ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2014 р.Справа № 922/4940/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання
Дем'яновій Є.Є.

розглянувши справу

за позовом Відкритого акціонерного
товариства "Національна акціонерна
страхова компанія "Оранта" м. Київ до
Публічного акціонерного товариства
"Харківська муніципальна страхова
компанія" м. Харків про стягнення
коштів в сумі 14808,63грн. за участю
представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Відкрите акціонерне
товариство "Національна акціонерна
страхова компанія "Оранта", звернувся
до господарського суду Харківської
області із позовом до Публічного
акціонерного товариства "Харківська
муніципальна страхова компанія" про
стягнення, як відшкодування шкоди, суму
в розмірі 14808,63грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що у відповідності
до статті 27 Закону України "Про
страхування" та статті 993 Цивільного
кодексу України до нього, як до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат,
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки. Позивач стверджує про неоплату
відповідачем направленої на його
адресу позивачем, регресної вимоги, що
не відповідає приписам чинного
законодавства.

Позивач свого представника в судові
засідання не направив. Від
представника позивача на адресу
господарського суду надійшли
клопотання про розгляд справи без його
участі, у зв'язку з неможливістю явки в
судове засідання, однак належних
доказів поважності причин такої неявки
суду не надано.

Господарський суд вважає за необхідне
зазначити, що частиною 3 статті 28
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що представниками
юридичних осіб можуть бути також інші
особи, повноваження яких
підтверджуються довіреністю від імені
підприємства, організації. Довіреність
видається за підписом керівника або
іншої уповноваженої ним особи та
посвідчується печаткою підприємства,
організації (за наявності).

Враховуючи наведений припис чинного
законодавства, позивач не був
позбавлений права направити в судове
засідання іншого представника,
підтвердивши належним чином його
повноваження.

Відповідач, Публічне акціонерне
товариство "Харківська муніципальна
страхова компанія", наданим йому правом
не скористався, відзиву не надав,
представника в судові засідання також
не направив, причин неявки суду не
повідомив. Про час та місце судового
засідання був сповіщений належним
чином, про що свідчать повідомлення
про вручення поштового відправлення.

Розгляд справи господарським судом
неодноразово відкладався у зв'язку з
неявкою представників сторін.

У відповідності до статті 75
Господарського процесуального кодексу
України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, всебічно
та повно дослідивши матеріали справи
та надані докази, суд встановив
наступне.

Відкритим акціонерним товариством
"Національна акціонерна страхова
компанія "Оранта" (страховик) та
громадянином Чумаковим Андрієм
Ігоровичем (страхувальник) 15.11.2010 року
укладено договір добровільного
страхування транспортного засобу №726051
(далі - договір), за яким був
застрахований транспортний засіб "ВАЗ",
державний реєстраційний №АХ4774ВО.

Із матеріалів справи вбачається, що
11.11.2011 року відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
вказаного застрахованого
транспортного засобу під керуванням
водія Чумакова А.І. та транспортного
засобу "Хюндай", державний
реєстраційний №АХ9538ВН, під керуванням
водія Ярового С.О., внаслідок порушення
Правил дорожнього руху яким і сталася
дорожньо-транспортна пригода, що
підтверджується довідною УДАІ від
14.11.2011 року та постановою Київського
районного суду м. Харкова від 19.12.2011
року у справі №2018/3-7233/11/09.

Страхувальник 14.11.2011 року звернувся до
страховика із заявою про виплату
страхового відшкодування у зв'язку з
ДТП, яка є страховим випадком
відповідно до умов договору.

Страховиком 08.12.2011 року складено
страховий акт №СТО-11-22316/1 та розрахунок
суми страхового відшкодування згідно з
дослідженням №АХ4774ВО-23.11-7 про вартість
матеріального збитку завданого
власнику транспортного засобу.

Позивач вказує на те, що ним, на
підставі зазначених документів,
здійснена виплата страхового
відшкодування на користь громадянина
Чумакова А.І. в розмірі 15808,63грн., згідно
з платіжним дорученням №44456 від 05.07.12р.
та реєстру одержувачів сум
відшкодувань №123 від 05.07.12р.

Як стверджує позивач цивільна
відповідальність власника
транспортного засобу "Хюндай",
державний реєстраційний №АХ9538ВН була
застрахована у ПАТ "Харківська
муніципальна страхова компанія", поліс
АА/0019039. Франшиза за цим полісом складає
1000,00грн.

Позивач зазначає про те, що 10.02.2014 року
направив на адресу відповідача
регресну вимогу, яка залишена останнім
без відповіді. Однак, матеріали справи
не містять ані самої регресної вимоги
(копії), ані доказів її надсилання
відповідачу.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
правових підстав позовних вимог, суд
виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27
Закону України "Про страхування" до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

В обгрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на здійснення ним
виплати страхового відшкодування на
користь громадянина Чумакова А.І. в
розмірі 15808,63грн., що на його думку
підтверджується доданими до
матеріалів справи платіжним
дорученням №44456 від 05.07.12р. та реєстром
одержувачів сум відшкодувань за
рахунок коштів ВАТ "НАСК "Оранта" №123
від 05.07.12р.

Однак, із вказаних документів (копії
платіжного доручення та реєстру
одержувачів сум відшкодувань) не
вбачається отримання громадянином
Чумаковим А.І. грошових коштів зі
страхового відшкодування, оскільки
дані документи не містять ані
реквізитів страхувальника на
отримання страхового відшкодування,
ані особистого підпису фізичної особи,
якій би підтверджував факт отримання
такою особою відповідного
відшкодування.

В заяві про страхову виплату від 14.11.2011
року, підписаній громадянином
Чумаковим А.І. (арк. справи 27) відсутні
будь-які власноручно зазначені
фізичною особою відомості про платіжні
реквізити для отримання відшкодування.

Згідно зі статтею 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обгрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Витребування судом додаткових доказів
здійснюється у порядку та спосіб,
встановлені статтею 38 ГПК України.

З огляду на зазначене, з метою
забезпечення правильного та
своєчасного вирішення спору
господарський суд при підготовці
справи до розгляду вирішив питання про
виклик представників сторін у судове
засідання для дачі пояснень по суті
справи, як це передбачено статтею 65
Господарського процесуального кодексу
України. Однак, сторонами вимога суду
щодо направлення представників сторін
виконана не була, представники сторін в
судові засідання не з'явились.

Таким чином, жодних доказів та
відповідних пояснень про отримання
страхувальником суми відшкодування
позивачем не надано.

У відповідності до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, приймаючи до
уваги недоведеність здійснення
позивачем фактичної виплати
страхового відшкодування громадянину
Чумакову А.І., суд вважає, що позовні
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

У відповідності до статті 49 ГПК України
судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене у
встановленому законодавством порядку.

Повне рішення складено 26.12.2014 р.

Суддя М.В. Калантай