ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2014 р.
Справа № 908/1249/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І.,
суддя Потапенко В.І.

при секретарі Криворученко О.І.

за участю представників сторін:

позивача - Ремез Ю.В., Яблонський В.О.,
Соколов А.О.

відповідача - Семеренко С.О., Доскач Г.С.

третьої особи -Камінський О.Д., Павленко
І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх.№4159З/3-9)
на рішення господарського суду
Запорізької області від 21.10.14 у справі
№ 908/1249/14

за позовом Публічне акціонерне
товариство «Конструкторське бюро
«Дніпровське», м.Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: Державна фінансова інспекція
в Дніпропетровській області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробниче
об'єднання Супутник», м.Запоріжжя

про стягнення 72651,96 грн. зайво сплачених
грошових коштів

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014р. ПАТ «Конструкторське бюро
«Дніпровське» звернулось до
господарського суду Запорізької
області із позовною заявою до ТОВ
«Науково-виробниче об'єднання
Супутник» про стягнення суми 72651,96грн.
зайво сплачених грошових коштів,
посилаючись на ст . 1212 ЦК України.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 21.10.2014 р. по
справі №908/1249/14 (суддя
Мірошниченко М.В.) в позові відмовлено,
з посиланням на недоведеність порушень
та відсутність правових підстав для
стягнення коштів на підставі ст.1212 ЦК
України.

Позивач з рішенням господарського суду
не погоджується, вважає його прийнятим
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, надав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позов в повному
обсязі.

У апеляційній скарзі зазначив, що суд
не надав належної оцінки висновку
експерта, висновок експерта не
спростовує правомірність та
обґрунтованість позовних вимог та факт
завишення собівартості робіт.

Третя особа апеляційну скаргу
підтримує, просить рішення суду
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позов в повному
обсязі.

Відповідач вважає рішення суду
законним та обґрунтованим, прийнятим
відповідно до норм чинного
законодавства, надав відзив на
апеляційну скаргу, в якому просить
рішення залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення.

У відзиві зазначив, що висновком
експерта не підтверджуються порушення
відповідача, укладений договір є
достатньою та належною правовою
підставою набуття майна, підстави для
застосування ст.1212 ЦК України відсутні.

Розпорядженням секретаря третьої
судової палати від 23.12.2014 року, у зв'язку
з відпусткою судді Плужник О.В. для
розгляду даної справи сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І.,
Потапенко В.І.

Судова колегія, повторно розглянувши
справу, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення встановила, що
14.12.2010р. між Державним акціонерним
товариством «Конструкторське бюро
«Дніпровське», правонаступником якого
є Публічне акціонерне товариство
«Конструкторське бюро «Дніпровське»
(замовник) і ТОВ «Науково-виробниче
об'єднання «Супутник» (виконавець) був
укладений договір № 23/Б на створення та
передачу науково-технічної продукції -
пультів для забезпечення урядовим
зв'язком Президента України.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що
замовник замовляє, а виконавець
зобов'язується виконати і здати
замовнику дослідно-конструкторську
роботу по створенню, виготовленню та
передачі пультів спеціального зв'язку
для забезпечення урядовим зв'язком
Президента України у два етапи згідно з
Календарним планом, який є невід'ємною
частиною цього договору (додаток 2), а
замовник прийняти виконані за
договором роботи і оплатити їх
вартість. Робота по створенню та
передачі пультів спеціального зв'язку
для забезпечення урядовим зв'язком
Президента України є складовою
частиною договору між ДАТ КБ
«Дніпровське» та Державним
управлінням справами (гензамовником).

Загальна вартість робіт по створенню
та передачі виробів, згідно з
протоколом погодження договірної ціни
(додаток 1), що є невід'ємною частиною
цього договору, визначається у
національній валюті України - гривні та
становить 3300000,00 грн., у т.ч. ПДВ 550000,00
грн. (п.3.1 договору).

Відповідно до ч.1 ст. 892 ЦК України за
договором на виконання
науково-дослідних або
дослідно-конструкторських та
технологічних робіт підрядник
(виконавець) зобов'язується провести
за завданням замовника наукові
дослідження, розробити зразок
нового виробу та конструкторську
документацію на нього, нову
технологію тощо, а замовник
зобов'язується прийняти виконану
роботу та оплатити її.

Договір може охоплювати весь цикл
проведення наукових досліджень,
розроблення та виготовлення зразків
або його окремі етапи.

Відповідно до ст.331 Господарського
кодексу України, за договором на
створення і передачу науково-технічної
продукції одна сторона (виконавець)
зобов'язується виконати зумовлені
завданням другої сторони (замовника)
науково-дослідні та
дослідно-конструкторські роботи (далі -
НДДКР), а замовник зобов'язується
прийняти виконані роботи (продукцію) і
оплатити їх. Предметом договору на
передачу науково-технічної продукції
може бути модифікована
науково-технічна продукція.

Державною фінансовою інспекцією в
Дніпропетровській області проведена
зустрічна звірка в ТОВ «НВО Супутник» з
метою документального підтвердження
виду, обсягу і якості операцій та
розрахунків з ПАТ КБ «Дніпровське» за
період з 01.01.2011р. по 31.08.2013р., за
результатами чого складена довідка від
11.11.2013р. № 05-27/72-з та проведена ревізія
фінансово-господарської діяльності
ПАТ КБ «Дніпровське» за період з
01.01.2011р. по 31.08.2013р., за результатами чого
складений акт від 10.12.2013р. №05-25/8.

В ході проведення зустрічної звірки і
ревізії встановлено, що відповідно до
актів виконаних робіт по договору від
14.12.2010р. № 23/Б виконані
дослідно-конструкторські роботи на
загальну суму 3300000,00 грн., а саме: акт
виконаних робіт від 29.04.2011р. № 30,
накладна від 29.04.2011р. № 30 - виконання ДКР
(1 етап) - розробка РКД на складові
частини корпусу виробу згідно з ТТЗ,
виготовлення складових частин корпусу
для двох дослідних зразків. Підготовка
серійного виробництва на суму 1650000,00
грн. (з ПДВ); акт
приймання-передачі пультів для
забезпечення урядовим зв'язком
Президента України від 29.08.2011р. та акт
надання послуг від 29.08.2011р. № 48 -
виконання ДКР (2 етап) - підготовка
серійного виробництва, виготовлення 10
виробів згідно з ТТЗ на суму
1650000,00 грн. (з ПДВ).

Станом на 31.08.2013р. взаєморозрахунки по
договору проведені в повному обсязі,
будь-яка заборгованість між сторонами
відсутня.

В ході проведення зустрічної звірки
статті витрат «Заробітна плата
виробничих працівників», проведеною
суцільно по договору від 14.12.2010р. № 23/Б
встановлено завищення собівартості
наданих послуг на створення та
передачу науково-технічної продукції -
пультів для забезпечення урядовим
зв'язком Президента України, різниця
між ціною відповідно до калькуляції до
договору від 14.12.2010р. №23/Б, яка
становить 3300000,00 грн. та фактичною ціною
склала 72651,96 грн. (3300000,00 грн. - 3227348,04 грн. =
72651,96 грн.) з ПДВ.

Позивач звернувся до відповідача з
претензією № 1-23/Б від 10.02.2014р., в якій
вимогав сплатити суму заподіяної
відповідачем шкоди у розмірі 72651,96 грн. ,
яка залишена без задоволення.

Відповідно до ст.41 ГПК України для
розяснення питань, що виникли при
вирішенні господарського спору і
роз'яснення яких потребує спеціальних
знань, призначена судова економічна
експертиза.

За результатами проведеної експертизи
складений висновок експерта
Державного науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру №
19/15-28 від 04.09.2014р., за яким в об'ємі
наданих документів документально
підтверджується обсяг фактично
виконаних робіт (наданих послуг) ТОВ
«НВО Супутник» за договором від 14.12.2010р.
№ 23/Б на суму 3300000,00 грн.; в об'ємі
наданих документів нарахована
заробітна плата працівникам, що були
включені до планової калькуляції до
договору від 14.12.2010р. № 23/Б (Яланська
Т.І., Сокол Н.Г. та Харлан Л.М.)
документально підтверджується у
розмірі 31856,57 грн.; в об'ємі наданих
документів нарахована заробітна плата
працівникам, які фактично виконували
умови договору від 14.12.2010р. № 23/Б
(Яланська Т.І., Сокол Н.Г., Харлан Л.М.,
Федец Н.П., Ткачук Н.О., Тимохова Г.І. та
Вертепа Т.А.) документально
підтверджується у розмірі 55121,33 грн.

Установити фактично виплачену
заробітну плату працівникам, що були
включені до планової калькуляції до
договору від 14.12.2010р. № 23/Б (Яланська
Т.І., Сокол Н.Г. та Харлан Л.М.) та
працівникам, що були фактично залучені
до його виконання (Яланська Т.І., Сокол
Н.Г., Харлан Л.М., Федец Н.П., Ткачук Н.О.,
Тимохова Г.І. та Вертепа Т.А.) експертним
шляхом не є можливим з причин,
наведених в дослідницькій частині
висновку.

У висновку експерта Державного
науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру №
19/15-28 від 04.09.2014р. зазначено, що висновок,
викладений у довідці Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області від 11.11.2013р.
№ 05-27/72-з про завищення ТОВ «НВО
Супутник» собівартості
дослідно-конструкторських робіт зі
створення, виготовлення та передачі
пультів спеціального зв'язку за
договором від 14.12.2010р. № 23/Б та факт
наявності різниці в розмірі 72651,96 грн.
між вартістю робіт, визначеною
плановою калькуляцією до договору від
14.12.2010р. № 23/Б та фактичними витратами
ТОВ «НВО Супутник», понесеними на
виконання робіт за цим договором,
документально не підтверджується.

Суд першої інстанції обґрунтовано
встановив, що матеріалами справи
спростовуються посилання позивача і
третьої особи на факт зайвої сплати
відповідачу грошових коштів у розмірі
72651,96 грн. за договором від 14.12.2010р. № 23/Б.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи без
достатньої правової підстави,
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Отже, основною умовою для застосування
зазначеної статті повинно бути
відсутність правових підстав для
набуття майна.

Суд першої інстанції обґрунтовано
встановив, що між сторонами був
укладений договір, на виконання якого
відповідач виконав та здав позивачу
дослідно-конструкторську роботу по
створенню, виготовленню та передачі
пультів спеціального зв'язку, а позивач
прийняти виконані за договором роботи
і оплатити їх вартість.

Таким чином, підставою виконання робіт
та отримання коштів був договір,
невиконання умов договору або
неналежне їх виконання не є підставою
для застосування норм ст. 1212 ЦК України.

Зазначена позиція викладена в
Постанові Верховного Суду України від
22 січня 2013 р. у справі № 3-69гс 12, за
змістом положень ст. 1212 ЦК України про
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави цей вид зобов'язань
породжується наявністю таких
юридичних фактів: 1) особа набула або
зберегла у себе майно за рахунок іншої
особи; 2) правові підстави для такого
набуття (збереження) відсутні або
згодом відпали. А отже, кошти, отримані
як оплата за виконання робіт за
договором і набуті за наявності
правових підстав для цього, не можуть
бути витребувані згідно зі ст. 1212 ЦКУ
країни як безпідставне збагачення. При
цьому факт виявлення внутрішньою
ревізією суб'єкта господарювання
порушень, допущених під час виконання
робіт за договором, не впливає на умови
спірних договірних відносин і не може
змінювати їх.

Суд першої інстанції зробив
обґрунтований висновок, що відповідач
отримав грошові кошти за умови
існування достатніх правових підстав,
у спосіб, що не суперечить цивільному
законодавству, з метою виконання
договірних відносин, а саме, виконання
та здача позивачу
дослідно-конструкторської роботи по
створенню, виготовленню та передачі
пультів спеціального зв'язку для
забезпечення урядовим зв'язком
Президента України; грошові кошти
отримані відповідачем у якості оплати
за отриману позивачем продукцію,
згідно укладеного між сторонами
договору № 23/Б від 14.12.2010р.,тобто кошти
отримані відповідачем при наявності
відповідної правової підстави.

При цьому, позивачем не висувались до
відповідача заперечення щодо вартості
проведених робіт, їх якості, кількості,
тощо.

Отже, кошти, отримані як оплата за
виконання робіт за договором і набуті
за наявності правових підстав для
цього, не можуть бути витребувані на
підставі ст.1212 ЦК України.

Відповідно до ч.4 ст.653 ЦК України,
сторони не мають права вимагати
повернення того, що було виконане ними
за зобов'язанням до моменту зміни або
розірвання договору, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Суд першої інстанції правомірно
вважав, що чинне законодавство України
не передбачає, що акт (довідка)
Державної фінансової інспекції змінює,
припиняє частково або повністю
зобов'язання визначені договором та
підтверджені актами виконаних робіт,
які підписані обома сторонами без
будь-яких заперечень.

Акт ревізії та довідка зустрічної
звірки ДФІ є підставою для вчинення
відповідних процесуальних дій,
зокрема, пред'явлення позову, однак не
позбавляє її процесуального обов'язку
доводити свої вимоги належними та
допустимими доказами.

Суд першої інстанції обґрунтовано
зазначив, що пунктом 8 ст.10 Закону
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» органу державного
фінансового контролю надається право
порушувати перед відповідними
державними органами питання про
визнання недійсними договорів,
укладених із порушенням законодавства,
у судовому порядку стягувати у дохід
держави кошти, отримані
підконтрольними установами за
незаконними договорами, без
установлених законом підстав та з
порушенням законодавства.

Проте, незаконність укладеного між
сторонами договору № 23/Б від 14.12.2010р. в
судовому порядку не встановлена, і в
силу ст.204 ЦК України існує презумпція
правомірності вказаного правочину.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, що позивачем
не виконано.

Таким чином, висновки викладені в
рішенні господарського суду,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи, а мотиви позивача
не можуть бути підставою для його
скасування, керуючись ст.ст. 204, 653, 892,1212
ЦК України, ст.ст. 101-105 ГПК України
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Запорізької області від 21.10.2014 р. по
справі №908/1249/14 залишити
без змін, а апеляційну скаргу залишити
без задоволення.

Дана постанова набирає законної
сили з дня її прийняття і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
касаційної інстанції: Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено
29.12.14

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Пушай В.І.

Суддя
Потапенко В.І.