РІШЕННЯ

"22" грудня 2014 р.Справа № 921/1146/14-г/4

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Бурди Н.М.

Розглянув справу

за позовом Приватного підприємства
"Онікс", вул. С. Бандери, 26, смт. Велика
Березовиця, Тернопільський район,
Тернопільська область

до Великоберезовицької селищної ради,
вул. Микулинецька, 42, смт. Велика
Березовиця, Тернопільський район,
Тернопільська область

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Фізична особі-підприємець
ОСОБА_2, АДРЕСА_1.

про скасування рішення
Великоберезовицької селищної ради №247
від 26.04.2005р.

За участю представників сторін:

позивача: директор Самотяга О.В.
(паспорт серія НОМЕР_1 від 29.04.2005);

представник - Микитович П.М.
(довіреність № б/н від 30.10.14 р.)

відповідача: адвокат ОСОБА_5, доручення
№ 954 від 11.12.14 р.

третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: уповноважений
ОСОБА_6, довіреність № б/н від 20.10.14 р.

Суть справи:

В розпочатому судовому засіданні
представникам сторін та третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача,
права та обов'язки, передбачені ст. ст.
20, 22, 81-1 ГПК України, роз'яснено.

Приватне підприємство "Онікс", вул. С.
Бандери, 26, смт. Велика Березовиця,
Тернопільський район, Тернопільська
область звернулося до господарського
суду Тернопільської області з позовною
заявою до відповідача -
Великоберезовицької селищної ради,
вул. Микулинецька, 42, смт. Велика
Березовиця, Тернопільський район,
Тернопільська область про скасування
рішення Великоберезовицької селищної
ради №247 від 26.04.2005 р.

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області про порушення
провадження у справі від 13.10.2014р.
залучено до участі у справі № 921/1146/14-г/4
в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача фізичну особу -
підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1.

Представники позивача в судових
засіданнях та у поданих 11.12.2014р.
додаткових обґрунтуваннях бн/бд
(вхідний номер 22998) позовні вимоги
підтримали.

18.11.2014р. позивач подав клопотання про
призначення судової
земельно-технічної експертизи б/н від
18.11.2014р, обґрунтовуючи його тим, що
питання про належність/неналежність
земельної ділянки загальною площею 0,11
га в АДРЕСА_2 агрофірмі "Поділля", в
подальшому ТВ "Поділля" і, як наслідок
позивачу - ПП "Онікс", потребує
спеціальних знань, у зв'язку з чим
просить суд призначити по справі
судову земельно-технічну експертизу,
на вирішення якої поставити питання:

1. Чи земельна ділянка загальною площею
0,11 га, яка розташована в АДРЕСА_2
входила до земель колективної форми
власності агрофірми "Поділля", речове
право колективної власності на яку
посвідчувалось Державним актом серії
ТР №0095 , що зареєстрований у Книзі
записів державних актів на право
колективної власності на землю №48?
Якщо входила, то зазначити склад угідь
та цільове призначення даної земельної
ділянки (на час перебування у
колективній власності)?

2. Чи проводилась зміна цільового
призначення (категорії земель)
земельної ділянки загальною площею 0,11
га, яка розташована в АДРЕСА_2? Якщо
проводилась, то зазначити підстави та
документи?

Клопотання представника відповідача
б/н від 18.11.2014р. про призначення у справі
судової земельно-технічної експертизи
судом відхиляється з огляду на те, що
коло питань, визначене позивачем для
вирішення земельно-технічної
експертизи, потребує не спеціальних
знань, а правової оцінки суду доказів
поданих позивачем у їх обґрунтування.

Представники відповідача та третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача в судових засіданнях та у
поданих ними відзиві на позовну заяву
№891 від 24.11.2014р., відзиві № б/н від
25.11.2014р., клопотанні №955 від 11.12.2014р.,
клопотанні №962 від 16.12.2014р., клопотанні
бн/бд (вх. номер 23624), поданому в
канцелярію суду 18.12.2014р., проти
заявлених позовних вимог заперечували
з огляду на таке:

- позивач безпідставно стверджує, що на
даний час є власником спірної
земельної ділянки загальною площею 0,11
га в АДРЕСА_2, оскільки у відповідь на
звернення ОСОБА_2 із заявою від 29.04.2004р.
про надання згоди на проведення
інвентаризації земельної ділянки для
обслуговування фуражного складу
АДРЕСА_2 (придбаного нею на прилюдних
торгах, що підтверджується копією Акта
проведення прилюдних торгів від
08.12.2013р.), а також на клопотання про
надання згоди на юридичне оформлення
та складання проекту землеустрою, які
погоджені та завірені печаткою ТВ
"Поділля", 26.01.2004р. рішенням загальних
зборів ТВ "Поділля" надано згоду на
вилучення земельної ділянки загальною
площею 0,15 га за рахунок господарського
двору для обслуговування викупленого
фуражного складу підприємцю ОСОБА_2
Саме на підставі вказаного рішення
загальних зборів ТВ "Поділля" від
26.01.2004р. Великоберезовицькою селищною
радою прийнято оспорюване рішення №247
від 26.04.2005 р., яким надано спірну
земельну ділянку в оренду третій особі,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача,
терміном на 25 років, що
кореспондується з вимогами п. 1 ст. 142
Земельного кодексу України;

- також відповідач вважає, що чинне
земельне законодавство, зокрема ст. ст.
87, 89 Земельного кодексу України, не
передбачає в якості підстав виникнення
права власності на землю автоматичну
трансформацію права колективної
власності на землю у приватну у зв'язку
із реорганізацією юридичної особи
шляхом зміни організаційно-правової
форми,

- позивачем до матеріалів справи не
додано жодних доказів
(правовстановлюючих документів) в
підтвердження його права власності на
спірну земельну ділянку, як то проект
землеустрою, доказів її (земельної
ділянки) реєстрації у Державному
земельному кадастрі, Державного акта
на право власності на землю тощо;

- таким чином, з огляду на обставини,
викладені у додатково поданих
письмових та усних поясненнях,
відповідач та третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача вважають ,
що позивач не є власником спірного
майна, оскільки будь-які
правовстановлюючі документи останнім
не оформлялися, а навпаки постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 19.01.2012р. по
справі 3121-271, залишеного в силі
Постановою Вищого господарського суду
України від 19.04.2012р., відмовлено в
позові ПП "Онікс" про визнання права
власності на майно, що перейшло до
нього в порядку правонаступництва.

Представник позивача у поданих 11.12.2014р.
додаткових обґрунтуваннях бн/бд
(вхідний номер 22998) на заперечення
відповідача та третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача, проти
викладених ними у відзиві на позовну
заяву №891 від 24.11.2014р. та у відзиві на
позовну заяву бн від 25.11.2014р. фактів
заперечує, оскільки вважає, що:

- заявляючи клопотання про
застосування наслідків пропуску
позивачем строків позовної давності у
даній справі відповідачем та третьою
особою не наведено переконливих
доказів того, з якої саме дати стало
відомо ПП "Онікс" про прийняття
оскаржуваного рішення;

- посилання відповідача та третьої
особи на застосування до спірних
відносин положень ст. 120 Земельного
кодексу України є безпідставним, так як
на думку позивача у
Великоберезовицької селищної ради
відсутнє будь-яке речове право
(власності чи користування) на спірну
земельну ділянку і , відповідно, воно не
могло перейти до набувача права
власності на будівлю (споруду).

Крім того, відповідачем та третьою
особою, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача заявлено клопотання (№956
від 11.12.2014р.) про залучення до участі у
справі як третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача відділ
Держземагенства України в
Тернопільському районі.

В судовому засіданні, яке відбулося
18.12.2014р., суд відхилив зазначене
клопотання як необґрунтоване та
безпідставне, оскільки треті особи, в
силу ст. 27 ГПК України, залучаються до
участі у справі у разі, коли рішення у
справі, буде зачіпати права та
охоронювані законом інтереси такої
особи, відтак, враховуючи характер
даних позовних вимог, а також
відсутність будь-яких обґрунтувань
підстав такого залучення, суд не вбачає
підстав для залучення відділу
Держземагенства України в
Тернопільському районі до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача.

Також відповідачем та третьою особою,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
заявлено клопотання (№956 від 11.12.2014р.)
про виклик та допит в якості свідка
керівника (станом на 26.01.2004р.) ТВ
"Поділля" ОСОБА_7, АДРЕСА_3 з приводу дачі
згоди на відчуження оспорюваної
земельної ділянки, в задоволенні якого
судом відмовлено з огляду на таке:

- у відповідності до ст. 33-34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування;

- в силу ст. 43 ГПК України обов'язок
доказування своїх доводів лежить на
стороні, яка на них посилається;

- так, згідно з частиною другою статті 32
ГПК відповідні дані встановлюються,
зокрема, поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
у судовому процесі, отже, чинний ГПК не
передбачає такого джерела доказування,
як показання свідків, що, водночас, не
перешкоджає використанню як засобів
установлення фактичних даних
(обставин) у справі письмових та усних
пояснень фізичних осіб, яким відомі
відповідні дані (обставини).

- такої ж правової позиції дотримується
і Вищий господарський суд України в
Інформаційному листі від 18.03.2008 р. N 01-8/164
"Про деякі питання застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2007 році" (із змінами і
доповненнями).

В судових засіданнях у відповідності
до ст. 77 ГПК України розгляд справи
неодноразово відкладався та
оголошувались перерви (востаннє на
22.12.2014р.) для надання можливості
сторонам - подати додаткові докази у
справу; третій особі, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - прийняти участь у
її розгляді та подати письмові
пояснення по суті поданого позову; суду
- ознайомитись з додатково поданими в
судових засіданнях документами.

Технічна фіксація (звукозапис)
судового процесу у відповідності до ст.
81-1 ГПК України не здійснювалась за
відсутності відповідного клопотання
представників сторін та третьої
особою, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача .

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення та доводи
представників сторін та третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача,
господарським судом встановлено
наступне:

- 17 вересня 1995р. Тернопільською
районною Радою народних депутатів
відповідно до рішення Тернопільської
районної Ради народних депутатів від
31.08.1995 за № 52 агрофірмі "Поділля", смт.
Велика Березовиця Тернопільського
району видано Державний акт на право
колективної власності на землю серії
ТР №0095 згідно з яким останньому у
колективну власність для
сільськогогосподарського
використання 1750,6 га землі. Акт
зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право колективної
власності на землею за №48;

- відповідно до п. 1.1. статуту ТВ
"Поділля", затвердженого загальними
зборами членів агрофірми "Поділля" за
№2 від 30.01.1196 року та зареєстрованого
Тернопільською районною державною
адміністрацією 29.08.1996 року, товариство
є колективним підприємством, яке
створене внаслідок реорганізації КСП
"Агрофірма "Поділля" і є його
правонаступником;

- відповідно до п. 1.2 статуту приватного
підприємства "Онікс", затвердженого
рішенням №1 власника ПП "Онікс" від
22.01.2008р. та зареєстрованого
Тернопільською районною державною
адміністрацією, у зв'язку із проведеною
підприємством у 2007 році реорганізацією
(шляхом приєднання до нього іншої
юридичної особи - товариства власників
"Поділля"), підприємство є
правонаступником усіх майнових та
немайнових прав та зобов'язань
приєднаного товариства власників
"Поділля";

- рішенням Великоберезовицької
селищної ради №247 від 26.04.2005 р. "Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
обслуговування викупленого приміщення
фуражного складу підприємця ОСОБА_2"
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
обслуговування викупленого приміщення
фуражного складу підприємцю ОСОБА_2
загальною площею 0,11 га в АДРЕСА_2 за
рахунок земель ТВ "Поділля" та надання
вказаної земельної ділянки в оренду
терміном на 25 років.

Заявляючи позов про визнання
недійсним рішення від 26.04.2005р. за №247
позивач, як на підставу заявленого ним
позову посилається на те, що відповідач
- Великоберезовицька селищна рада,
приймаючи оспорюване рішення, порушив
його законне право, як належного
власника, на володіння, користування та
розпорядження даною земельною
ділянкою, оскільки вона (земельна
ділянка площею 0,11 га) оспорюваним
рішенням передана третій особі, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача в оренду
терміном на 25 років і водночас
перебуває у власності ПП "Онікс", а отже
не могла бути передана в користування
третім особам без згоди позивача чи
його волевиявлення.

Суд, оцінивши зібрані у справі докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному їх розгляді в сукупності,
прийшов до висновку, що позов до
задоволення не підлягає, з огляду на
таке:

- Земельний кодекс України в редакції
1992р., Закони України "Про форми
власності на землю" та "Про власність",
які втратили чинність, встановлювали
такі форми власності на землю як
державна, колективна та приватна;

- ст. 5 Земельного кодексу України в
редакції 1992р. встановлювала, що земля
може належати громадянам на праві
колективної власності, а суб'єктом
права такої власності є колективні
сільськогосподарські підприємства,
сільськогосподарські кооперативи,
садівницькі товариства,
сільськогосподарські акціонерні
товариства, у тому числі створені на
базі радгоспів та інших державних
сільськогосподарських підприємств.
Розпорядження земельними ділянками,
що перебувають у колективній
власності громадян, здійснюється за
рішенням загальних зборів колективу
співвласників. Кожний член
колективного сільськогосподарського
підприємства, сільськогосподарського
кооперативу, сільськогосподарського
акціонерного товариства у разі виходу
з нього має право одержати свою частку
землі в натурі (на місцевості), яка
визначається в порядку, передбаченому
частинами шостою і сьомою статті 6
названого Кодексу. Землі загального
користування (внутрігосподарські
шляхи, полезахисні лісосмуги та інші
ґрунтозахисні насадження,
гідротехнічні споруди тощо)
колективних сільськогосподарських
підприємств, сільськогосподарських
кооперативів та акціонерних
товариств, що ліквідуються або
збанкрутували, передаються у відання
відповідних місцевих Рад народних
депутатів;

- ПП "Онікс", засновником якого є одна
фізична особа, відповідно до п. 1, 2
Статуту, затвердженого рішенням №1
власника ПП "Онікс" від 22.01.2008р. та
зареєстрованого державним
реєстратором за №3000556від 28.01.2008р.,
є правонаступником усіх майнових та
немайнових прав та зобов'язань
приєднаного Товариства власників
"Поділля";

- проте, із наявних у справі матеріалів
та пояснень сторін слідує, що процес
розпаювання земель агрофірми "Поділля"
(посвідчених Державним актом на право
колективної власності на землю серії
ТР №0095 від 17.09.1995р.) відбувся у 2001році,
тобто у період чинності Земельного
кодексу України в редакції 1992 року,
відповідно, новоутворене господарство
не могло набувати у власність
нерозпайовані ділянки в порядку
правонаступництва;

- підстави та порядок оформлення
правонаступництва реорганізованих
колективних сільськогосподарських
підприємств регулюється Указом
Президента від 29.01.2001, № 62/2001 "Про
заходи щодо забезпечення захисту
майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектора
економіки" та Порядком оформлення
правонаступництва за зобов'язаннями
реорганізованих колективних
сільськогосподарських підприємств,
затверджених Наказом Міністерства
аграрної політики від 14.03.2001 за № 63 та
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 4 квітня 2001 р. за N 306/5497;

- відповідно до п. 15 Порядку, майно
на загальну суму невитребуваних паїв
(майнові членів КСП, які не
розпорядилися своїм правом власника
паю) залишається на балансі юридичних
осіб - правонаступників, створених у
процесі реорганізації КСП, разом із
кредиторською заборгованістю перед
співвласниками, які не отримали своїх
майнових паїв у натурі в процесі
вирішення майнових питань;

- більше того, відповідно до п. 18 Порядку
оформлення правонаступництва за
зобов'язаннями реорганізованих
колективних сільськогосподарських
підприємств, до статутних фондів
підприємств-правонаступників КСП
передається майно лише в частині,
вартість якої дорівнює сукупності
вартості майнових паїв членів КСП -
засновників такої юридичної особи -
правонаступника;

- згідно з ст. 30 Земельного кодексу
України в редакції 2001р., при ліквідації
сільськогосподарських підприємств
несільськогосподарські угіддя, що
перебували у їх власності,
розподіляються відповідно до
установчих документів цих підприємств
або за згодою власників земельних
часток (паїв);

- як з'ясовано в судовому
засіданні, ТВ "Поділля" згідно із п. 1.1
його статуту, затвердженого протоколом
загальних зборів членів агрофірми
"Поділля" №2 від 30.01.1996р. та
зареєстрованого Тернопільською
районною державною адміністрацією
29.08.1996р. було колективним
підприємством, котре створене
внаслідок реорганізації Агрофірми
"Поділля" і є його правонаступником,
тобто форма власності змінена не була і
власне у період існування ТВ "Поділля"
земля за Державним актом №0095 від
17.09.1995р. була розпайована;

- відповідно до п. "й" п. 7 Статуту
ТВ "Поділля" визначено, що вирішення
питань, котрі випливають із прав
землекористувачів, вирішуються
виключно на загальних зборах членів
товариства;

- документом, який міг би вирішити
питання надання згоди на вилучення із
користування земельної ділянки. мало
бути рішення загальних зборів
товариства власників "Поділля";

- таким чином, розпорядження
земельними ділянками, на яких
розташовані господарські будівлі і
споруди колишніх КСП, іншими
нерозпайованими землями колективної
власності, неможливе без прийняття
відповідного рішення загальними
зборами власників земельних часток
(паїв) та їх спадкоємців, загальних
зборів членів підприємств, зборів
уповноважених або сформованого ними
органу управління, якому передано
окремі функції по господарському
управлінню колективним майном;

- ПП "Онікс", як юридична особа,
єдиним засновником та власником якого
є фізична особа - Самотяга О.В., створене
за його ж (власника) рішенням за №1 від
22.01.2008р., що свідчить про те, що будь-яких
рішень загальних зборів ТВ "Поділля"
про його (ПП "Онікс") створення
громадяни України, котрі зазначені в
додатку №1 до Статуту ТВ "Поділля" як
члени товариства, не приймали і Статуту
не затверджували;

- відсутнім є в матеріалах справи
і рішення загальних зборів товариства
власників "Поділля" про передачу
нерозпайованих земель позивачу - ПП
"Онікс";

- більше того, ТВ "Поділля"
земельною ділянкою загальною площею 0,15
га під фуражним складом, викупленою СПД
ОСОБА_2, розпорядилося шляхом надання
згоди на її вилучення, що
підтверджується випискою із протоколу
загальних зборів ТВ "Поділля" від
26.01.2004р., що в послідуючому послужило
підставою для прийняття відповідачем
оспорюваного рішення від 26.04.2005р. "Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
обслуговування викупленого приміщення
фуражного складу підприємцю ОСОБА_2";

- за змістом ст. 1 ГПК України
завданням господарського судочинства
є захист порушених або оспорюваних
прав і охоронюваних законом інтересів
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, в свою чергу суд може
захистити лише порушені або оспорювані
права та охоронювані законом інтереси
названих осіб у спосіб, визначений
законами України;

- згідно п. 2,3 ст. 152 ЗК України,
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків, в тому
числі шляхом визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;

- позивач - ПП "Онікс", заявляючи
позов про визнання недійсним рішення
Великоберезовицької селищної ради за
№ №247 від 26.04.2005 р. не довів суду факту
належності йому спірної земельної
ділянки на праві власності чи праві
користування;

- його посилання на правонаступництво
всіх майнових прав ТВ "Поділля" як на
єдиний і беззаперечний факт в
підтвердження його права власності на
не розпайовані землі ТВ "Поділля" суд не
приймає, зважаючи на те, що
правонаступництво в даному випадку
неможливе, оскільки, земля надавалася
колективу підприємства і лише він
(колектив) вправі розпорядитися нею в
установленому законом порядку;

- крім цього, позивачем не доведено , що
у Державному акті серії ТР №0095 від
17.09.1995р. на право колективної власності
на землю після набуття права власності
на земельні частки (паї) громадянами,
відповідно до проектної документації,
в установленому законом порядку було
внесено зміни і що саме за ним
(позивачем) нерозпайовані землі
обліковуються як об'єкт оподаткування.

З огляду на зазначене, позовні вимоги
ПП "Онікс" про визнання недійсним
рішення Великоберезовицької селищної
ради №247 від 26.04.2005 р. "Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для обслуговування
викупленого приміщення фуражного
складу підприємця ОСОБА_2" не
підлягають до задоволення, як такі, що
не доведені позивачем належними та
допустимими доказами у відповідності
до ст. ст.33-34 ГПК України.

Заявлене представниками відповідача
та третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача в судових
засіданнях та у поданих ними відзиві на
позовну заяву № б/н від 25.11.2014р.,
клопотанні №962 від 16.12.2014р., клопотанні
бн/бд (вх. номер 23624) клопотання про
застосування наслідків пропуску
позивачем строків позовної давності, з
посиланням на ст. 223 Господарського
кодексу України, ст.ст. 257, 258 та ч. 4 ст. 267
Цивільного кодексу України,
господарським судом відхиляється з
огляду на те, що:

- правила про позовну давність,
відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу
України, мають застосовуватись лише
тоді, коли буде доведено існування
самого суб'єктивного права. У випадках
відсутності такого права або коли воно
ніким не порушене, в позові має бути
відмовлено не з причин пропуску строку
позовної давності, а у зв'язку з
необґрунтованістю самої вимоги. Такий
висновок узгоджується із практикою
Верховного суду України (постанова від
12.06.2007 року у справі №П-9/161-16/165);

- крім цього, строк позовної давності на
звернення з позовом про визнання
недійсним спірного рішення
Великоберезовицької селищної ради ще
не сплив, оскільки відповідно до п.4 ч. І
ст. 268 ЦК України (в редакції, що діяла до
20.12.2011 року) по зовна давність не
поширювалася на вимогу власника або
іншої особи про визнання неза конним
правового акта органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, яким порушено його
право власності або інше речове право.
Законом України „Про внесення змін до
деяких законів України щодо
вдосконалення порядку здійснення
судочинства" від 20.12.2011 року № 4176-VI
внесено зміни до Цивільного кодексу
України, зокрема, виключено пункт 4
частини 1 ст. 268. Разом з тим, п.5 розділу II
„Прикінцеві та перехідні положення"
вищевказаного Закону України „Про
внесення змін до деяких законів
України щодо вдосконалення порядку
здійснення судочинства" передбачено,
що протягом трьох років з дня набрання
чинності цим Законом особа має право
звернутися до суду з позовом про
визнання незаконним пра вового акта
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або орга ну
місцевого самоврядування, яким
порушено право власності або інше
речове право осо би. Вказаний Закон
України „Про внесення змін до деяких
законів України щодо вдоско налення
порядку здійснення судочинства" набрав
чинності з 15.01.2012 року, тобто на на
ступний день після його опублікування
в газеті „Голос України" від 14.01.2012 року
№ 6.

Згідно ст. 49 ГПК України судовий збір
покладається на позивача у справі.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський
суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову - відмовити.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони у
справі, прокурор, треті особи, особи,
які не брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу.

Повне рішення складено 29.12.2014р..

Суддя
Н.М. Бурда