руб. за
період з 08.06.2014 року по 01.07.2014 року,
господарський суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язання може
,забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Ст.549 Цивільного кодексу України
передбачено, що штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Згідно п. 7.2 Контракту, у разі якщо
покупець не здійснив оплату в строки
згідно п. 4.2 Контракту, він виплачує
продавцю штраф в розмірі 0,3% від
вартості отриманої але не оплаченої
продукції за кожен день прострочки.

З наявного в матеріалах справи
розрахунку штрафу за період з 08.06.2014
року по 01.07.2014 року вбачається, що
позивачем здійснено нарахування 74933,90
руб. РФ виходячи з того, що датою оплати
100000,00 згідно платіжного доручення №210 є
01.07.2014 року, однак, оплату було
здійснено відповідачем 30.06.2014 року.

Розрахунок штрафу було перевірено
судом та встановлено, що його розмір
відповідає вимогам чинного
законодавства, оскільки позивач
просить стягнути не повну суму
нустойки. Наведені законодавчі приписи
та встановлені фактичні дані щодо
несвоєчасного виконання відповідачем
взятих на себе зобов'язань щодо оплати
отриманої продукції згідно умов
Контракту, дають підстави для висновку
суду про правомірність позовних вимог
щодо стягнення з відповідача на
користь позивача штрафу в сумі 74933,90
руб. РФ.

Згідно приписів п.3.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 18, ціна позову про стягнення
іноземної валюти визначається в
іноземній валюті та національній
валюті України відповідно до
офіційного курсу, встановленого
Національним банком України на день
подання позову (пункт 4 частини першої
статті 55 ГПК).

При визначенні ціни позову, поданого в
іноземній валюті, необхідно виходити з
тієї валюти, в якій провадились чи
повинні бути проведені розрахунки між
сторонами.

Станом на 22.07.2014 року згідно офіційного
курсу гривні щодо російського рубля,
який встановлений Національним банком
України, 10 російських рублів
еквівалентно 3,3257 гривням. Відповідно,
74933,90 руб. РФ. складає еквівалент 22531,76
грн. з урахуванням офіційного курсу
гривні до російських рублів,
встановленого НБУ на дату подачі
позову - 22.07.2014року.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат у даній справі суд керується ст.
49 Господарського процесуального
кодексу України. Судовий збір
покладається: у спорах, що виникають
при укладанні, зміні та розірванні
договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на
обидві сторони, якщо господарським
судом відхилено частину пропозицій
кожної із сторін. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Пунктом 3.4 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 передбачено, що за змістом
згаданого припису пункту 4 частини
першої статті 55 ГПК у разі подання до
господарського суду позову про
стягнення іноземної валюти
обов'язковим є зазначення еквіваленту
в національній валюті України
(гривнях). Виходячи з останнього й
визначається сума судового збору, що
сплачується з позовної заяви у
національній валюті. Однак якщо день
подання позову не співпадає з днем
сплати судового збору (збір сплачено
раніше), то останній визначається з
урахуванням офіційного курсу гривні до
іноземної валюти, встановленого
Національним банком України саме на
день сплати, а не на день подання позову
(абзац другий частини першої статті 6
Закону України "Про судовий збір").

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до
уваги часткову відмову в задоволенні
позовних вимог, суд вважає за необхідне
витрати по сплаті судового збору
покласти пропорційно задоволених
вимог. Відтак, судовий збір у розмірі
5065,38 грн. (з урахуванням офіційного
курсу гривні до російських рублів,
встановленого НБУ на дату сплати
судового збору - 01.07.2014 року (10 рублів =
3,4824 грн.) підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
129 Конституції України, ст.ст. 546, 549, 610,
611, Цивільного кодексу України, ст.ст. 22,
33, 34, 43, 44 49, 65, 80 ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Екіпаж" (адреса
державної реєстрації та місця
знаходження: 302040, Російська Федерація,
м. Орел, вул. Лескова, 19, код ОКПО 14425884) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю ТЕХНОЛОГІЧНА ГРУПА
"ЕКІПАЖ" (адреса державної реєстрації:
61001, м. Харків, МСП, вул. Єнакіївська, 4;
) штраф за несвоєчасну
сплату поставленої продукції згідно
митної декларації ЕК10АА №807100000/2013/010840
від 20.03.2014 р. (форма МД-2), специфікації
№35 від 18.03.2014 р., в сумі 74933,90 руб. РФ, що
складає еквівалент 22531,76 гривень з
урахуванням офіційного курсу гривні до
російських рублів, встановленого НБУ
на дату подачі позову - 22.07.2014року:10
рублів = 3,3257 грн. та судовий збір в
розмірі 5065,38 гривень.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В частині вимог позивача про стягнення
з відповідача 200000,00 руб. РФ основної
заборгованості - в позові відмовити.

Провадження по справі №922/3088/14 в
частині стягнення основної
заборгованості у розмірі 850000 руб.РФ -
припинити.

Повне рішення складено 22.12.2014 р.

Суддя Т.С. Денисюк