ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"05" грудня 2014 р.Справа № 921/1319/14-г/15
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Галамай О.З.

розглянув матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Захід-Хліб-Збут-2002", 46008, м. Тернопіль, вул. Гайова, 44а

до відповідача Приватного підприємства "Бекерай", 47002, м. Кременець, вул. Вокзальна, 3, Тернопільська область

про cтягнення заборгованості в сумі 160 413,34 грн

На розгляд Господарського суду Тернопільської області Приватним підприємством "Захід-Хліб-Збут-2002" подано позов до відповідача Приватного підприємства "Бекерай" про стягнення заборгованості в сумі 160 413,34 грн.

Ухвалою суду від 27.11.2014р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 10.12.2014 р.

Одночасно із позовною заявою, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові суми в межах заявлених вимог у розмірі 363 377,68 грн, що знаходяться на р/р 3 в ВАТ "Райффазен Банк Аваль" МФО 380805 та р/р 5001 в ПАТ "Укрінбанку" МФО 300142 і належать приватному підприємству "Бекерай" (47002, вул. Вокзальна,3 м. Кременець, Тернопільська область) до винесення рішення про даній справі.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд прийшов до висновку, шо заява позивача не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 ГПК України встановлені заходи, що можуть вживатися судом для забезпечення позову, серед яких - накладення арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Пунктом 1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26.12.2011р. визначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обгрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26.12.2011р. питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

П.3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26.12.2011р. визначено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки до розгляду(ст.65 ГПК України).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що сторона повинна обґрунтувати підстави для вжиття заходів до забезпечення позову шляхом подання відповідних доказів з урахуванням зазначених вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, яким суд, в свою чергу, у відповідності ст. 43 цього Кодексу повинен надати оцінку.

Позивачем в обґрунтування заяви про забезпечення позову наводяться твердження про те, що попередні переговори між сторонами не дали бажаного результату, відтак припускають наявність в останнього скрутного матеріального становища та вважають, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до заподіяння значної шкоди їхнім інтересам.

Однак жодних доказів, які б свідчили про те, що відповідачем вчинялись чи вчиняються будь-які дії, внаслідок яких майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду позивачем до заяви не додано.

Відтак суд відмовляє позивачу в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Крім того суд звертає увагу позивача на те, що сума позовних вимог відповідно позовної заяви становить 160 413,34 грн, а в заяві про забезпечення позову він просить накласти арешт на грошові суми в межах 363 377,68 грн, тобто більшу за ціну позову, що суперечить вимогам законодавства.

У відповідності до п. 4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.2011р. заяву про забезпечення позову, яку раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 66, 67, 86, 87 ГПК України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні заяви Приватного підприємства "Захід-Хліб-Збут-2002" про забезпечення позову - відмовити.

Суддя Галамай О.З.