ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

16 грудня 2014 року Справа № 924/205/13-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Селіваненка В.П.,
суддів:Грека Б.М.,
Коробенка Г.П.,
Стратієнко Л.В.,
Черкащенка М.М.,

розглянувши заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_6
про перегляд Верховним Судом України
постановиВищого господарського суду України від 19.06.2014
щодо скаргифізичної особи-підприємця ОСОБА_6
на діївідділу Державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції
у справі№ 924/205/13-г
за позовомкомунального підприємства Нетішинської міської ради "Торговий центр"
дофізичної особи-підприємця ОСОБА_6
простягнення 847 793,32 грн., з яких 223 814,10 грн. штрафу за прострочення повернення об'єкта оренди, 447 628,82 грн. неустойки за користування річчю за час прострочення, 176 350,40 грн. штрафу за невиконання зобов'язання щодо страхування об'єкта оренди на користь позивача за 2010 та 2011 роки відповідно до умов договору оренди індивідуального визначеного нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Нетішина, від 01.11.2004 №01.11.04-002,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 17.12.2013 у справі № 924/205/13-г відмовлено у задоволенні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про визнання неправомірними дій Відділу Державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції (далі - відділ ДВС) щодо винесення постанови від 10.10.2013 про стягнення з боржника (відповідача) виконавчого збору в сумі 24 077,03 грн. та визнання недійсною відповідної постанови.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.03.2014 скасовано ухвалу суду першої інстанції, визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця відділу ДВС Нетішинського міського управління юстиції про стягнення з боржника виконавчого збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.06.2014 у справі № 924/205/13-г постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 21.03.2014 скасовано в частині визнання недійсною постанови відділу ДВС Нетішинського міського управління юстиції від 10.10.2013 про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 виконавчого збору у сумі 21 932,93 грн.; у цій частині залишено без змін ухвалу господарського суду Хмельницької області від 17.12.2013; в решті постанову апеляційної інстанції залишено без зміни.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 подано заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 19.06.2014 у справі № 924/205/13-г, в якій заявник просить скасувати зазначену постанову Вищого господарського суду України.

Заяву з посиланням на постанову Вищого господарського суду України від 01.10.2014 у справі № 14/83 мотивовано неоднаковим застосуванням судом Вищим господарським судом України одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши доводи заяви та додані до неї постанови Вищий господарський суд України зазначає, що заява подана заявником без пропуску строку, встановленого положеннями статті 11117 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), і вважає, що справа № 924/205/13-г підлягає допуску до провадження Верховного Суду України з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана на підставі неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Так, постановою від 19.06.2014 у справі № 924/205/13-г, про перегляд якої просить заявник, суд касаційної інстанції скасував постанову суду апеляційної інстанції про визнання недійсною постанови відділу ДВС про стягнення з боржника суми виконавчого збору не погодившись з її висновком про те, що сплив строку для добровільного виконання рішення суду сам по собі не є тією достатньою обставиною, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника, з тих підстав, що виконавчий збір стягується з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений строк і державним виконавцем вжиті заходи, спрямовані на примусове виконання цього рішення. При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що позиція апеляційної інстанції про необхідність доведення державним виконавцем вчинення дій з примусового виконання рішення як підстави для стягнення виконавчого збору не заснована на нормах права.

Водночас, у постанові від 01.10.2014 у справі № 14/83, на яку заявник посилається, Вищий господарський суд України у правовідносинах, що є подібними до правовідносин у справі, постанову у якій просить переглянути заявник, погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо незаконності винесеної постанови ДВС про стягнення з боржника виконавчого збору та зазначив, що сплив строку, який наданий для добровільного виконання рішення суду не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника, в такому випадку необхідно ще вчинення державним виконавцем дій спрямованих на примусове виконання, які в даному випадку не вчинялись.

З огляду на викладене Вищий господарський суд України дійшов висновку, що зі змісту доданих до заяви постанов Вищого господарського суду України вбачаються ознаки неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Наведене є підставою для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Допустити справу № 924/205/13-г до провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддя:В.Селіваненко
Судді:Б.Грек
Г.Коробенко
Л.Стратієнко
М.Черкащенко