ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
Справа № 915/2032/14

м. Миколаїв

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлорембуд-Ніка»
(юридична адреса: 54000, м. Миколаїв, пр.
Героїв Сталінграду, 17, кв. 33; фактична
адреса: 54000, м. Миколаїв, пр. Миру,
54В), код 33969521

до відповідача: Управління
житлово-комунального господарства
Миколаївської обласної державної
адміністрації (54030, м. Миколаїв, вул.
Шевченка, 40), код 03365676

про: стягнення 153193 грн. 62 коп.

суддя В.Д. Фролов

за участю представників сторін

від позивача: Федірчик А.В., довіреність
№ 32 від 23.12.2014 р.

Плохотнюк Н.В., довіреність
№26 від 30.10.2014 р.

від відповідача: Непочатих А.С.,
довіреність №199/01-04 від 08.04.2014 р.

Лясковська Г.Л.,
довіреність №200/01-04 від 08.04.2014 р.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Житлорембуд-Ніка»
(далі-Позивач) пред'явлено позов до
Управління житлово-комунального
господарства Миколаївської обласної
державної адміністрації
(далі-Відповідач) про стягнення
заборгованості в сумі 153193 грн. 62 коп., з
яких: 111630 грн. 96 коп. - основний борг, 18282
грн. 26 коп. - інфляційні витрати, 2963 грн.
57 коп. - 3% річних, 20316 грн. 83 коп. - пеня, а
також судових витрат по справі, з
посиланням на невиконання
Відповідачем грошового зобов'язання
щодо оплати виконаних робіт за
договором №9/10-11 про закупівлю робіт за
державні кошти від 14.10.2011 року.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали в
повному обсязі з підстав викладених у
позовній заяві.

Представники відповідача у письмових
поясненнях та у судовому засіданні
позовні вимоги визнали в частині
основного боргу, посилаючись на те, що
Відповідач є бюджетною установою та на
відсутність коштів. Крім того, просив
суд відмовити Позивачу в задоволенні
позовних вимог в частині стягнення
інфляційних витрат, 3% річних, пені та
судового збору.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши всі подані у справу докази,
суд встановив:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Житлорембуд-Ніка»
та Управлінням житлово-комунального
господарства Миколаївської обласної
державної адміністрації був укладений
договір №9/10-11 про закупівлю робіт за
державні кошти від 14.10.2011 р.
(далі-Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору, Позивач
зобов'язався у 2011 році виконати, а
Відповідач-прийняти і оплатити такі
роботи: капітальний ремонт житлового
будинку №85 по вул. Леніна, в м.
Снігурівка Миколаївської області.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що
ціна Договору становить 159472,80 гривень,
у тому числі податок на додану вартість
26578,80 гривень.

Згідно п. 4.1 Договору, розрахунки
проводяться шляхом попередньої оплати
Відповідачем Позивачу авансу в розмірі
30% вартості річного обсягу робіт.

На виконання зазначеного пункту
Договору Відповідачем було сплачено
аванс в сумі 47841 грн. 84 коп.

Даний факт підтверджується наявними в
матеріалах справи платіжними
дорученнями №U1485317 від 04.11.2011 р. на суму
30098 грн. 84 коп. та №U1485382 від 04.11.2011 р. на
суму 17743 грн. 00 коп.

Позивач належним чином виконав свої
зобов'язання щодо виконання робіт, що
підтверджується актом прийняття
виконаних будівельних робіт за грудень
2011 р., довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт за грудень 2011 р.
Зазначені документи підписані
сторонами 29.12.2011 р. та скріплений їх
печатками.

Загальна вартість виконаних робіт
відповідно до зазначених документів
становить 159472 грн. 80 коп.

Відповідно до п.п. 4.4, 6.1.1 Договору
оплату виконаних робіт Відповідач
проводить по етапно по мірі
надходження з бюджету цільових коштів
на оплату видатків по будівництву
(реконструкції) об'єкту в сумі, що не
перевищує розмір фактичного
надходження коштів з бюджету. Подальша
плата виконаних робіт здійснюється при
наступних надходженнях коштів з
бюджету до проведення повного
розрахунку. Відповідач зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
сплачувати за виконанні роботи.

Згідно п. 10.1 Договору, договір набирає
чинності з дати підписання договору і
діє до 31.12.2011 р. Договір набирає
чинності з дня його підписання
сторонами і діє до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань по
договору підряду.

Таким чином, Відповідач зобов'язаний
був здійснити розрахунок за виконанні
Позивачем роботи до 31.12.2011 р.

13 грудня 2013 року Позивач звернувся до
Відповідача з претензією щодо
погашення заборгованості за виконанні
роботи.

У відповіді на претензію №695/01-04 від
17.12.2013 р. Відповідач зазначив, що у 2011
році виконанні Позивачем роботи не
були оплачені у зв'язку з обмеженим
ресурсом. Крім того, зазначено, що кошти
на оплату виконаних робіт по
капітальному в 2011 році були виділенні,
проте повернуті до державного бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечено представниками
відповідача, Відповідачем вартість
виконаних робіт не сплачена.

Сторонами 02.10.2014 року складено акт
звірки розрахунків станом на 30.09.2014 р.
по договору №ДГ-9/10 від 14.10.2011 року,
відповідно до якого заборгованість
Відповідача становить 111630 грн. 96 коп.
Даний акт підписаний Сторонами та
скріплений їх печатками.

Таким чином, заборгованості
Відповідача перед Позивачем становить
111630 грн. 96 коп. (159472,80-47841,84).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.
Аналогічні положення містяться в ч. 1, ч.
7 ст. 193 ГК України.

Положеннями ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
визначено, що зобов'язання повинні
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору і в
установлений строк. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, якщо інше не встановлено
договором, або законом.

Пунктом 5 оглядового листа Вищого
господарського суду України від 18.02.2013
№01-06/374/2013 визначено, що
відсутність бюджетних коштів,
передбачених у видатках державного
бюджету України, не є підставою для
звільнення від відповідальності за
порушення зобов'язання.

Згідно з частиною першої статті 96 ЦК
України юридична особа самостійно
відповідає за своїми зобов'язаннями, а
статтями 525, 526 названого Кодексу і
статтею 193 ГК України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами та договором.

Враховуючи викладене, відсутність
бюджетних коштів не виправдовує
бездіяльність замовника і не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
договірного зобов'язання (постанова
Вищого господарського суду України від
23.08.2012 № 15/5027/715/2011).

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
15.05.2012 № 11/446 та в рішенні Європейського
суду з прав людини у справі "Терем ЛТД,
Чечеткін та Оліус проти України" від
18.10.2005.

З огляду на викладене, вимога Позивача
про стягнення з Відповідача боргу у
сумі 111630 грн. 96 коп. є обґрунтованою,
матеріалами справи підтвердженою, а
тому підлягає задоволенню.

Крім того, Позивачем на підставі ч. 2 ст.
231 ГК України Відповідачу за
несвоєчасну оплату виконаних робіт
нараховано пеню в розмірі 20316 грн. 83 коп.
за спірний період (розрахунок
додається).

Проте, виходячи з того, що фінансування
Відповідача здійснюється виключно з
державного бюджету, при цьому
недостатньо; що Позивачем не доведено
заподіяння йому порушенням грошових
зобов'язань Відповідачем матеріальної
шкоди, суд визнає викладені обставини
виключними.

З огляду на вказані обставини, та з
урахуванням положень ч.3 ст.551 ЦК
України, ст.233 ГК України, п.3 ч.1 ст. 83 ГПК
України, котрими передбачено право
суду зменшити розмір неустойки,
зокрема за наявності обставин, які
мають істотне значення, при цьому
повинно бути взято до уваги: ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу; якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин; суд вважає за
можливе зменшити розмір підлягаючої до
стягнення пені до суми 1000 грн. 00 коп.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення пені підлягають задоволенню
частково в розмір 1000 грн. 00 коп.

Частиною 2 статті 193 ГК України
встановлено, що кожна сторона повинна
вжити всіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено,
що боржник який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних від простроченої суми.

Так, Позивачем нараховано Відповідачу
за спірний період 18282 грн. 26 коп.
інфляційних витрат та 2963 грн. 57 коп.-3%
річних (розрахунок додається).

Враховуючи вищезазначене, вимоги
Позивача про стягнення з Відповідача 3%
річних, інфляційних витрат є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Всього, станом на час звернення
позивача до суду, сума заборгованості
Відповідача перед Позивачем становить
133876 грн. 79 коп., в тому числі 111630 грн. 96
коп. - основний борг, 1000 грн. 00 коп. - пеня,
2963 грн. 57 коп. -3% річних та 18282 грн. 26 коп.
інфляційних витрат.

З огляду на викладене, позов підлягає
задоволенню частково.

Статтею 49 ГПК України передбачено
покладання судових витрат, зокрема
судового збору, при задоволенні позову
на відповідача.

Керуючись ст.ст. 43, 44, 49, 82- 85,
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління
житлово-комунального господарства
Миколаївської обласної державної
адміністрації (54030, м. Миколаїв, вул.
Шевченка, 40, код 03365676) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлорембуд-Ніка»
(юридична адреса: 54000, м. Миколаїв, пр.
Героїв Сталінграду, 17, кв. 33; фактична
адреса: 54000, м. Миколаїв, пр. Миру,
54В, код 33969521), заборгованість в сумі 133876
(сто тридцять три тисячі вісімсот
сімдесят шість) грн. 79 коп., в тому числі
111630 (сто одинадцять тисяч шістсот
тридцять) грн. 96 коп. - основний борг, 1000
(одна тисяча) грн. 00 коп. - пеня, 2963 (дві
тисячі дев'ятсот шістдесят три) грн. 57
коп. -3% річних та 18282 (вісімнадцять тисяч
двісті вісімдесят дві) грн. 26 коп.
інфляційні витрати, а також судовий
збір в розмірі 3063 (три тисячі шістдесят
три) грн. 89 коп.

3. У задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Суддя
В.Д. Фролов