м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Фізичної особи-підприємця Фесюна
до Фізичної
особи-підприємеця Отрошко Миколи
про про стягнення 12 382,10 грн.
Суддя Демидов В.О.
Представники сторін:
Від позивача Туголукова І.В.
(посв. адвоката № 4665/10 від 20.10.11)
Від відповідача не прибув
24.11.2014 позивач-фізична
особа-підприємець Фесюн Сергій
Михайлович, звернувся до
господарського суду м. Києва з позовом
від 20.11.2014 до фізичної особи-підприємця
Отрошко Миколи Григоровича про
стягнення боргу у сумі 12 139, 02 грн.,
інфляційних нарахувань на суму
заборгованості у розмірі 122, 36 грн., 3 %
річних у розмірі 120,72 грн. за договором
куплі-продажу № 2 від 01.12.2013 .
Позовні вимоги обґрунтовані фактом
невиконання відповідачем договірних
зобов'язань щодо оплати поставленого
позивачем товару відповідно до
куплі-продажу № 2 від 01.12.2013.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 25.11.2014 порушене провадження у
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 04.12.2014.
Представник позивача в судовому
засіданні надав пояснення у справі та
подав додаткові докази .
Ухвалою господарського суду м. Києва №
відкладено на 22.12.2014.
10.12.2014 через загальний відділ
канцелярії господарського суду м.
Києва представник позивача подав
клопотання про стягнення з відповідача
витрат на правову допомогу адвоката в
розмірі 3 000,00 грн.
Представник відповідача в судове
засідання 22.12.2014 вдруге не прибув,
причин неявки суду не повідомив, про
час та місце розгляду справи був
належним чином повідомлений.
Ухвала суду, позовна заява надсилались
відповідачу на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб-підприємців (довідка з
ЄДРПОУ наявна в матеріалах справи). У
відповідності з положеннями п. 3.6
Роз'яснення Вищого арбітражного суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України" від
18.09.1997 особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб
-учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Розглянувши матеріали справи, надані
докази, суд встановив такі фактичні
обставини.

20.11.2013 між фізичною особою-підприємцем
Фесюном Сергієм Михайловичем (далі -
позивач, Постачальник) та фізичною
особою-підприємцем Отрошко Миколою
Григоровичем (далі - відповідач,
Покупець) укладено договір
куплі-продажу № 2 від 01.12.2013 (далі за
текстом - договір), за умовами п. 1.1 якого
Постачальник зобов'язався поставити
замовлену продукцію, а Покупець
прийняти та оплатити продукцію.

Пунктом 5.1. договору визначено строк
його дії - з моменту підписання (01.12.2013)
по 31.12.2014.

Пунктом 3.1 договору визначено, що
Покупець зобов'язаний перерахувати на
поточний рахунок постачальника
вартість поставленої йому партії
продукції протягом 14 календарних днів
з моменту поставки.

Відповідно до видаткової накладної № 1
від 02.01.2014, що міститься в матеріалах
справи, фізична особа-підприємець
Фесюн Сергій Михайлович поставив товар
фізичній особі підприємцю Отрошко
Миколі Григоровичу на суму 14 339,02 грн.,
зазначена накладна підписана та
скріплена печатками сторін.

Поставлений товар відповідачем
оплачений частково, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
платіжними дорученнями № 1 від 13.02.2014 на
суму 1000, 00 грн., № 17 від 11.03.2014 на суму 500,00
грн., № 37 від 08.04.2014 на суму 200,00 грн., № 32
від 01.04.2014 на суму 500,00 грн., загалом на
суму 2 200, 00 грн.

В своїх позовних вимогах позивач не
заперечував проти часткової сплати
основного боргу відповідача.

Таким чином, заборгованість
відповідача за поставлений товар
складає 12 139,02 грн.

Матеріали справи містять претензію №1
від 24.06.2014, підписану директором
Фесюном Сергієм Михайловичем на
направлену фізичній особі-підприємцю
Отрошко Миколі Григоровичу про
необхідність сплати суму основного
боргу в розмірі 12 139,02 грн., направлену
26.06.2014 поштовим відправленням з описом
вкладення №55.

Відповідач відповіді на претензію не
надав, суму боргу не сплатив.

Позивачем заявленна до стягнення
заборгованість за поставлений товар у
розмірі 12139, 02 грн., крім того, позивачем
за прострочення оплати поставленого
товару за видатковою накладною № 1 від
02.01.2014 нараховано та заявлено до
стягнення з відповідача інфляційні
нарахування на суму заборгованості у
розмірі 122,36 грн., 3% річних у розмірі 120,72
грн.

Дослідивши обставини справи, надані
матеріали, оцінивши надані докази у їх
сукупності, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
необхідність задоволення позову у
повному обсязі з таких підстав.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень; докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами виник у зв'язку з
простроченням виконання відповідачем
зобов'язань з оплати одержаного за
договором куплі-продажу №2 від 01.12.2013
товару.

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За правилами статті 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Поставлену продукцію Покупець
зобов'язаний оплатити Постачальнику
протягом 14 (чотирнадцяти) календарних
днів з моменту поставки .

Матеріалами справи, її фактичними
обставинами підтверджено, а
відповідачем не спростовано факт
поставки обумовленого договором
товару за видатковою накладною 1 від
02.01.2014 на суму 14 339,02 грн.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Як встановлено ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Поставлений товар за наявною
видатковою накладною на загальну суму
14 339,02 грн. відповідач оплатив частково
на суму 2 200,00 грн., сума заборгованості
складає 12 139,02 грн.

У відповідності до ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати
кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

З положень ст. 625 Цивільного кодексу
України випливає, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За прострочення оплати за видатковою
накладною позивачем нараховано та
заявлено до стягнення з відповідача
інфляційні нарахуваня на суму
заборгованості у розмірі 122, 36 грн. та 3 %
річних у розмірі 120,72 грн. за період з
24.07.2014 по 20.11.2014.

Перевіривши надані позивачем
розрахунки сум інфляційного
нарахування та 3% річних, суд дійшов
висновку, що розрахунки відповідають
положенню ст. 625 Цивільного кодексу
України, умовам укладеного сторонами у
справі договору, а тому вказані суми
нарахувань підлягають стягненню з
відповідача у заявленому позивачем
розмірі.

Позивач просить стягнути кошти
витрачені останнім за надання правової
допомоги адвокатом Туголуковою Іриною
Василівною (посвідчення адвоката №4665/10
від 20.10.2011, свідоцтво на заняття
адвокатською діяльністю № 4665/10 від
20.10.2011) в сумі 3 000,00 грн. Вказана сума
підтверджується рахунком-фактурою №
СФ-000137 від 05.12.2014, актом здачі-прийняття
робіт № ОУ-0000114 від 05.12.2014, платіжним
дорученням №111 від 05.12.2014.

За таких обставин кошти витрачені
останнім за надання правової допомоги
в суммі 3 000,00 грн. підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, суми,
які підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при задоволенні позову -
на відповідача;

За таких обставин позов підлягає
задоволенню у повному обсязі з
покладенням на відповідача судових
витрат у справі на підставі положень
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України.

Керуючись ст. ст. 4, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
Отрошко Миколи Григоровича (04071, м. Київ,
вул. Олегівська, буд. 8, кв.2, код ) на
користь фізичної особи-підприємця
Фесюн Сергія Михайловича (16600,
Чернігівська область, м. Ніжин, вул.
Будьоного, буд. 71, код )
заборгованість за поставлений товар у
розмірі 12 139 (дванадцять тисяч сто
тридцять дев'ять) грн.. 02 коп.,
інфляційні нарахування на суму
заборгованості у розмірі 122 (сто
двадцять дві) грн. 36 коп., 3% річних у
розмірі 120 (сто двадцять) грн. 72 коп.,
витрати на правову допомогу в розмірі 3
000 (три тисячі) грн. 00 коп. та 1827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору, видати наказ
позивачу після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Повне рішення складене та підписане
29.12.2014

Суддя

В.О. Демидов