ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" грудня 2014 р.Справа № 916/4773/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

головуючого - судді Волкова Р.В.,

при секретарі судового засідання
Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВПА-ЮГ", м. Одеса;

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства "ОДЕСЬКИЙ
НАФТОПЕРЕРОБНИЙ ЗАВОД", м. Одеса;

про стягнення заборгованості за
договором поставки у розмірі 18336,47 грн.

За участю представників:

Від позивача: Нагорний Д.Г. (за
довіреністю).

Від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю «ВПА-ЮГ», м. Одеса,
звернувся до суду з позовом до
відповідача Публічного акціонерного
товариства «ОДЕССКИЙ НПЗ», м. Одеса, про
стягнення заборгованості у розмірі
18336,47 гривень, яка складається з
основного боргу в сумі 17210,88 гривень та
пені в сумі 1125,59 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на договір поставки № 13/306
від 31.10.2014 року, видаткову накладну № 10
від 10.12.2013 року, товарно-транспортну
накладну від 10.12.2013 року, податкову
накладну № 1 від 10.12.2013 року.

В судовому засіданні представник
позивача Нагорний Д.Г., який діє на
підставі довіреності, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, надав суду
пояснення, аналогічні викладеним в
позовній заяві, просив позов
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, відзив на
позовну заяву не надав, своїм правом на
участь у судовому засіданні не
скористався. Повідомлявся про судовий
розгляд належним чином шляхом
своєчасного надсилання ухвали суду за
адресою, визначеною у якості його
місцезнаходження за матеріалами
справи. Ухвала суду була отримана
відповідачем 04.12.2014 року (а.с. 26). Таким
чином, відповідач був повідомлений
належним чином про дату, час та місце
розгляду справи.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника відповідача за наявними в
ній матеріалами справи в порядку ст. 75
ГПК України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи
та оцінивши подані докази, суд
встановив наступне.

31.10.2014 року між ТОВ «ВПА-ЮГ» та ПАТ
«ОДЕССКИЙ НПЗ» було укладено договір
поставки № 13/306 (а.с. 9-13), який за своїм
змістом та правовою природою є
договором поставки, який підпадає під
правове регулювання норм ст. 712 ЦК
України та ст.ст. 264-271 ГК України. В
частині, що не суперечить договору, до
вказаного правочину також
застосовуються норми Цивільного
кодексу України, які регулюють правила
купівлі-продажу (ст. ст. 655-697 ЦК України).

Відповідно до п.10.1 договір вступає в
силу з моменту його підписання
сторонами і діє до 31.12.2013 року або до
сплину гарантійного терміну на товар
залежно від того, що відбудеться
пізніше. У разі, якщо на момент
закінчення дії договору сторони не
завершили розрахунки між собою, строк
дії договору в частині виконання
грошових зобов'язань підлягає
автоматичній пролонгації до повного
завершення розрахунків між сторонами.

За умовами договору постачальник
зобов'язався поставити (передати у
власність), а покупець - прийняти та
оплатити товар партіями в асортименті
та кількості, що зазначені в
специфікаціях, які є невід'ємною
частиною даного договору (п. 1.1
договору).

Відповідно до п. 2.1 договору строки та
умови поставки, а також ціна та мета
придбання товару визначаються
сторонами в додаткових угодах до
договору.

Згідно з положеннями п. 3.1 договору
загальна сума договору складається з
сум, зазначених в додаткових угодах до
договору.

Договір підписаний обома сторонами без
зауважень і заперечень та скріплений
печатками підприємств.

31.10.2013 року ТОВ «ВПА-ЮГ» та ПАТ
«ОДЕССКИЙ НПЗ» було складено
специфікацію (додаток № 1 до договору),
згідно до якої постачальник
зобов'язався поставити покупцеві товар
на загальну суму 17210,88 гривень (а.с. 14).

На виконання умов договору позивач
10.12.2013 року поставив відповідачеві
товар на загальну суму 17210,88 гривень,
про що було складено відповідну
видаткову накладну № 10 (а.с. 17).

Видаткову накладну було підписано
сторонами та засвідчено її печатками,
чим відповідно до договору було
посвідчено факт передачі-приймання
товару.

Згідно зі ст. 666 ЦК України, якщо
продавець не передає покупцеві
приналежності товару та документи, що
стосуються товару та підлягають
переданню разом з товаром відповідно
до договору купівлі-продажу або актів
цивільного законодавства, покупець має
право встановити розумний строк для їх
передання. Якщо приналежності товару
або документи, що стосуються товару, не
передані продавцем у встановлений
строк, покупець має право відмовитися
від договору купівлі-продажу та
повернути товар продавцеві.

При прийманні продукції відповідачем
жодних актів про некомплектність
продукції та відсутність супровідних
документів не складалося, що
свідчить про передання
відповідачу останніх у повному обсязі.

Статтею 688 ЦК України на покупця
покладено обов'язок повідомити
продавця про порушення умов договору
щодо кількості, асортименту, якості,
комплектності товару в розумний строк
після того, як порушення могло бути
виявлене відповідно до характеру і
призначення товару.

При отриманні товару покупцем не
подавалося жодних заперечень щодо
неналежності виконання постачальником
прийнятих за договором зобов'язань з
поставки товару.

Виходячи зі змісту статей 688 та 690
ЦК України, поставлені без згоди
покупця товари, від яких покупець
відмовився, повинні прийматися ним на
відповідальне зберігання.

Оскільки суду не надано доказів
незгоди відповідача щодо належності
виконання позивачем прийнятих на себе
згідно з договором зобов'язань, не
надано доказів відмови від цього
товару та прийняття його у
встановленому порядку на
відповідальне зберігання, суд дійшов
висновку, що свої зобов'язання позивач
виконав відповідно до умов договору
поставки № 13/306 від 31.10.2014 року.

На підставі вищевикладеного суд робить
висновок, що позивачем доведено факт
передачі відповідачеві товару на
загальну суму 17210,88 гривень, тобто
обов'язок позивача вважається
виконаним відповідно до норм ст. 664 ЦК
України та умов договору.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України
встановлено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За умовами п. 3.2 договору оплата
виконується в національній валюті
протягом п'яти банківських днів з
моменту підписання видаткової
накладної на відповідну партію товару.
Покупець на підставі рахунку
постачальника перераховує на поточний
рахунок постачальника вартість партії
товару, прийнятої покупцем згідно
видаткової накладної.

Відповідно до ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Аналогічна норма міститься
і в ст.193 ГК України, яка регламентує,
що суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

В порушення наведених вище норм закону,
а також умов договору, відповідач
оплату вартості отриманого товару за
видатковою накладною не здійснив.

Позивачем з метою досудового
врегулювання спору було надіслано
відповідачеві листи вих. № 0408 від 04.08.2014
року та вих. № 1308 від 13.08.2014 року з
вимогою сплатити заборгованість в
розмірі 17210,88 гривень. Зазначені листи
були отримані ПАТ «ОДЕССКИЙ НПЗ» 04.08.2014
року та 13.08.2014 року відповідно (а.с. 23, 24),
що також підтверджує обізнаність
відповідача про наявність у нього
заборгованості перед позивачем у
розмірі 17210,88 гривень.

Згідно зі ст.ст. 33-34 ГПК України кожна
сторона за допомогою належних та
допустимих доказів повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням ст.
ст. 32-36 ГПК України, слід вважати
документи, які можуть підтвердити або
спростувати обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи.

Відповідач жодних доказів оплати
заборгованості на суму 17210,88 гривень
суду не надав.

За таких обставин, враховуючи те, що
сума основного боргу в розмірі 17210,88
гривень підтверджена матеріалами
справи, позовні вимоги в цій частині
суд вважає обґрунтованими, доведеними
належним чином та такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання
з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання) ст.610
ЦК України кваліфікує як порушення
зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на
себе зобов'язань тягне за собою
відповідні правові наслідки, які
полягають у можливості застосування
кредитором до боржника встановленої
законом або договором
відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України,
якщо предметом неустойки є грошова
сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін. У
відповідності зі ст. 3 зазначеного
закону розмір пені, передбачений
статтею 1 цього Закону, обчислюється
від суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Пунктом 7.6 договору передбачено, що в
разі затримки остаточної оплати проти
строків, зазначених в договорі,
покупець оплачує постачальникові пеню
в розмірі 0,02 % від суми заборгованості
за кожний день прострочки.

За прострочення виконання
відповідачем грошового обов'язку з
оплати вартості поставленого товару
позивачем на підставі п. 7.6 договору
заявлено вимогу щодо стягнення пені в
розмірі 1139,36 гривень за період з 18.12.2013
року по 14.11.2014 року (331 день).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Перевіривши пред'явлений позивачем
розрахунок пені, з огляду на порушення
відповідачем термінів оплати вартості
поставленого товару, вимоги позивача в
частині стягнення пені суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню в
розмірі 619,59 гривень - за період 180 днів з
моменту виникнення права вимоги - 18.12.2013
року (17210,88*180*0,02%).

Таким чином, позовні вимоги Товариства
з обмеженою відповідальністю «ВПА-ЮГ»,
м. Одеса, до відповідача Публічного
акціонерного товариства «ОДЕССКИЙ
НЕФТЕПЕРЕРАБАТЫВАЮЩИЙ ЗАВОД», м. Одеса,
про стягнення заборгованості за
договором поставки підлягають
частковому задоволенню.

Судові витрати, сплачені позивачем при
зверненні до суду в якості судового
збору, відповідно до ст. 49 ГПК України
підлягають віднесенню на відповідача в
розмірі 1776,58 гривень пропорційно
задоволених позовних вимог.

На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 549, 551, 610-612,
688, 690 ЦК України ст.ст. 173, 193, 232 ГК
України, та керуючись ст.ст. 22, 33, 36, 43,
49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВПА-ЮГ», м.
Одеса, до відповідача Публічного
акціонерного товариства «ОДЕСЬКИЙ
НАФТОПЕРЕРОБНИЙ ЗАВОД», м. Одеса, про
стягнення заборгованості за договором
поставки - задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «ОДЕСЬКИЙ НАФТОПЕРЕРОБНИЙ
ЗАВОД» (65041, м. Одеса, вул. Шкодова гора,
1/1, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВПА-ЮГ» (65045, м. Одеса,
вул. Жуковського, 33, оф. 303, ) заборгованість за договором
поставки у розмірі 17210 (сімнадцять
тисяч двісті десять) грн. 88 коп., пеню в
розмірі 619 (шістсот дев'ятнадцять) грн. 59
коп., судові витрати в сумі1776,58 гривень,
а всього стягнути 19607 (дев'ятнадцять
тисяч шістсот сім) гривень05 копійок.

3. В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано до Одеського апеляційного
господарського суду через
Господарський суд Одеської області
протягом десяти днів з моменту
складення повного рішення. Рішення
господарського суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Вступна та резолютивна частини рішення
оголошено в судовому засіданні 26.12.2014р.
Повний текст рішення складений 30
грудня 2014 р.

Суддя
Р.В. Волков