м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19937/14 22.12.14

Господарський суд міста Києва у складі
головуючого судді Головіної К.І., при
секретарі судового засідання Мельник
Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Комунального
підприємства "Київжитлоексплуатація"

до Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві

третя особи, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача - Департамент комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)

про стягнення 34 364,72 грн.

за участю представників:

від позивача: Цимбаліст В.В.-
представник за довіреністю № 155/1/03-3633
від 11.09.2014від відповідача:Кісельова О.П.
- представник за довіреністю № 1/13/1813
від 10.07.2014від третьої особи: Остапчук
В.П. - представник за довіреністю №
062/2/5-3593 від 12.05.2014

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва
звернулось Комунальне підприємство
"Київжитлоексплуатація" (далі - КП
"Київжитлоексплуатація") з позовом до
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві
(далі - ГУ ДМС України в м.
Києві), за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача -
Департамент комунальної власності м.
Києва Київської міської державної
адміністрації (далі - КМДА) про
стягнення 34 364,23 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач
порушив умови договору № 848 від 20.11.2012
року про передачу майна територіальної
громади міста Києва в оренду в частині
здійснення платежів з орендної плати, з
компенсації витрат підприємства, та
компенсації витрат за користування
земельною ділянкою, на якій
розташований об'єкт оренди, внаслідок
чого у відповідача виникла
заборгованість в сумі 34 364,23 грн.

У позові КП "Київжитлоексплуатація"
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість з компенсації витрат
підприємства в сумі 33 146,96 грн.,
заборгованість з компенсації витрат
підприємства за користування
земельною ділянкою в сумі 282,22 грн., 3%
річних в сумі 935,54 грн., а всього - 34 364,23
грн.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив їх задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав, зазначив, що обов'язку
відшкодовувати витрати підприємства,
вказані позивачем, у нього не виникло,
просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи вважав, що
позов підлягає задоволенню з підстав,
заявлених позивачем.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши наявні у справі
докази, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
20.11.2012 року між Головним управлінням
комунальної власності м. Києва
(перейменоване у Департамент
комунальної власності м. Києва)
виконавчого органу Київської міської
ради (орендодавцем) та Головним
управлінням Державної міграційної
служби України в місті Києві
(орендарем), а також
КП "Київжитлоспецексплуатація"
(підприємством) був укладений договір
№ 848 про передачу майна територіальної
громади міста Києва в оренду (далі -
договір оренди).

Відповідно до вказаного договору ГУ
ДМС України в м. Києві передані в
оренду нежилі приміщення загальною
площею 460,20 кв.м., в т.ч. на 3 поверсі - 460,20
кв.м. в будинку № 9 по вул. Гната Юри у м.
Києві.

Згідно з п. 2.4 договору № 848 об'єкт
оренди належить до комунальної
власності територіальної громади м.
Києва і знаходиться на балансі КП
"Київжитлоспецексплуатація".

Згідно з п.п. 3.1, 3.3, 3.6 договору за
користування об'єктом оренди орендар
сплачує на рахунок КП
"Київжитлоспецексплуатація":

- орендну плату, розмір якої згідно з
Методикою розрахунку орендної плати за
користування майном територіальної
громади міста Києва, затвердженою
рішенням Київради від 22 вересня 2011 року
№ 34/6250 встановлено 1 грн. на рік;

- компенсацію витрат підприємства
за користування земельною ділянкою, на
якій розташований об'єкт оренди;

- та компенсацію витрат
підприємства,

починаючи з дати підписання акта
приймання-передачі.

Останнім днем сплати орендної плати є
дата підписання орендарем та
орендодавцем акта приймання-передачі
при поверненні об'єкта оренди позивачу.

Відповідно до п.п. 3.7, 4.2 вказаного
договору відповідач зобов'язаний
сплачувати незалежно від наслідків
господарської діяльності своєчасно та
у повному обсязі орендну плату
(щомісячно не пізніше 5 числа
наступного місяця) та компенсацію
витрат підприємства (щомісячно не
пізніше 20 числа наступного місяця).

Відповідно до п. 9.1 договору оренди
строк дії договору встановлено з 20.11.2012
р. по 18.11.2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач умови договору виконав та
передав в оренду нежилі приміщення
загальною площею 460,20 кв.м. в будинку № 9
по вул. Гната Юри у м. Києві, про що
свідчить акт приймання-передачі
нерухомого майна від 20.11.2012 р.

Відповідач зі свого боку зобов'язання
за договором оренди виконав неналежним
чином, послуги з утримання
орендованого майна у сумі 33 146,96 грн. та
компенсацію земельного податку у сумі
282,22 грн. за період з 20.11.2012 р. по 31.08.2014 р.
не сплатив, що підтверджується
рахунками відшкодування вартості
наданих послуг, актами про виконання
робіт (надання послуг) за вказаний
період та поясненнями представників
сторін.

Частиною 1 статті 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно з ч. 1 статті 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного
кодексу України якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.
До відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського
кодексу України).

Оскільки майно, передане в оренду є
комунальною власністю, до вказаних
правовідносин, окрім норм Цивільного
кодексу України також застосовуються
норми Закону України «Про оренду
державного та комунального майна», а
також, враховуючи особливості передачі
в оренду майна територіальної громади
міста Києва, ще й Положення про оренду
майна територіальної громади міста
Києва, затверджене рішенням Київської
міської ради від 22.09.2011 № 34/6250 (далі -
Положення).

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу
України за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.
Плата за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Частиною 1 та 3 статті 19 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" визначено, що орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності. Строки
внесення орендної плати визначаються у
договорі.

Згідно з пунктом 6.5 вищевказаного
Положення, крім орендної плати, орендар
сплачує:

- податки та збори у розмірах та
порядку, визначених чинним
законодавством України;

- компенсацію витрат підприємств
за користування земельною ділянкою, на
якій розташований об'єкт оренди, та
плату за комунальні послуги відповідно
до договору, який укладається між
орендарем та зазначеним підприємством
або відповідними особами, що надають
такі послуги; послуги страховика.

Крім того, Наказом Фонду державного
майна України "Про затвердження
договорів оренди" від 23.08.2000 р. № 1774
затверджено Типовий договір оренди
індивідуально визначеного (нерухомого
або іншого) майна, що належить до
державної власності.

Пунктом 5.13 Типового договору оренди
встановлено обов'язок орендаря
здійснювати витрати, пов'язані з
утриманням орендованого майна.
Протягом 15 робочих днів після
підписання договору укласти з
балансоутримувачем орендованого майна
договір про відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
орендованого майна та надання
комунальних послуг орендарю.

Отже, вищевказані норми чинного
законодавства та Типовий договір
оренди передбачають відшкодування
витрат балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг орендарю, з
огляду на що суд відхиляє доводи
відповідача про те, що договором оренди
не передбачено компенсації витрат
підприємства на утримання
орендованого майна, які є аналогічними
платі за надання житлово-комунальних
послуг.

Що стосується компенсації суми
земельного податку суд зазначає, що
згідно з п. 287.7 Податкового кодексу
України у разі надання в оренду
земельних ділянок (у межах населених
пунктів), окремих будівель (споруд) або
їх частин власниками та
землекористувачами, податок за площі,
що надаються в оренду, обчислюється з
дати укладення договору оренди
земельної ділянки або з дати укладення
договору оренди будівель (їх частин).

Посилання відповідача на відсутність у
нього обов'язку сплачувати податок на
землю, так як він є державною установою,
що утримується за рахунок бюджету, суд
не приймає до уваги з тих підстав, що
договором оренди передбачено
відшкодування орендодавцю витрат на
сплату земельного податку, які за своєю
природою є договірними, а отже,
відмінними від податкового
зобов'язання, і окрім усього,
відповідач погодився з умовами
договору оренди сплачувати такі
витрати позивачу.

З огляду на викладене суд приходить до
висновку, що у період з 20.11.2012 р. по 31.08.2014
р. відповідач повинен був сплачувати
фактично надані позивачем послуги з
утримання орендованого майна та
компенсацію земельного податку.

Оскільки судом встановлено, що у
відповідача існує заборгованість з
утримання орендованого майна у сумі 33
146,96 грн. та компенсації земельного
податку у сумі 282,22 грн., а відповідач
доказів її сплати не надав, суд вважає,
що вимоги позивача про стягнення
вказаних сум підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач
також просить стягнути з відповідача 3%
річних в сумі 935,54 грн.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного
кодексу України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми
законодавства та умови укладеного
сторонами правочину, вимоги про
стягнення 3 % річних є такими, що
заявлені правомірно.

Провівши розрахунок заявленої до
стягнення суми матеріальних втрат, суд
дійшов висновку, що з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню 3%
річних в сумі 935,54 грн.

На підставі викладеного, враховуючи, що
наявні у справі матеріали свідчать про
обґрунтованість вимог позивача, суд
задовольняє позов у повному обсязі.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.cт. 32 - 34, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального
підприємство "Київжитлоексплуатація"
до Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві,
за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача - Департамент
комунальної власності м. Києва
Київської міської державної
адміністрації про стягнення 34
364,23 грн. задовольнити.

Стягнути з Головного управління
Державної міграційної служби України в
м. Києві (02152, м. Київ, вул.
Березняківська, 4-А, ідентифікаційний
код 37768863) на користь Комунального
підприємства "Київжитлоексплуатація"
(01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А,
ідентифікаційний код 03366500)
заборгованість з компенсації витрат
підприємства в сумі 33 146 (тридцять три
тисячі сто сорок шість) грн. 96 коп.,
заборгованість з компенсації витрат
підприємства за користування
земельною ділянкою в сумі 282 (двіст
вісімдесят дві) грн. 22 коп., 3% річних в
сумі 935 (дев'ятсот тридцять п'ять) грн. 54
коп.

Стягнути з Головного управління
Державної міграційної служби України в
м. Києві (02152, м. Київ, вул.
Березняківська, 4-А, ідентифікаційний
код 37768863) на користь Комунального
підприємства "Київжитлоексплуатація"
(01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А,
ідентифікаційний код 03366500) судовий
збір у сумі 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та
проголошено його вступну та
резолютивну частини в судовому
засіданні 22 грудня 2014 року.

Повний текст рішення підписаний 29
грудня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
через господарський суд міста Києва
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня підписання повного
тексту рішення.

Суддя

К.І. Головіна