ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" грудня 2014 р.Справа № 916/4693/14За
позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "СОФІТ-ЛЮКС";

До відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 18592,96 грн.;

Суддя Погребна К.Ф.

В судових засіданнях приймали участь
представники:

Від позивача: Сахно Є.О. - довіреність;

Від відповідача: не з'явився;

В судовому засіданні 24.12.2014р. приймали
участь представники:

Від позивача: Сахно Є.О. - довіреність;

Від відповідача: не з'явився;

Суть спору: Позивач, Товариства з
обмеженою відповідальністю
"СОФІТ-ЛЮКС" звернулось до суду з
позовною заявою до відповідача,
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості в сумі
19092,96грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 29.08.2014р. було порушено
провадження по справі №916/4693/14 із
призначенням до розгляду в судовому
засіданні.

Позивач неодноразово подавав заяви про
уточнення розміру позовних вимог, так
відповідно останньої від 18.12.2014р.
позивач просить суд стягнути з
відповідача заборгованість в сумі
18592,96грн.

Відповідно до приписів ч.4 ст. 22 ГПК
України, позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог, відмовитись від позову
або зменшити розмір позовних вимог.

Вищенаведена редакція позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "СОФІТ-ЛЮКС", згідно з
вказаною заявою є остаточною, у зв'язку
з чим приймається господарським судом
для розгляду по суті викладених в них
вимог.

Відповідач у засідання суду не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про місце та дату
засідання.

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців
місцезнаходження Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 є саме та
адреса на яку судом здійснювалась
відправка поштової кореспонденції, а
саме: 65010, АДРЕСА_1

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

При цьому, суд зазначає, що
необґрунтоване затягування розгляду
справи суперечить вимогам ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги, що судові
відправлення були здійсненні саме за
адресою зазначеною у витягу з єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, суд вважає
за можливе розглянути справу без
участі відповідача за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України.

У судовому засіданні 24.12.2014р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті
85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив.

26.04.2013р. між Товариствам з обмеженою
відповідальністю „СОФІТ-ЛЮКС"
(Постачальник) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (Покупець)
був укладений догорів поставки
№13-2604/47553 (далі - договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцю товар (товари)
вказаний в Замовленні, а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
на підставі видатково-прибуткових
накладних (товари) і сплатити за нього
певну грошову суму.

Разом з товаром постачальник повинен
передати покупцю документи які мають
відношення до товару і належать до
передачі разом з товаром відповідно до
чинного законодавства України (п.2.2
договору).

Право власності та ризики випадкової
загибелі на поставлені товари
переходить до покупця в момент
отримання товару від постачальника за
видатково-прибутковою накладною (п.2.3
договору).

Загальна кількість товарів, що
поставляються на умовах даного
договору, асортимент, ціна та загальна
кількість товару визначається в
замовленнях, рахунках-фактурах та
видатково-прибуткових накладних (п.3.1
договору).

Ціна товару, який поставляється на
умовах даного договору, узгоджується
сторонами в замовленні, відображається
в рахунках-фактурах та вказується у
видатково-прибутковій накладній (п.7.2
договору). Сума договору складається з
суми вартості парій товарів,
поставлених постачальником на протязі
строку дії цього договору та становить
192000грн. в тому числі ПДВ (п. 7.3 договору).
Загальна вартість поставленого
постачальником товару покупцю в одному
календарному місяці не повинна
перевищувати суму в розмірі 16000грн. в
т.ч. ПДВ (п.7.4 договору). Ціна
встановлюється у національній валюті
України (п.7.5 договору).

Розділом 8 договору передбачено
порядок розрахунків. Так, пунктом 8.1
договору визначено, що покупець
повинен оплатити поставлений товар не
пізніше 14 (чотирнадцяти) календарних
днів з дати поставки товару
постачальником. Оплата здійснюється у
розмірі повної вартості поставленої
партії товару шляхом безготівкового
переказу на поточний рахунок
постачальника вказаний у реквізитах
постачальник в цьому договорі. Оплата
здійснюється покупцем на підставі
цього договору, рахунку-фактури,
виставленого постачальником на
вартість поставленої партії товару та
накладних. При здійснені платежу
покупець повинен вказувати у
платіжному дорученні номер та дату
цього договору, номер та дату
видатково-прибуткової накладної
(товарно-транспортної накладної), за
якою партія товару постачається, та
номер та дату рахунку-фактури,
виписаної постачальником на оплату
поставленої партії товару (п. 8.2
договору).

Позивач зазначає, що свої зобов'язання
за договором виконав належним чином,
поставив відповідачу товар на загальну
суму 65102,20грн., що підтверджується
видатковими накладними, копії яких
містяться в матеріалах справи.

Проте відповідач свої грошові
зобов'язання за договором поставки
належним чином та в повному обсязі не
виконав, поставлений товар оплатив
частково, в зв'язку з чим у нього
утворилась заборгованість в розмірі
18592,96грн.

29.01.2014р. позивач направляв на адресу
відповідача претензію з вимогою
погасити заборгованість, втім
зазначена претензія була залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення.

Невиконання відповідачем взятих на
себе грошових зобов'язання за
договором №13-2604/47553 від 26.04.2013р. щодо
розрахунку за отриманий товар, стало
підставою для звернення Товариства з
обмеженою відповідальністю
"СОФІТ-ЛЮКС" з відповідним позовом до
суду за захистом свого порушеного
права.

Дослідивши в сукупності всі обставини
та матеріали справи, проаналізувавши
норми чинного законодавства, що
регулюють спірні відносини, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог з наступних підстав.

Відповідно ст.. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних
вимогах звичайно ставляться.

Статтю 712 ЦК України передбачено, що
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Водночас вимогами ч.2 ст.712 Цивільного
кодексу України передбачено, що до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін

Статтею 626 Цивільного кодексу України
передбачено що, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору.

Відповідно до ч.1 ст.664 ЦК України
обов'язок продавця передати товар
покупцеві вважається виконаним у
момент: вручення товару покупцеві, якщо
договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар; надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару.

Абзацом 1 ч. 1. ст. 530 ЦК України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Частина 1 статті 692 ЦК України
встановлює, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає, що позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача
заборгованості за договором поставки
№13-2604/47553 від 26.04.2013р. в сумі 18592,96грн. є
обґрунтованими та такими що підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Наведенні позивачем докази у
встановленому законом порядку
Відповідачем не спростовані.

За при приписами ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі, як обґрунтовані,
підтверджені належними доказами та
наявними матеріалами справи.

Судові витрати по сплаті судового
збору покласти на відповідача згідно
зі ст.ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (65010, АДРЕСА_1; код:НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "СОФІТ-ЛЮКС" (02094, м.
Київ, вул. Віскозна, буд. 93А; код:32591365) 18592
(вісімнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто
дві)грн. 96 коп. - основного боргу та
1827(одну тисячу вісімсот двадцять сім)
грн. 00коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29 грудня 2014 р.

Суддя
К.Ф. Погребна