ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"25" грудня 2014 р. Справа № 911/1698/14

Суддя Антонова В.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани» про розстрочку виконання рішення господарського суду Київської області від 05.06.2014р. у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Евромаркетинг»

про стягнення 318 208,73 грн.

За участю представників:

від позивача Науменко Д.Г. (дов. б/н від 19.12.2014р.);

від відповідача (заявника) 1. не з'явилися;

2. не зявилися.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 05.06.2014 у справі №911/1698/14 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Евромаркетинг» про стягнення 318 208,73 грн. задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.10.2014 рішення господарського суду Київської області від 05.06.2014 у справі №911/1698/14 залишено без змін.

23.06.2014 був виданий наказ на виконання рішення господарського суду Київської області від 05.06.2014 року (повне рішення складено 10.06.2014 року), у справі №911/1698/14, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.10.2014.

11.12.2014 через канцелярію господарського суду Київської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани» надійшла заява б/н від 04.12.2014 (вх. №27918/14 від 11.12.2014р.) про надання розстрочки у виконанні судового рішення, в якій заявник просить суд надати розстрочку у виконанні рішення господарського суду Київської області у справі №911/1698/14 від 05.06.2014 року (повне рішення складено 10.06.2014 року) на 24 місяці. Заявник обґрунтовує свою заяву тяжким фінансовим становищем.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.12.2014р. розгляд заяви призначено на 25.12.2014р.

24.12.2014р. до канцелярії господарського суду Київської області від позивача надійшло заперечення на заяву про розстрочку виконання рішення № 911/1698/14 від 05.06.2014р. (вх. № 29036/14 від 24.12.2014р.), згідно якого останній заперечив проти задоволення вказаної заяви, яке прийнято судом.

Представники відповідачів в судове засідання 25.12.2014р. не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник позивача заперечував проти задоволення заяви про розстрочку виконання судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Як зазначається у абз. 1 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" № 14 від 26.12.2003р., при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Майновий стан боржника, відсутність у нього на цей час коштів, не може розглядатись тією винятковою обставиною, що надає право на розстрочку виконання грошового зобов'язання.

Пунктом 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.20121р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» встановлено, що господарський суд на підставі ст. 121 ГПК має право з заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин срави відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно підпункту 7.1.2 Постанови № 9 визначено, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Відповідно до п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012р. підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заявником належними та допустимими доказами, у розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України, не доведено суду наявності підстав для розстрочки виконання вищевказаного судового рішення. Посилання ж заявника на тяжкий фінансовий стан, відсутність обігу коштів на підприємстві та фінансової можливості вчасно проводити розрахунки свідчать про факт наявності у відповідача значних від господарської діяльності останнього, а не про існування виняткових випадків, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Представник позивача у своєму запереченні на задоволення заяви про розстрочку виконання рішення заперечив проти задоволення зазначеної заяви, посилаючись на неогрунтовані посилання заявника та зазначивши, що у ТОВ «Запорізькі лани» є рухоме майно, на яке державною виконавчою службою накладено арешт (проводиться реалізація майна).

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани» у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення господарського суду Київської області від 05.06.2014р. у зв'язку з її безпідставністю та необгрунтованістю.

До того ж, при винесенні даної ухвали судом були враховані не лише інтереси першого відповідача, а й позивача, оскільки невиконання рішення суду порушує матеріальні інтереси позивача, що також може призвести до негативних наслідків для нього.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Запорізькі лани» у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення господарського суду Київської області від 05.06.2014р. у справі № 911/1698/14.

2. Копію ухвали надіслати сторонам.

Суддя В.М. Антонова