м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
до Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
про відшкодування шкоди в
порядку регресу 11 449,90 грн.
Суддя Лиськов М.О.
Представники сторін:
від позивача: Іванчишина С.М.
(дов. № 59 від 02.01.2014)
від відповідача: не з'явився
В судовому засіданні 22.12.2014, відповідно
до положень ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
Обставини справи:
03.12.2014 Приватне акціонерне товариство
«Акціонерна страхова компанія «Інго
Україна» (надалі - позивач) звернулося
до Господарського суду міста Києва з
позовною заявою про стягнення з
Приватного акціонерного товариства
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія «Статус»
(відповідач) заборгованості в порядку
регресу в розмірі 11 449,90 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Страхувальнику позивача було завдано
майнової шкоди внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталась через порушення правил
дорожнього руху водієм,
цивільно-правова відповідальність
якого застрахована відповідачем за
полісом № АС/236252.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.12.2014 порушено провадження у
розгляду у судовому засіданні на 22.12.2014.
18.12.2014 від Моторного (транспортного)
страхового бюро України надійшло
повідомлення про страхове покриття на
виконання вимог ухвали про порушення.
В судове засідання, призначене на
22.12.2014, представник позивача з'явився та
підтримав позовні вимоги в повному
В судове засідання, призначене на
22.12.2014, представник відповідача не
з'явився, причин неявки суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи був повідомлений
Ухвала суду, позовна заява надсилались
відповідачу на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах
справи). У відповідності з положеннями
п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" від
18.09.1997 особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб
-учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувся з урахуванням
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2013 між позивачем Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «Інго Україна»
(надалі - Страховик) та Алейніковим
Арсенієм В'ячеславовичем (далі по
тексту - Страхувальник) було укладено
Договір страхування добровільного
страхування засобів наземного
транспорту №720573154.13 (належним чином
засвідчена копія Договору міститься в
матеріалах справи, далі по тексту -
Договір страхування або Договір).

Об'єктом Договору страхування
визначено транспортний засіб "Тойота",
державний реєстраційний номер д/н АХ 7717
ЕА.

27.10.2013 в м. Харкові відбулося зіткнення
автомобіля "Тойота", державний
реєстраційний номер АХ 7717 ЕА, що
знаходився під керуванням Алейнікова
Арсенія В'ячеславовича, та автомобіля
"ВАЗ 2107", державний реєстраційний номер
АХ9078АК, що знаходився під керуванням
Бокарєва Сергія Юрійовича.

В результаті ДТП автомобіль "Тойота",
державний реєстраційний номер АХ 7717 ЕА,
було пошкоджено, що підтверджується
довідкою виданою відділом ДАІ
Харківського ГУМВС Украни в
Харківській області на ім'я Алейнікова
А.В. (копія довідки міститься в справі).

За наслідками вказаної
дорожньо-транспортної пригоди
позивачем було перераховано на користь
Страхувальника страхове відшкодування
в розмірі 12 449,90 грн, що підтверджується
платіжним дорученням № 13754 від 19.11.2013
(копія розрахункового документу
міститься в справі). Вказаний розмір
страхового відшкодування
підтверджується наявним в матеріалах
справи страховим актом № 105459 від 04.11.2013
(належним чином засвідчена копія акту
міститься в матеріалах справи).

Оцінивши наявні в матеріалах справи
документи та дослідивши в судовому
засіданні докази, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 1 Закону України "Про
страхування" страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів громадян та
юридичних осіб у разі настання певних
подій (страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами
страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій) та доходів від
розміщення коштів цих фондів.

У відповідності до положень частини
другої статті 1187 Цивільного кодексу
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993
Цивільного кодексу України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

За ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з постановою Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 10.12.2013 у
справі № 645/10690/13-п (належним чином
засвідчена копія постанови містяться в
матеріалах справи),
дорожньо-транспортна пригода
відбулась внаслідок порушення водієм
Бокарєвим Сергієм Юрійовичем Правил
дорожнього руху, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1306 від 10.10.2001. Останнього визнано
винним у скоєнні правопорушення та
притягнуто до адміністративної
відповідальності, передбаченого ст. 124
КпАП України.

Як свідчать матеріали справи
цивільно-правову відповідальність за
шкоду, заподіяну майну третіх осіб
внаслідок експлуатації транспортного
засобу "ВАЗ 2107", державний
реєстраційний номер АХ 9078 АК, будь-якою
особою, яка експлуатує його на законних
підставах, застрахована шляхом
укладення з відповідачем поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/236252 (належним чином
засвідчена копія міститься в
матеріалах справи).

У відповідності до ст. 5 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодуванням
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності відшкодовує
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті ДТП майну третьої особи.

Таким чином, на підставі зазначених
вище норм та у зв'язку з укладенням
відповідачем полісу страхування
цивільно-правової відповідальності №
АС/236252 відповідач прийняв на себе
обов'язок відшкодовувати завдану
шкоду, заподіяну майну третіх осіб
внаслідок експлуатації транспортного
засобу "ВАЗ 2107", державний
реєстраційний номер АХ 9078 АК.

У відповідності до вищевказаних норм,
ст. 993 Цивільного кодексу України та ст.
27 Закону України "Про страхування" до
позивача перейшло право вимоги, яке
Страхувальник мав до відповідача, як
страхувальника цивільної
відповідальності за шкоду, заподіяну
внаслідок експлуатації транспортного
засобу "ВАЗ 2107", державний
реєстраційний номер АХ 9078 АК.

Відповідно до звіту № 859 складеного
20.11.2013 вартість відновлюваного ремонту
з урахуванням фізичного зносу
становить: 16 145, 05 грн.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу
України передбачено, що особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (у редакції, чинній на момент
скоєння ДТП) при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до листа Верховного Суду
України від 19.07.2011 "Судова практика
розгляду цивільних справ, що виникають
з договорів страхування", визначаючи
розмір заподіяної шкоди при
страхуванні наземного транспорту, суди
у разі виникнення спору щодо
визначення розміру заподіяної шкоди,
як правило, виходять із фактичної
(реальної) суми, встановленої висновком
судової автотоварозначної експертизи,
або відповідними документами станції
технічного обслуговування, на якій
проводився ремонт автомобіля.

Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" визначено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Матеріалами справи підтверджено, що
вартість відновлювального ремонту
автомобіля "Тойота", державний
реєстраційний номер АХ 7717 ЕА становить
12 449, 90 грн, відповідач вимоги позивача
не виконав, страхове відшкодування не
сплатив.

Полісом № АС/236252 встановлено ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну в розмірі 50 000,00 грн., а також
франшизу в розмірі - 1 000 грн.
передбачено.

Отже, сума , яку має відшкодувати
відповідач на користь позивача складає
11 449, 90 грн. з розрахунку 12 449,90 грн.
(вартість ремонту пошкодженого
транспортного засобу з врахуванням
зносу) - 1 000 грн. (франшиза).

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Зважаючи на все вищевикладене, позовні
вимоги підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті
судового збору пропорційно розміру
задоволених вимог відповідно до
положень статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія «Статус»
(02218, м. Київ, вулиця Райдужна, будинок
59б; ідентифікаційний код:31201694) з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення суду, на користь Приватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія «Інго Україна» (01054,
м. Київ, вулиця Воровського, будинок 33;
ідентифікаційний код: 16285602) грошові
кошти: основного боргу - 11 449 (одинадцять
тисяч чотириста сорок дев'ять) грн. 90
коп. та судовий збір в сумі 1 827 грн. (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп.

3.Видати наказ.

4. Копію рішення надіслати сторонам

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 26.12.2014

Суддя
М.О. Лиськов