м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
міста Києва у складі головуючого судді
Чинчин О.В., при секретарі судового
засідання Бігмі Я.В., розглянув у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Райффайзен Лізинг Аваль» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ШАКУР» простягнення
заборгованості в розмірі 35 742 гривні 61
від Позивача: Сандрович Л.В.
(представник за Довіреністю);
від Відповідача: не з'явились;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль» (надалі також - «Позивач»)
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ШАКУР»
(надалі також - «Відповідач») про
стягнення заборгованості в розмірі 35 742
Позовні вимоги вмотивовано тим, що 30
березня 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Райффайзен Лізинг Аваль»
(Лізингодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «ШАКУР»
(Лізингоодержувач) було укладено
Договір фінансового лізингу №LC6392-03/12,
відповідно до умов якого Лізингодавець
на підставі Договору купівлі - продажу
(поставки) зобов'язався придбати у свою
власність і передати на умовах
фінансового лізингу, без надання
послуг з управління та технічної
експлуатації, у тимчасове володіння та
користування за плату майно,
найменування, технічний опис, модель,
рік випуску, ціна одиниці, кількість і
загальна вартість якого зазначаються в
Специфікації, а Лізингоодержувач
зобов'язався прийняти Предмет лізингу
та сплачувати лізингові платежі на
умовах цього Договору. Як зазначає
Позивач, на виконання умов Договору він
передав у тимчасове володіння
Відповідачу предмет лізингу - трактор
колісний Беларус - 1221.2 2012 р.в., що
підтверджується актом приймання -
передачі предмета лізингу від 09.04.2012 р.
Проте Відповідач неналежним чином
виконував умови Договору, у зв»язку з
чим у нього утворилась заборгованість
перед Позивачем по оплаті за поточні
лізингові платежі за період вересень -
листопад 2014 року у розмірі 17 231 грн. 65
коп., комісії у розмірі 17 222 грн. 69 коп.
та додаткових витрат у розмірі 1 288 грн.
27 коп. Таким чином, Позивач просить Суд
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ШАКУР» 35 742 грн. 61
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 26.11.2014 р. порушено провадження у
призначено на 10.12.2014 р.
10.12.2014 року в судове засідання з'явився
представник позивача. Представник
відповідача в судове засідання не
з'явився, про поважні причини неявки
Суд не повідомив, про час і місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, вимоги ухвали суду про
порушення провадження по справі від
26.11.2014 року не виконав.
В судовому засіданні представник
позивача подав документи на виконання
вимог ухвали суду про порушення
провадження по справі від 26.11.2014 року.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 10.12.2014 року відкладено розгляд
справи на 24.12.2014 р. у зв»язку з неявкою
представника відповідача в судове
засідання, невиконанням Відповідачем
вимог ухвали суду про порушення
провадження по справі.
24.12.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) отримано
від Позивача клопотання про долучення
до матеріалі справи документів, а саме:
копії рахунків - фактур №СФ-0001009 від
30.09.2014 р., №СФ-0001068 від 31.10.2014 р., №СФ-0001114
від 28.11.2014 р., а також копії списків
згрупованих рекомендованих
відправлень, яке Судом розглянуто та
В судовому засіданні 24.12.2014 року
представник Позивача підтримав вимоги
та доводи позовної заяви. Представник
Відповідача в судове засідання не
з'явився, про поважні причини неявки
суд не повідомив, про час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, що підтверджується
відміткою про відправлення на Ухвалі
Господарського суду міста Києва від
ухвали суду про порушення провадження
у справі не виконав
За змістом пункту 32 інформаційного
листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання, порушені у доповідних
записках господарських судів України у
першому півріччі 2009 року щодо
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України», якщо
відмітка про відправку, зроблена у
встановленому порядку на першому
примірникові процесуального
документа, оформлена відповідним
чином, вона, як правило, є
підтвердженням розсилання
процесуального документа сторонам та
іншим особам, які брали участь у справі,
а коли йдеться про ухвалу, де
зазначається про час і місце судового
засідання, - підтвердженням
повідомлення про час і місце такого
Відповідно до інформації розміщеної на
веб-сайті Державного підприємства
«Інформаційно-ресурсний центр»,
місцезнаходженням Товариства з
обмеженою відповідальністю «ШАКУР» є
Суд зазначає, що Ухвали Господарського
направлялись на адресу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ШАКУР»,
зазначену на веб-сайті Державного
підприємства «Інформаційно-ресурсний
Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації -адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Таким чином, Суд приходить до висновку,
Відповідач про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
Відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.
Приймаючи до уваги, що Відповідач був
належним чином повідомлений про дату
та час судового засідання, враховуючи,
що матеріали справи містять достатньо
документів для розгляду справи по суті,
Суд вважає, що неявка в судове
засідання представника Відповідача не
є перешкодою для прийняття Рішення у
даній справі.
Відповідно до статті 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 24 грудня 2014 року,
на підставі статті 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України, в
судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

30 березня 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Райффайзен Лізинг Аваль»
(Лізингодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «ШАКУР»
(Лізингоодержувач) було укладено
Договір фінансового лізингу №LC6392-03/12,
відповідно до умов якого Лізингодавець
на підставі Договору купівлі - продажу
(поставки) зобов'язався придбати у свою
власність і передати на умовах
фінансового лізингу, без надання
послуг з управління та технічної
експлуатації, у тимчасове володіння та
користування за плату майно,
найменування, технічний опис, модель,
рік випуску, ціна одиниці, кількість і
загальна вартість якого зазначаються в
Специфікації, а Лізингоодержувач
зобов'язався прийняти Предмет лізингу
та сплачувати лізингові платежі на
умовах цього Договору.

Вартість предмета Лізингу на момент
підписання цього Договору становить 333
000 грн. 00 коп. і підлягає остаточному
визначенню після передачі Предмета
лізингу Лізингоодержувачу та
здійснення всіх розрахунків за
Договором купівлі - продажу. (п.2.1
Договору)

Відповідно до п.4.1 Договору
Лізингоодержувач за цим Договором
сплачує відсотки за фінансування
придбання Предмета лізингу та поточні
лізингові платежі.

Згідно з п.4.2 Договору Лізингоодержувач
сплачує відсотки за фінансування
придбання Предмета лізингу в період з
моменту виникнення заборгованості
Лізингоодержувача перед
Лізингодавцем, визначеної за правилами
цього Договору, до настання першого
періоду лізингу за ставкою LIBOR 3М плюс
10,30% від всієї суми заборгованості,
визначеної в порядку п.3.1 цього
Договору. Сума відсотків в грошовому
еквіваленті іноземної валюти підлягає
перерахунку у гривню за курсом продажу,
крім того ПДВ.

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що
Лізингоодержувач протягом строку
лізингу щомісяця сплачує Лізингодавцю
авансом поточні лізингові платежі, які
розраховуються на перший робочий день
кожного лізингового періоду за
поточний місяць та складаються з суми,
що ставиться в погашення вартості
Предмета лізингу та комісії
Лізингодавця.

Розмір комісії для кожного періоду
лізингу розраховується за ставкою,
визначеною в п.4.2 цього Договору, від
заборгованості Лізингоодержувача у
грошовому еквіваленті іноземної
валюти для відповідного періоду
лізингу згідно Графіку. Розрахована
таким чином сума комісії
перераховується у гривні за курсом
продажу з дотриманням умов частини
другої цього пункту.

Відповідно до п.4.6 Договору оплата всіх
лізингових платежів за цим Договором
здійснюється Лізингоодержувачем в
національній валюті - гривнях, шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок Лізингодавця.

Згідно з п.8.1 Договору цей Договір
набуває чинності з дня його підписання
і діє до повного виконання Сторонами
своїх обов»язків за цим Договором.

Додатком №1 до Договору фінансового
лізингу №LC6392-03/12 від 30.03.2012 року сторони
передбачили Графік розрахунку
заборгованості.

Додатком №4 до Договору фінансового
лізингу №LC6392-03/12 від 30.03.2012 року
визначені Загальні умови фінансового
лізингу.

Відповідно до п.7.4 Загальних умов, якщо
за 5 днів до закінчення дії страхового
договору або граничного строку сплати
страхових платежів (платежу)
Лізингоодержувач не здійснить сплату
страхових платежів (платежу) та не
надасть Лізингодавцю завірений
печаткою банку платіжний документ, що
підтверджує сплату страхових платежів
(платежу), то Лізингодавець має право
самостійно застрахувати такий Предмет
лізингу, а Лізингоодержувач
зобов»язаний відшкодувати
Лізингодавцю такі витрати зі
страхування Предмета лізингу, крім
того ПДВ у розмірах, визначених чинним
законодавством України.

Згідно з п.5.2 Загальних умов
Лізингоодержувач щомісячно на
підставі рахунку Лізингодавця до 8
числа поточного місяця сплачує
відсотки за фінансування придбання
Предмета лізингу за Договором купівлі -
продажу, нараховані за попередній
місяць згідно з п.4.2 цього Договору.

09 квітня 2012 року на виконання умов
Договору фінансового лізингу №LC6392-03/12
від 30.03.2012 року на підставі договору
купівлі - продажу від 30 березня 2012 року
№Р6392-03/12 Продавець передав у власність
Покупцю (Лізингодавцю), а
Лізингоодержувач прийняв у
користування Предмет лізингу - трактор
колісний Беларус - 1221.2. 2012 р.в., серійний
№12034609, що підтверджується актом
приймання - передачі предмета лізингу,
укладеного Товариством з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль», Товариством з обмеженою
відповідальністю «Техноторг - Дон» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ШАКУР».

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги,
Позивач зазначає, що Відповідач
неналежним чином виконує зобов»язання
за Договором фінансового лізингу
№LC6392-03/12 від 30.03.2012 року, у зв»язку з чим
у нього утворилась заборгованість
перед Позивачем по сплаті поточних
лізингових платежів за період вересень
- листопад 2014 року у розмірі 17 231 грн. 65
коп., комісії у розмірі 17 222 грн. 69 коп.
та додаткових витрат у розмірі 1 288 грн.
27 коп. Таким чином, Позивач просить Суд
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ШАКУР» 35 742 грн. 61
коп.

06.10.2014 року Позивачем на адресу
Відповідача за вих. №1497-10/2014 була
надіслана вимога про сплату
заборгованості у розмірі 653 547 грн. 83
коп., яка була частково виконана
Відповідачем.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та, враховуючи те, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль» підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору
фінансового лізингу №LC6392-03/12 від 30.03.2012
року між сторонами згідно з пунктом 1
частини 2 статті 11 Цивільного кодексу
України, виникли цивільні права та
обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, що
регулює правовідносини у
господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (частина 1 статті 627
Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу
України визначено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525
Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином (частина 7
статті 193 Господарського кодексу
України).

За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором
фінансового лізингу, а тому правове
регулювання спірних правовідносин
здійснюється в т.ч. положеннями § 1
глави 58 Цивільного кодексу України,
статті 292 Господарського кодексу
України та Закону України «Про
фінансовий лізинг».

Відповідно до частини 1 статті 292
Господарського кодексу України лізинг
- це господарська діяльність,
спрямована на інвестування власних чи
залучених фінансових коштів, яка
полягає в наданні за договором лізингу
однією стороною (лізингодавцем) у
виключне користування другій стороні
(лізингоодержувачу) на визначений
строк майна, що належить лізингодавцю
або набувається ним у власність
(господарське відання) за дорученням чи
погодженням лізингоодержувача у
відповідного постачальника (продавця)
майна, за умови сплати
лізингоодержувачем періодичних
лізингових платежів.

Згідно зі статтею 806 Цивільного кодексу
України за договором лізингу одна
сторона (лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі). До договору
лізингу застосовуються загальні
положення про найм (оренду) з
урахуванням особливостей,
встановлених цим параграфом та
законом. До відносин, пов'язаних з
лізингом, застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж та
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про
фінансовий лізинг» передбачено, що за
договором фінансового лізингу
лізингодавець зобов'язується набути у
власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону
України «Про фінансовий лізинг» сплата
лізингових платежів здійснюється в
порядку, встановленому договором, а
пунктом 3 частини 2 статті 11 Закону
України «Про фінансовий лізинг»
передбачено, що лізингоодержувач
зобов'язаний своєчасно сплачувати
лізингові платежі.

Стаття 524 Цивільного кодексу України
визначає, що зобов'язання має бути
виражене у грошовій одиниці України -
гривні. Сторони можуть визначити
грошовий еквівалент зобов'язання в
іноземній валюті.

Згідно зі статтею 533 Цивільного
кодексу України, грошове зобов'язання
має бути виконане у гривнях. Якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Отже, Суд звертає увагу, що положення
чинного законодавства, хоч і
визначають національну валюту України
як єдиний законний платіжний засіб на
території України, однак не містять
заборони на встановлення в договорі
грошових зобов'язань в іноземній
валюті, визначення грошового
еквівалента зобов'язання в іноземній
валюті, а також на здійснення
перерахунку грошового зобов'язання у
випадку зміни НБУ курсу національної
валюти України по відношенню до
іноземної валюти.

Суд зазначає, що факт виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль» своїх зобов'язань за Договором
фінансового лізингу №LC6392-03/12 від 30.03.2012
року та передачі майна у лізинг
підтверджується актом приймання -
передачі предмета лізингу від 09.04.2012
року, укладеного Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Райффайзен Лізинг Аваль», Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Техноторг - Дон» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «ШАКУР»,
який оформлений належним чином та
підписаний уповноваженими
представниками сторін і скріплений
печатками підприємств без зауважень та
заперечень, в добровільному порядку

Відповідно до п.4.1 Договору
Лізингоодержувач за цим Договором
сплачує відсотки за фінансування
придбання Предмета лізингу та поточні
лізингові платежі.

Згідно з п.4.2 Договору Лізингоодержувач
сплачує відсотки за фінансування
придбання Предмета лізингу в період з
моменту виникнення заборгованості
Лізингоодержувача перед
Лізингодавцем, визначеної за правилами
цього Договору, до настання першого
періоду лізингу за ставкою LIBOR 3М плюс
10,30% від всієї суми заборгованості,
визначеної в порядку п.3.1 цього
Договору. Сума відсотків в грошовому
еквіваленті іноземної валюти підлягає
перерахунку у гривню за курсом продажу,
крім того ПДВ.

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що
Лізингоодержувач протягом строку
лізингу щомісяця сплачує Лізингодавцю
авансом поточні лізингові платежі, які
розраховуються на перший робочий день
кожного лізингового періоду за
поточний місяць та складаються з суми,
що ставиться в погашення вартості
Предмета лізингу та комісії
Лізингодавця.

Згідно з п.5.2 Загальних умов
Лізингоодержувач щомісячно на
підставі рахунку Лізингодавця до 8
числа поточного місяця сплачує
відсотки за фінансування придбання
Предмета лізингу за Договором купівлі -
продажу, нараховані за попередній
місяць згідно з п.4.2 цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, у
зв»язку з неналежним виконанням
Відповідачем умов Договором
фінансового лізингу №LC6392-03/12 від 30.03.2012
року щодо своєчасної сплати поточних
лізингових платежів та комісії
Лізингодавцю, у останнього утворилась
заборгованість за період вересень 2014
року - листопад 2014 року у загальному
розмірі 34 513 грн. 92 коп. на підставі
рахунків - фактур №LC6392-03/12/29-060 від 01.09.2014
року, № LC6392-03/12/30-062 від 01.10.2014 року,
№LC6392-03/12/31-065 від 03.11.2014 року.

Відповідно до п.7.4 Загальних умов, якщо
за 5 днів до закінчення дії страхового
договору або граничного строку сплати
страхових платежів (платежу)
Лізингоодержувач не здійснить сплату
страхових платежів (платежу) та не
надасть Лізингодавцю завірений
печаткою банку платіжний документ, що
підтверджує сплату страхових платежів
(платежу), то Лізингодавець має право
самостійно застрахувати такий Предмет
лізингу, а Лізингоодержувач
зобов»язаний відшкодувати
Лізингодавцю такі витрати зі
страхування Предмета лізингу, крім
того ПДВ у розмірах, визначених чинним
законодавством України.

Як встановлено Судом, Позивачем був
сплачений страховий платіж за
договором добровільного страхування
транспорту №302001/4095/0000665 від 31.03.2014 року
у сумі 1 288 грн. 27 коп., проте виставлений
рахунок №LC6392-03/12/ev-064 від 28.10.2014 року
Відповідачем оплачений не був.

Суд зазначає, що матеріали справи не
містять жодних належних та допустимих
доказів відповідно до статей 33, 34, 36
Господарського процесуального кодексу
України на підтвердження сплати
Відповідачем грошових коштів
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Банк
Аваль» в розмірі 35 742 грн. 61 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в
порушення вищезазначених норм
Цивільного кодексу України та умов
Договору фінансового лізингу, не
здійснив оплату поточних лізингових
платежів та додаткових витрат в
повному обсязі, тобто не виконав свої
зобов'язання належним чином, а тому
позовні вимоги щодо стягнення 35 742
грн. 61 коп. - суми основної
заборгованості є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ШАКУР» (04070, м.Київ,
ВУЛИЦЯ СПАСЬКА, будинок 11,
Ідентифікаційний код юридичної особи
32668563) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль» (04073, м.Київ, ПРОСПЕКТ
МОСКОВСЬКИЙ, будинок 9, корпус 5, офіс 101,
Ідентифікаційний код юридичної особи
34480657) 35 742 (тридцять п'ять тисяч сімсот
сорок дві) грн. 61 (шістдесят одну) коп. та
судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

4.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата складання та підписання повного
тексту рішення: 24 грудня 2014 року.

Суддя
О.В. Чинчин