ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 р.
Справа №917/2333/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Айс Запоріжжя",
вул.Магістральна, 100, м.Запоріжжя, 69084

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Саната 777", вул.Петра
Лубенського, 13, м.Лубни, Полтавська
область,37500

про стягнення 46811,90грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Представники:

від позивача: Мартиненко О.О., дор. №7/440
від 11.10.13

від відповідача: Переяславець А.О., дор.
від 20.11.14р.

Представники після перерви, оголошеної
у судовому засіданні 27.11.2014р.:

від позивача: Мартиненко О.О., дор. №7/440
від 11.10.13

від відповідача: Переяславець А.О., дор.
від 20.11.14р.

У судовому засіданні 23.12.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
відповідно до ст.85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
заборгованості за Договором №134/13 від
29.03.2013р. у розмірі 46811,90грн., у т.ч.
38071,78грн. - сума основного боргу, 2947,98грн.
- пеня, 412,61грн. - 3% річних, 1572,36грн. -
інфляційні нарахування, 3807,17грн. -
штраф.

Позивач позовні вимоги підтримує у
повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позов (від
24.11.2014р. вхід. №15574) суму боргу визнає
частково, а саме у розмірі 2559,71грн. В
іншій частині позов не визнає,
посилаючись на повернення товару на
дану суму, оскільки товар був
неякісний.

Відповідач в уточненнях до відзиву на
позовну заяву, наданого у судове
засідання 23.12.2014р. повідомив, що він не
повертає суму основного боргу у
розмірі 38071,71грн., бо вважає, що товар,
який позивач поставив у 2014р. є
погашенням заборгованості з його
сторони перед відповідачем за товар
неналежної якості, який був
поставлений позивачем у 2013р.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив:

29.03.2013 p. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Айс Запоріжжя" (
Постачальник) та ТОВ "Саната 777м (
Дистриб'ютор) укладено договір
поставки №134/13 ( Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору Постачальник
зобов'язувався поставити морозиво
та/або заморожені напівфабрикати
(Товар) асортимент, загальна кількість
та ціна якого визначені у видаткових
накладних, а Дистриб'ютор прийняти та
оплатити поставлений Товар.

Крім того, між сторонами укладено
Додаткову угоду від 29.03.2013р. та
Додаткову угоду від 01.01.2014р. до Договіру
поставки №134/13від 29.03.2013р.

Згідно з п. 4.4. Договору (в редакції
додаткової угоди № 1 від 14.04.2014 р.)
передбачено, що Дистриб'ютор
зобов'язувався здійснити оплату за
поставлений Товар у період з 01 червня
по 30 вересня не пізніше 30 календарних
днів, в період з 01 жовтня по 30 травня не
пізніше 60 календарних днів з дати
поставки Товару.

На виконання умов Договору у 2014р.
Постачальник поставив Дистриб'ютору
товар в асортименті, кількості і за
цінами, вказаними у видаткових
накладних: №АС000002599 від 08.05.2014р. на суму
23010,00грн. та №АС000004085 від 11.06.2014р. на суму
34777,60грн.

Вказаний товар Дистриб'ютор прийняв,
про що свідчать відповідні підписи
представника Дистриб'ютора та відбитки
печатки Дистриб'ютора на видаткових
накладних.

Таким чином, всього поставлено товар
на загальну суму 57787,60грн.

Позивач, в обгрунтування позову,
посилається на те, що відповідач
частково оплатив вартість товару, а
саме у розмірі 10777,60грн., порушуючи
взяті на себе зобов"язання за Договором
в частині оплати вартості товару.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача
заборгованості за поставлений ним у
2014р. товар у розмірі 39644,14р., вирахувавши
вартість повернутого відповідачем
товару у 2013р. на суму 8938,22грн.

При вирішенні спору, суд виходить з
наступного

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами
(ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК
України, строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права та виконати
обов'язки відповідно до договору.

Матеріали справи свідчать про те, що
між позивачем та відповідачем у справі
виникли зобов'язання з договору
поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК
України, продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій. а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
повинно виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог , що
звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
встановлених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно повинно
бути виконане у встановлений строк
(термін).

Матеріали справи свідчать про те,
позивач поставив, а відповідач прийняв
товар на суму 57787,60грн. та частково
оплатив даний товар у розмірі 10777,60грн.,
що підтверджується платіжними
дорученями №2259 від 07.07.2014р. та №2479 від
27.07.2014р.

Заперечення відповідача, викладені у
відзиві на позов та уточненнях до
відзиву, є необґрунтованими та не
можуть бути підставою для відмови у
задоволення позовних вимог, так як
спростовуються наданими позивачем
доказами

Суд звертає увагу на те, що позивач
стягує заборгованість за поставлений
товар у 2014р., який отримано
відповідачем, про що свідчать
відповідні підписи представника
відповідача та відбитки печатки на
видаткових накладних.

На підставі вище викладеного суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача в частині стягнення суми
основного боргу у розмірі 38071,78грн., є
законними та підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Також позивачем заявлено до стягнення
з відповідача 2947,98грн. - пені, 412,61грн. - 3%
річних, 1572,36грн. - інфляційних
нарахувань, 3807,17грн. - штрафу.

Господарські відносини, що виникають у
процесі організації та здійснення
господарської діяльності між
суб"єктами господарювання, згідно із
положеннями Господарського
процесуального кодексу України, є
предметом регулювання Господарського
кодексу України.

Зокрема, п.6 ст. 232 Господарського
кодексу України передбачено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 456 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися, зокрема,
неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання
(ч.1 ст. 549 ЦК України).

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язань настають правові наслідки,
встановлені договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України якою встановлено, що боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до п. 11 Договору п. 5.2.
Договору передбачено, що Дистриб'ютор
за порушення обов'язку, передбаченого
п. 4.4.цього Договору, за вимогою
Постачальника зобов'язаний сплатити
останньому пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від простроченої
суми, за кожен день прострочення.

Позивачем нараховано відповідачу пеню
у розмірі 2947,98 коп. Згідно наданого
позивачем розрахунку сума пені за
видатковою накладною №АС000002599 від
08.05.2014р. становить 792,46грн. за період з
08.06.2014р. по 07.11.2014р., за видатковою
накладною №АС000004085 від 11.06.2014р.
становить 2155,52грн. за період з 11.07.2014р.
по 07.11.2014р.

Також позивачем нараховано
відповідачу 3% річних у розмірі 412,61грн.
Згідно наданого позивачем розрахунку
суми 3% за видатковою накладною
№АС000002599 від 08.05.2014р. становить 115,14грн.
за період з 08.06.2014р. по 07.11.2014р., за
видатковою накладною №АС000004085 від
11.06.2014р. становить 297,47грн. за період з
11.07.2014р. по 07.11.2014р.

Позивачем за видатковою накладною
№АС000002599 від 08.05.2014р. здійснено
нарахування за період з 08.06.2014р. по
07.11.2014р., тобто як за оплату не пізніше 30
днів, а п.4.4 договору передбачено, що за
поставлений товар у перод з 01 жовтня по
30 травня оплата здійснюється не
пізніше 60 календарних днів з дати
поставки товару.

Згідно зі ст. 253 ЦК України, перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок. При цьому у відповідності до ч.
5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день
строку припадає на вихідний, святковий
або інший неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної дії, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи
до уваги положення п.4.4 Договору, судом
за допомогою ІАЦ "Ліга" було здійснено
власний перерахунок суми пені та 3%
річних за видатковою накладною
№АС000002599 від 08.05.2014р., відповідно до
якого задоволенню підлягає сума пені у
розмірі 668,08грн. та сума 3% річних у
розмірі 81,60грн.

Пунктом 5.З. Договору передбачено, що
Дистриб"ютор за порушення строків
оплати, визначених у Договорі більше 30
календарних днів зобов"язаний сплатити
штраф у розмірі 10% від простроченої
суми.

Так відповідачу нараховано штраф у
розмірі 3807,17грн.

Відповідно до листа Верховного Суду
України N 62-97р від 03.04.1997р. "Рекомендації
відносно порядку застосування
індексів інфляції при розгляді судових
справ" та п. 2 інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
17.07.2012р. № 01-06/928/2012 "Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права" при
застосуванні індексу інфляції слід
мати на увазі, що індекс розраховується
не на кожну дату місяця, а в середньому
на місяць і здійснюється шляхом
множення суми заборгованості на момент
її виникнення на сукупний індекс
інфляції за період прострочення
платежу.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок позовних вимог щодо
стягнення з відповідача інфляційних
витрат у розмірі 1572,36грн. є
обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно зі статтею 34 ГПК України
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Дослідивши та оцінивши матеріали
справи, а також подані представниками
сторін додаткові докази, заслухавши їх
пояснення, всебічно повно та об'єктивно
за своїм внутрішнім переконанням
оцінивши всі обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
часткове задоволення позовних вимог.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК
України покладається на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Саната 777" (37500,
Полтавська область, м. Лубни, вул. Петра
Лубенського, б. 13, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Айс Запоріжжя" (69084. м.
Запоріжжя, вул. Магістральна, 100, ) 38071,78грн. - суму основного
боргу, 2823,60грн. - пені, 379,07грн. - 3% річних,
1572,36грн. - інфляційні нарахування,
3807,17грн. - штраф, а також 1820,83грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

3.В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Повний текст рішення складено: 26.12.2014р.

Суддя
Кльопов І.Г.