ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
===================================================================РІ
Справа № 915/2007/14
Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Давченко Т.М.
при секретарі судового засідання Берко
за участю представників:
від відповідача - представник не
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
до відповідача Публічного
акціонерного товариства
«Миколаївський суднобудівний завод
Миколаїв, Заводська площа,1)
про: стягнення середнього заробітку,
індексації доходів та моральної шкоди,
03.12.2014р. ОСОБА_1 звернулася до
господарського суду Миколаївської
області з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
«Миколаївський суднобудівний завод
«Океан», у якій просить зобов'язати
Публічне акціонерне товариство
«Миколаївський суднобудівний завод
«Океан» зобов'язати відповідача
провести нарахування середнього
заробітку із дня звільнення до
моменту подання позовної вимоги та
індексацію заробітної плати з
моменту виникнення до моменту
подання заяви, стягнути з відповідача
числі середній заробіток за затримку
грн., індексацію заробітної плати у
сумі 8659,02 грн. та моральну шкоду за
невиплачену у строк заробітну плату у
розмірі 10 000 грн., зобов'язати Публічне
акціонерне товариство «Миколаївський
суднобудівний завод «Океан
перерахувати відповідні податки на
користь держави із вказаної суми.
Ухвалою від 05.12.2014. судом було
порушено провадження у справі, розгляд
справи призначено на 18.12.2014р.,
відповідача зобов'язано надати суду
відзив по суті позовної заяви
державною мовою з посиланням на номер
справи, докази на обґрунтування
відзиву і заперечень проти позову,
докази надсилання відзиву позивачу
надати суду, копію довідки про
включення відповідача до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців України
станом на дату порушення провадження у
справі.
Позивач в судовому засіданні
уточнив позовні вимоги (про що
зазначено у протоколі судового
засідання) та просив стягнути з
Публічного акціонерного товариство
«Миколаївський суднобудівний завод
заробітку за затримки розрахунку при
звільнені, 8659,02 грн. індексації
заробітної плати та 10 000 грн. моральної
шкоди за невиплачену у строк
заробітну плату. Також позивач просить
зобов'язати відповідача перерахувати
відповідні податки на користь держави
Відповідач, повідомлений
належним чином про дату та час розгляду
справи, не скористався наданим йому ст.
22 ГПК України правом та повноважного
представника в судове засідання не
скерував, вимог ухвали суду від 05.12.2014р.
не виконав. Будь-яких заяв чи клопотань
відповідач суду не надав.
Згідно з ч. 3 ст. 22 ГПК України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод від 04.11.1950 року
кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом, який вирішить спір щодо його
прав та обов'язків цивільного
характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
Разом з тим, відповідно до п. 3.9.2
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» від
26.12.2011р. № 18 у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї
з них справа може бути розглянута без
їх участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
Суд дійшов висновку про
достатність у матеріалах справи
документальних доказів для вирішення
спору по суті за відсутності
повноважних представників відповідача
згідно з положеннями статті 75
Господарського процесуального кодексу
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача,
дослідивши та оцінивши усі подані у
справі докази у їх сукупності та за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, господарський суд вважає,
що позов (з урахуванням уточнень)
підлягає задоволенню частково з
ОСОБА_1 з 08.09.1999р. по 11.04.2014р.
знаходилася з відповідачем у трудових
правовідносинах, 11.04.2014р. її було
звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України у зв'язку із ліквідацією
Згідно зі ст.115 КЗпП України та
ст.24 Закону України «Про оплату праці»
відповідач зобов'язаний регулярно
виплачувати заробітну плату.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. В разі спору про розмір сум,
належних працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган в
усякому випадку повинен в зазначений у
цій статті строк виплатити не
оспорювану ним суму.
В порушення норм ст. 116 КЗпП
України відповідач розрахунок з
позивачем не зробив.
Рішенням Господарського суду
Миколаївської області від 16.10.2014 р. у
справі №915/1524/14 з відповідача на
користь ОСОБА_1 стягнуто недораховану
і невиплачену заробітну плату у
розмірі 54026,16 грн.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. При наявності спору про
розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

В зв'язку з тим, що з вини
відповідача йому при звільненні не
були виплачені належні гроші в строки,
передбачені трудовим законодавством,
позивач просить стягнути з
відповідача на його користь середній
заробіток за весь час затримки
заробітної плати. У судовому засіданні
позивач усно уточнив позовні вимоги в
частині відшкодування середнього
заробітку на 63192,50 грн. (за 161 день)
оскільки, станом на 03.12.2014р. затримка
розрахунку із заробітної плати
становить 161 день.

Здійснивши розрахунок середньої
заробітної плати згідно положень
викладених у п. 2, п. 3 та п.4 Постанови
Кабінет Міністрів України № 100 від
08.02.1995р. «Про затвердження Порядку
обчислення середньої заробітної
плати», суд встановив, що середній
заробіток за час затримки виплати
заробітної плати становить 63192,50 грн. та
вираховується за формулою: 7850,00 грн.
(оклад за грудень 2013 року) + 7850,00 грн.
(оклад за січень 2014 року) / 40 робочих
днів (20 робочих днів у грудні 2013 року та
20 робочих днів у січні 2014 року) = 392,50
грн.* 161 робочих днів (кількість днів від
дати звільнення до дати подання
позову).

За час затримки виплати
заробітної плати, інфляційні процеси
зменшили значну частку купівельної
спроможності невиплаченої позивачу
підприємством суми. Згідно
Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення» від
03.07.1991 №1282-ХІІ та Довідки головного
управління статистики у
Миколаївській області за № 594/14-28 (1)
від 17.11.2014р. про індекс інфляції у
жовтні 2014у порівняні з січнем 2012-
вересень 2014р., а також Постанови КМУ
«Про затвердження Порядку проведення
індексації грошових доходів
населення» від 17.07.2003р. №1078 сума
індексації невипеченої заробітної
плати за весь період станом на
01.10.2014р. становить 8659,02 грн.

Стосовно вимог позивача по
стягненню моральної шкоди, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Постановою Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р.
визначено, що відповідно до ст. 137 ЦПК у
позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується. Позивачем
не зазначено, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, якими
доказами підтверджується та на чому
ґрунтується розрахунок шкоди.

Крім того саме ст. 117 КЗпП України,
на яку посилається позивач в своїй
заяві, передбачено виплату середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні з роботи. Саме ця
виплата забезпечує звільненому
працівнику відшкодування середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
викликаного затримкою розрахунку при
звільненні з роботи та компенсує його
втрати. Тому у суді відсутні правові
підстави для задоволення позову в цій
частині.

Таким чином, загальна
заборгованість відповідача
складає71851,52 грн.

Разом з тим, згідно приписів ст.
164, 167 та 168 Податкового кодексу
України завод повинен з суми 71851,52 грн.
провести відрахування внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших
обов'язкових платежів, які підлягають
перерахуванню до відповідних
державних фондів. У випадку
неперерахування вказаних обов'язкових
платежів після їх обчислення,
відповідні фонди як одержувачі цих
коштів мають право звернутися до суду з
позовом про їх стягнення.

Згідно із Постановою
Пленуму Верховного суду України від
24.12.1999р. №13 «Про практику
застосування судами законодавства
про оплату праці» (п. 6) у випадках,
коли заробітна плата або інші доходи
стягуються з підприємств, установ і
організацій на користь громадян за
рішенням судових органів,
задовольняючи вимоги про оплату праці,
суд має навести в рішенні розрахунки,
з яких він виходив при визначенні
сум, що підлягають стягненню.
Оскільки справляння і сплата
прибуткового податку з громадян
(податку з доходів фізичних осіб) є
відповідно обов'язком роботодавця
та працівника, суд визначаєз
зазначену суму без утримання цього
податку й інших обов'язкових
платежів, про що зазначає в
резолютивній частині рішення.

Враховуючи обставини справи,
норми закону, засади розумності та
справедливості, суд вважає, що
стягненню з відповідача на користь
позивача підлягає середній заробіток
за час затримки розрахунку при
звільненні у сумі 63192,50 грн., індексація
заробітної плати - 8659,02 грн., в решті
позову суд відмовляє.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Статтею 34 ГПК України
встановлено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, заборгованість
відповідача складає 71851,52грн. з яких
63192,50 грн. відшкодування середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, 8659,02 грн. - індексація
заробітної плати, в решті позову суд
відмовляє через недоведеність.

На підставі викладеного, позовні
вимоги (з урахуванням уточнень)
підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
суд вважає за необхідне стягнути з
відповідача в доход держбюджету
судовий збір у сумі 1827,00 грн., від сплати
якого був звільнений позивач при
подачі позову.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
ст.ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов (з урахуванням уточнень)
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
«Миколаївський суднобудівний завод
«Океан» (код ЄДРЮОФОП 14307653; 54050, м.
Миколаїв, Заводська площа,1) на користь
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1; реквізити позивача: ПАТ
«ЮНЕКС БАНК», МФО 322539, ОКПО 20023569,
р/рахунок 1, для поповнення картки
ОСОБА_1, к/рахунок НОМЕР_2) 71851,52 грн.
(сімдесят одну тисячу вісімсот
п'ятдесят одну грн. 52 коп.) з яких 63192,50
грн.(шістдесят три тисячі сто
дев'яносто дві грн. 50 коп.)
відшкодування середнього заробітку за
час затримки розрахунку при
звільненні, 8659,02 грн. (вісім тисяч
шістсот п'ятдесят дев'ять грн. 02 коп.)
індексація заробітної плати.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
«Миколаївський суднобудівний завод
«Океан» (код ЄДРЮОФОП 14307653; 54050, м.
Миколаїв, Заводська площа,1) судовий
збір у сумі 1827,00 грн. (одна тисяча
вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) в
доход держбюджету України (ГУДКСУ у
Миколаївській області, МФО 826013,
р/рахунок № 3002, 37992781, УК у
м.Миколаїв/ м.Миколаїв/ 22030001, код 03499980).

В задоволенні решти позову -
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Т.М.Давченко

Повний текст рішення складено та
підписано 25.12.2014р.