ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.12.14р. Справа № 904/9359/14За позовом
публічного акціонерного товариства
"Перший Український Міжнародний Банк",
м. Донецьк

до відповідача-1 приватного
акціонерного товариства "ТММ -
Енергобуд", м. Київ відповідача-2
товариства з обмеженою
відповідальністю "АГРО-ТОП", м.
Дніпропетровськ

про стягнення: 2 975 753,42 доларів США, що
еквівалентно 45 231 451,98 грн.;

3 913 425,45 євро, що
еквівалентно 74 433 352,06 грн.;

11 613 051,77 грн.

Суддя Кармазіна Л.П.

Представники:

від позивача: Гончаренко ҐІ.Б.,
представник, дов. № Класу "Т" № 1857
від12.12.2014р.

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Перший
Український Міжнародний Банк"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
відповідача-1 приватного акціонерного
товариства "ТММ-Енергобуд" та
відповідача-2 товариства з обмеженою
відповідальністю "АГРО-ТОП" про
стягнення: 2 975 753,42 доларів США, що
еквівалентно 45 231 451,98 грн.; 3 913 425,45 євро,
що еквівалентно 74 433 352,06 грн.; 11 613 051,77
грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем-1
зобов'язань за генеральним договором
№ЮР/08-22 про відкриття акредитивів від
28.05.2008 року, з додатковими угодами до
нього, в частині своєчасної сплати
кредитних коштів, процентів, комісії та
пені.

Вимоги щодо солідарної
відповідальності відповідача-2
обґрунтовані тим, що за умов укладеного
між позивачем та відповідачем-2
договору поруки №ЮР/08-22/П-2 від 26.12.13р.,
останній взяв на себе зобов'язання у
випадку невиконання відповідачем-1
свого обов'язку передбаченого
генеральним договором №ЮР/08-22 про
відкриття акредитивів від 28.05.2008 року,
солідарно відповідати перед позивачем
за зобов'язаннями відповідача-1 у
повному обсязі.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 26.11.2014р.,
порушено провадження у справі, а
розгляд справи призначено на 25.12.14р.

Крім того, позивачем було подано заяву
про забезпечення позову, в якій позивач
просив суд вжити заходів по
забезпеченню позову шляхом накладення
арешту, в межах суми позову в розмірі 2
975 753,42 долари США 3 913 425,45 євро та 11 613 051,77
гривень на грошові кошти, що
знаходяться на рахунках, які належать
приватному акціонерному товариству
"ТММ - Енергобуд" а також будь-які інші
банківські рахунки, що належать
приватному акціонерному товариству
"ТММ - Енергобуд" та які буде виявлено
державним виконавцем під час виконання
ухвали суду про забезпечення позову.
Накласти арешт, в межах суми позову в
розмірі 2 975 753,42 долари США 3913 425,45 євро
та 11613 051,77 гривень на все рухоме та
нерухоме майно, в тому числі грошові
кошти на рахунках, що належить на праві
власності товариству з обмеженою
відповідальністю "Агро-Топ".

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 03.12.2014р.
заяву публічного акціонерного
товариства "Перший Український
Міжнародний Банк" про забезпечення
позову задоволено частково. Накладено
арешт на грошові кошти, в межах суми
позову - 2 975 753,42 доларів США, що
еквівалентно 45 231 451,98 грн.; 3 913 425,45 євро,
що еквівалентно 74 433 352,06 грн.; 11 613 051,77
грн. на грошові кошти, що належать
приватному акціонерному товариству
"ТММ - Енергобуд" та знаходяться на
рахунках (відповідно до переліку), або
будь-яких інших рахунках, виявлених
державним виконавцем під час виконання
даної ухвали суду. В решті вимог,
викладених в заяві про забезпечення
позову - відмовлено.

25.12.2014р. представник відповідача-2 у
судове засідання не з'явився, про час і
місце судового засідання повідомлений
належним чином, про що свідчить наявне
в матеріалах справи поштове
повідомлення, надав до канцелярії
господарського суду відзив на позовну
заяву, яким визнає позовні вимоги в
повному обсязі та просить розглянути
справу без участі представника.

Відповідач-1 в судовому засіданні надав
клопотання, яким просив повернути
позовну заяву ПАТ "Перший Український
Міжнародний Банк" до ПрАТ
"ТММ-Енергобуд" та ТОВ "Агро-Топ" без
розгляду, в зв'язку з порушенням
позивачем п.2 ч.1 ст.57 ГПК України, а саме:
як вважає відповідач-1, в супереч
зазначених вимог, позивачем не було
надіслано на адресу відповідача-1 ні
позовної заяви, ні копії документів,
доданих до позовної заяви.

В судовому засіданні, судом відхилено
клопотання відповідача-1 про
повернення позовної заяви без
розгляду, оскільки в матеріалах справи
міститься поштовий опис від 24.11.2014 року
та фіскальний чек пошти №0722 від 24.11.2014
р., які підтверджують відправку
зазначених документів (позовної заяви
з додатками) на адресу відповідача-1.
Крім того, ухвалою суду від 26.11.2014
відповідача-1 було належним чином
повідомлено про час та місце розгляду
справи, ухвалу суду відповідач-1
отримав 01.12.14 року про що свідчить
наявне в матеріалах справи поштове
повідомлення (а.с.194, том 3), у зв'язку з
чим суд вважає, що у відповідача було
достатньо часу для ознайомлення з
матеріалами справи та підготування
відзиву та заперечень на позов.

Представник відповідача-1 позовні
вимоги не визнав, просив суд відкласти
розгляд справи у зв'язку з необхідністю
ознайомлення з матеріалами справи.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі, просив суд позов
задовольнити, проти клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи заперечував.

Ухвалою господарського суду від
25.12.2014р., у зв'язку з необхідністю
надання відповідачу-1 часу для
ознайомлення з матеріалами справи, з
метою дотримання рівності всіх
учасників судового процесу та
об'єктивного розгляду справи, розгляд
справи відкладено на 29.12.2014р.

29.12.2014р. представник відповідача-2 у
судове засідання не з'явився, про час і
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Представник відповідача-1 в призначене
судове засідання не з'явився, про час та
місце проведення судового засідання
повідомлений належним чином, про що
свідчить протокол судового засідання
господарського суду Дніпропетровської
області від 25.12.2014р., з матеріалами
справи не ознайомився, відзив на позов
до матеріалів справи не надав. Подав
факсимільним зв'язком до канцелярії
господарського суду Дніпропетровської
області клопотання про відкладення
розгляду справи, у зв'язку з
знаходженням на допиті у якості свідка
по кримінальному провадженні у СВ
Чугуївського РВ УМВС України у
Харківській області.

Суд розглянув подане клопотання та
визнав його таким, що не підлягає
задоволенню, з наступних підстав:

Судом встановлено, що відповідачем-1
25.12.2014 року вже заявлялось клопотання
про відкладення розгляду справи, в
зв'язку з необхідністю ознайомлення з
матеріалами справи та підготування
відзиву на позов, але відповідач не
скористався наданим йому правом.
Розгляд справи вже відкладався ухвалою
суду від 25.12.2014 року. Ухвалами від
26.11.2014р. та 25.12.2014 року відповідача
зобов'язано надати суду письмовий
обґрунтований відзив на позовну заяву.
Відповідачем дана вимоги суду не була
виконана. Крім того відповідачем
надано клопотання про відкладення
розгляду справи без належним чином
засвідчених копій документів на
підтвердження поважності причин
неявки в судове засідання
представника. Діючим законодавством не
обмежено коло осіб, які можуть
представляти сторону у судовому
процесі, господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні (п. 3.9.2
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р.).

За умовами ст. 22 ГПК України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи. За умовами ст. 75 ГПК
України, якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами. Враховуючи належне
повідомлення про час та місце
проведення судового розгляду обох
сторін, судом забезпечено сторонам
рівні процесуальні можливості у
захисті їхніх процесуальних прав і
законних інтересів, у наданні доказів,
заявленні клопотань та здійсненні
інших процесуальних прав. Враховуючи
наведене, суд вважає за можливе
розглянути справу при відсутності
відзиву на позовну заяву та
представника відповідача, за наявними
у справі матеріалами, яких достатньо
для встановлення обставин та вирішення
спору по суті згідно до ст.75 ГПК
України. Одночасно, застосовуючи
відповідно до ч.1 ст.4 Господарського
процесуального кодексу України, ст.17
Закону України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" при розгляді справи
ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини
і основоположних свобод, суд зазначає,
що право особи на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку кореспондується з
обов'язком добросовісно користуватися
наданими законом процесуальними
правами, утримуватись від дій, що
зумовлюють затягування судового
процесу, та вживати надані
процесуальним законом заходи для
скорочення періоду судового
провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р.
Європейського суду з прав людини у
справі "Юніон Еліментарія Сандерс
проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Таким чином, суд вважає клопотання
відповідача-1 про відкладення розгляду
справи таким, що затягує судовий процес
розгляду спору та вважає за можливе
розглядати справу за відсутності
представника відповідача-1, оскільки
матеріали даної справи містять
достатньо доказів для прийняття
рішення по справі.

Відзиву на позов до суду не надано, тому
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

29.12.2014р. в порядку ст. 85 ГПК України, у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між закритим акціонерним товариством
"Перший Український Міжнародний Банк"
(правонаступником якого є публічне
акціонерним товариством "Перший
Український Міжнародний Банк",
відповідно до положень Статуту а.с.25-64
т. 1) (позивач-банк) та закритим
акціонерним товариством
"ТММ-Енергобуд" (правонаступником якого
є приватне акціонерне товариство
"ТММ-Енергобуд") (відповідач-1
позичальник) було укладено генеральний
договір №ЮР/08-22 від 28.05.2008 року про
відкриття акредитивів (а.с.195-206 т. 1) з
додатковими угодами до нього: №1 від
09.07.2008р., №2 від 08.08.2008р., №3 від 29.08.2008р.,
№4 від 09.10.2008р., №5 від 26.02.2009р., №6 від
31.03.2009р., №7 від 23.06.2009р., №8 від 30.12.2009р.,
№9 від 30.06.2010р., №10 від 01.07.2010р., №11 від
02.08.2010р., №12 від 31.08.2010р., №13 від 30.09.2010р.,
№14 від 30.06.2011р., №15 від 31.10.2011р., №16 від
13.01.2012р., №17 від 31.07.2012р., №18 від 31.08.2012р.,
№19 від 28.09.2012р., №20 від 31.10.2012р., №21 від
28.12.2012р., №22 від 30.08.2013р., №23 від 26.12.2013р.
(а.с.207-243 т.1)

Пунктом1.1. генерального договору
визначено, що предметом договору є
порядок визначення сторонами умов
акредитивів, встановлення порядку
відкриття акредитивів та здійснення
операцій за відкритими акредитивами,
визначення прав та обов'язків сторін у
зв'язку з відкриттям акредитивів та під
час здійснення операцій за відкритими
акредитивами, визначення комісій та
процентів, які клієнт зобов'язаний
сплатити на користь банку (виконуючого
банка/фінансуючого банка) за відкриття
акредитивів та за здійснення операцій
за відкритими акредитивами, їх розміру
та порядку сплати або порядку їх
визначення в майбутньому, згідно заяв
про відкриття акредитивів та
погоджених банком специфікацій.

Відповідно до п.1.3. генерального
договору, відкриття банком акредитивів
здійснюється виключно за умови, що
загальна сума всіх чинних акредитивів
(строк дії яких не кінчився), які будуть
відкриті банком на підставі цього
генерального договору, та
невідшкодована клієнтом банку сума
заборгованості за
сплаченими/відшкодованими
виконуючому/фінансуючому банку банком
за свій рахунок акредитивами не буде
перевищувати еквівалент 25 000 000,00
(двадцять п'ять мільйонів) Євро.
Акредитиви за цим генеральним
договором можуть бути надані в
наступних валютах: Долари США та Євро.

Згідно з умовою п.1.4 Генерального
договору, у будь-якому разі обов'язок
банка відносно відкриття акредитивів
діє з дати укладення цього
Генерального договору по 31.12.2008 року
включно.

Пунктом 1.5 Генерального договору
визначено, що у будь-якому разі строк
дії акредитивів та фінансування за
Акредитивами не може перевищувати
28.05.2014 року.

В подальшому до умов п.1.5 Генерального
договору були внесені зміни, про що
укладено Додаткову угоду №23 від 26.12.2013
року. Так, відповідно до п. 1.5.
генерального договору (в редакції
додаткової угоди №23) банк припиняє
фінансувати акредитиви після дня
закінчення кожного повідного періоду
фінансування за акредитивами. Строк
фінансування за Акредитивами бути
продовжений, при цьому строк дії
Акредитивів та фінансування за
акредитивами не може перевищувати
10.10.2014 року. (а.с.239-243 т.1)

Крім цього, додатковою угодою №23 від
26.12.2013 року до п.1.1. генерального
договору були внесені зміни, а саме
встановлено періоди фінансування за
акредитивами. У зв'язку з чим сторони
погодили, що датою початку першого
періоду фінансування за акредитивами є
дата укладення додаткової угоди №23
та/або дата, зазначена в графіку
погашення заборгованості банком перед
фінансуючим банком/фінансуючою
компанією, встановлених погодженими
банком специфікаціями, а датою
закінчення першого періоду
фінансування за акредитивами є 25
червня 2014 року. Датою початку
наступного періоду фінансування за
Акредитивами є 26 червня 2014 року, а датою
закінчення періоду фінансування за
Акредитивами є 10 жовтня 2014 року.

Крім цього, як зазначає позивач,
відповідно до умов генерального
договору, з урахуванням змін, сторони
вмовились про наступне.

Відповідно до п. 5.3.1 договору (в
редакції додаткової угоди №23), яким
встановлено, що з дня сплати виконуючим
фінансуючим банком (фінансуючою
компанією) будь-яких сум за акредитивом
(зокрема п. 3.2. цього Генерального
договору) клієнт зобов'язаний
сплачувати банку проценти за платіж за
акредитивом (кредитування) в розмірі:

LIBOR USD/EUR/ EURIBOR +3 (три) процента річних
(при фінансуванні за участю ЕКА з
розрахунку 360 дів у році від сплаченої
фінансуючим банком/фінансуючою
компанією/ виконуючим банком та
невідшкодованої Клієнтом суми до
повного формування покриття в банку
згідно п. 3.1. та/ або до дня здійснення
Банком за власний рахунок
відшкодування на користь фінансуючого
банку/фінансуючої компанії за
Акредитивом ( в залежності від дати яка
наступить раніше).

LIBOR USD/EUR/ EURIBOR +4.5 (чотири цілих п'ять
десятих) процента річних (при
фінансуванні за участю ЕКА з
розрахунку 360 дів у році від сплаченої
фінансуючим банком/фінансуючою
компанією/ виконуючим банком та
невідшкодованої клієнтом суми до
повного формування покриття в банку
згідно п. 3.1. та/або до дня здійснення
банком за власний рахунок
відшкодування на користь фінансуючого
банку/фінансуючої компанії за
акредитивом (в залежності від дати яка
наступить раніше).

LIBOR USD/EUR/ EURIBOR: період з розрахунку якого
використовується ставка, початок та
закінчення періоду нарахування,
принципи початку слідуючого періоду
нарахування та інше встановлюється
Погодженою Банком Специфікацією.

Пунктом 5.3.2 договору (в редакції
додаткової угоди №23) встановлено, що з
дня сплати заставодержателем за
рахунок власних коштів будь-яких сум за
акредитивом окрема п.4.1. Генерального
договору) або з дня порушення строків
та/або розмірів формування покриття (в
залежності від того, що настане раніше)
сплачувати заставодержателю проценти
за платіж за акредитивом
(кредитування)/ проценти за порушення
строків та/або розмірів формування
покриття в розмірі 12,5% (дванадцять
цілих п'ять десятих проценти) річних з
(розрахунку 360 днів у році від сплаченої
заставодержателем та невідшкодованої
суми до дня повного відшкодування на
користь заставодержателя сум,
сплачених останнім за акредитивом за
ВІЙ рахунок, або до дня виконання умов
п. 3.1. цього Генерального договору (в
залежності від того, що настане раніше).

Відповідно до п. 4.4.1. Генерального
договору незважаючи на положення п.
4.4. генерального договору, клієнт
зобов'язаний повністю відшкодувати
банку суми в наступних розмірах:

880 239,00 (вісімсот вісімдесят тисяч
двісті тридцять дев'ять) євро, сплачену
банком за власні кошти за акредитивами,
відкритими на підставі специфікації
№1/3 (в розмірі 636103,90 євро (шістсот
тридцять шість тисяч сто три євро 90
центів)) та Специфікації №2/3 (в розмірі
244 35,10 євро (двісті сорок чотири тисячі
сто тридцять п'ять євро 10 центів));

880 239,00 (вісімсот вісімдесят тисяч
двісті тридцять дев'ять) євро, сплачену
Банком за власні кошти за Акредитивами,
відкритими на підставі Специфікації
№1/3 (в розмірі 636 103,90 євро (шістсот
тридцять шість тисяч сто три євро 90
центів)) та Специфікації №2/3 (в розмірі
244 135,10 євро (двісті сорок чотири тисячі
сто тридцять п'ять євро 10 центів));

880 239,00 (вісімсот вісімдесят тисяч
двісті тридцять дев'ять) євро, сплачену
Банком за власні кошти за Акредитивами,
відкритими на підставі Специфікації
№1/3 (в розмірі 636 103,90 євро (шістсот
тридцять шість тисяч сто три євро 90
центів)) та Специфікації №2/3 (в розмірі
244 135,10 євро (двісті сорок чотири тисячі
сто тридцять п'ять євро 10 центів));

580 890,33 доларів США (п'ятсот вісімдесят
тисяч вісімсот дев'яносто доларів США 33
цента), сплачену Банком за власні кошти
за Акредитивами, відкритими на
підставі Специфікації 6/3 (в розмірі 147
808,00 (сто сорок сім тисяч вісімсот вісім)
доларів США), Специфікації №8/3 (в
розмірі 239 502,21 доларів США (двісті
тридцять дев'ять тисяч п'ятсот два
долари США 21 цент)), Специфікації №11/3 (в
розмірі 101 443,70 доларів США (сто одна
тисяча чотириста сорок три долари США
70 центів)), Специфікації №14/3 (в розмірі
92 136,42 доларів США (дев'яносто дві тисячі
сто тридцять шість доларів США 42
цента));

580 890,33 доларів США (п'ятсот вісімдесят
тисяч вісімсот дев'яносто доларів США 33
та), сплачену Банком за власні кошти за
Акредитивами, відкритими на підставі
Специфікації №6/З (в розмірі 147 808,00 (сто
сорок сім тисяч вісімсот вісім) доларів
США), Специфікації №8/3 в розмірі 239 502, 21
доларів США (двісті тридцять дев'ять
тисяч п'ятсот два долари США 21 цент)),
Специфікації №11/3 (в розмірі 101 443,70
доларів США (сто одна тисяча чотириста
сорок три долари США 70 центів)),
Специфікації №14/3 (в розмірі 92 136,42
доларів США (дев'яносто дві тисячі сто
тридцять шість доларів США 42 цента));

693 732,00 (шістсот дев'яносто три тисячі
сімсот тридцять два) долара США,
сплачену банком за власні кошти за
акредитивами, відкритими на підставі
Специфікації №9/3;

61168,00 (шістдесят одна тисяча сто
шістдесят вісім) доларів США, сплачену
Банком за власні кошти за Акредитивами,
відкритими на підставі Специфікації
№10/3,

не пізніше 10 (десятого) жовтня 2014 (дві
тисячі чотирнадцятого) року.»

Позивач належним чином виконав умови
укладеного договору, відкривши ПрАТ
«ТММ-Енергобуд» (відповідачу-1)
акредитиви, що підтверджується
підписаними сторонами та скріпленими
печатками позивача та відповідача
специфікаціями (а.с. 244-251 т. 1; 1-111 т. 2), а
також банківськими виписками, що
містяться в матеріалах справи. (а.с.80-194
т. 1)

Приватне акціонерне товариство
"ТММ-Енергобуд" належним чином умови
договору не виконало, у зв'язку з чим у
відповідача-1 перед позивачем
утворилась заборгованість по кредиту у
розмірі 3 520 956 євро 00 євроцентів,
заборгованість за непогашені відсотки
за користування кредитом у розмірі 304 172
доларів США 76 центів, заборгованість
за непогашені відсотки за користування
кредитом у розмірі 392 469 євро 45
євроцентів.

Враховуючи, що відповідач -1 свої
зобов'язання не виконав, позивачем
нарахована та заявлена до стягнення
заборгованість по кредиту у розмірі 2
671 580 доларів США 66 центів,
заборгованість по кредиту у розмірі 3 520
956 євро 00 євроцентів, заборгованість за
непогашені відсотки за користування
кредитом у розмірі 304 172 доларів США 76
центів, заборгованість за непогашені
відсотки за користування кредитом у
розмірі 392 469 євро 45 євроцентів.

На підставі п. 9.1. договору, яким
встановлено, що за невиконання або
неналежне виконання клієнтом грошових
обов'язків за генеральним договором
клієнт зобов'язаний сплатити банку
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, за кожен день прострочення.
Розрахунок пені здійснюється на суму
простроченого виконання грошового
зобов'язання за весь час прострочення,
позивач нарахував пеню у розмірі 11 613 051
грн. 77 коп.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши представника
позивача, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, з наступних підстав:

Частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 статті 1087 Цивільного кодексу
України передбачено, що розрахунки між
юридичними особами, а також розрахунки
за участю фізичних осіб, пов'язані із
здійсненням ними підприємницької
діяльності, провадяться в
безготівковій формі. Розрахунки між
цими особами можуть провадитися також
готівкою, якщо інше не встановлено
законом.

При здійсненні безготівкових
розрахунків допускаються розрахунки
із застосуванням платіжних доручень,
акредитивів, розрахункових чеків
(чеків), розрахунки за інкасо, а також
інші розрахунки, передбачені законом,
банківськими правилами та звичаями
ділового обороту (частина 1 статті 1088
Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 1093 Цивільного кодексу
України встановлено, що у разі
розрахунків за акредитивом банк
(банк-емітент) за дорученням клієнта
(платника) - заявника акредитива і
відповідно до його вказівок або від
свого імені зобов'язується провести
платіж на умовах, визначених
акредитивом, або доручає іншому
(виконуючому) банку здійснити цей
платіж на користь одержувача грошових
коштів або визначеної ним особи -
бенефіціара.

Відповідно до частини 1 статті 1054
Цивільного кодексу України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1048 Цивільного
кодексу України позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу
України зазначено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що одностороння
відмова вiд зобов'язання або
одностороння змiна його умов не
допускається, якщо iнше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином вiдповiдно
до умов договору та вимог цього
Кодексу, iнших актiв цивiльного
законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (стаття 530
Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідач-1
належним чином свої зобов'язання за
генеральним договором №ЮР/08-22 про
відкриття акредитивів від 28.05.2008 року
не виконав, відсотки за користування
акредитивом та витрати пов'язані із
відкриттям і фінансуванням акредитиву
не сплатив, заборгованість по кредиту у
розмірі 2 671 580 доларів США 66 центів,
заборгованість по кредиту у розмірі 3 520
956 євро 00 євроцентів. Заборгованість
відповідача-1 перед позивачем по
процентам за користуванням кредитом
становить 304 172 доларів США 76 центів та
392 469 євро 45 євроцентів.

Станом на час розгляду справи доказів
сплати заборгованості за договором
відповідачем -1 до суду не надано.

На підставі викладеного, суд вважає, що
порушення відповідачем-1 зобов'язань за
договором є підтвердженим матеріалами
справи, відповідачем жодним чином не
спростовано, позовні вимоги позивача є
обґрунтованими, а тому підлягають до
примусового стягнення заборгованість
по кредиту у розмірі 2 671 580 доларів США 66
центів, заборгованість по кредиту у
розмірі 3 520 956 євро 00 євроцентів.
Заборгованість відповідача-1 перед
позивачем по процентам за
користуванням кредитом становить 304 172
доларів США 76 центів та 392 469 євро 45
євроцентів.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення пені у розмірі 11 613 051 грн. 77
коп., судом встановлено наступне:

Відповідно до частини першої статті 216
Господарського кодексу України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу
України передбачено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Під неустойкою (штрафом, пенею),
відповідно до статті 549 цього Кодексу,
розуміється грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно до положень ч. 2 ст.551 Цивільного
кодексу України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" (надалі-Закон) встановлено,
що його норми регулюють договірні
правовідносини між платниками та
одержувачами грошових коштів щодо
відповідальності за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань.

Відповідно до ст. 1 Закону платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня (ст. 3 Закону).

На підставі п. 9.1. договору, яким
встановлено, що за невиконання або
неналежне виконання клієнтом грошових
обов'язків за генеральним договором
клієнт зобов'язаний сплатити банку
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, за кожен день прострочення.
Розрахунок пені здійснюється на суму
простроченого виконання грошового
зобов'язання за весь час прострочення,
позивач нарахував пеню у розмірі 11 613 051
грн. 77 коп.

Суд перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені (а.с.74-79 т. 1) встановив,
що наданий розрахунок було здійснено
позивачем без дотримання вимог ч.6 ст. 232
Господарського кодексу України, якою
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, судом перевірено
додержання позивачем вимог чинного
законодавства при здійсненні
розрахунку пені, перераховано пеню з
обмеженням періоду нарахування за 183
дні прострочення зобов'язання, на
підставі чого суд вважає, що позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача пені у розмірі 11 613 051 грн. 77
коп. підлягають частковому задоволенню
на суму 11 409 904 грн.39 коп.

Крім того, з метою забезпечення
виконання зобов'язань за генеральним
договором між публічним акціонерним
товариством "Перший Український
Міжнародний Банк" (кредитор-позивач) та
товариством з обмеженою
відповідальністю
"АГРО-ТОП"(поручитель-відповідач-2) було
укладено договір поруки №ЮР/08-22/П-2 від
26.12.13р., відповідно до умов якого
поручитель відповідає перед
кредитором за зобов'язання боржника в
повному обсязі. У разі порушення
боржником зобов'язання, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, що
означає право Кредитора вимагати
виконання зобов'язання в повному
обсязі як від боржника і поручителя
разом, так і від кожного з них окремо.

Відповідно до п. 1.1. договору поруки,
поручитель відповідає перед
кредитором за виконання боржником
зобов'язань вказаних в ст. 2 цього
договору. (а саме: генеральний договір
№ЮР/08-22 від 28.05.2008 року про відкриття
акредитивів з додатковими угодами до
нього: №1 від 09.07.2008р., №2 від 08.08.2008р., №3
від 29.08.2008р., №4 від 09.10.2008р., №5 від
26.02.2009р., №6 від 31.03.2009р., №7 від 23.06.2009р.,
№8 від 30.12.2009р., №9 від 30.06.2010р., №10 від
01.07.2010р., №11 від 02.08.2010р., №12 від 31.08.2010р.,
№13 від 30.09.2010р., №14 від 30.06.2011р., №15 від
31.10.2011р., №16 від 13.01.2012р., №17 від 31.07.2012р.,
№18 від 31.08.2012р., №19 від 28.09.2012р., №20 від
31.10.2012р., №21 від 28.12.2012р., №22 від 30.08.2013р.,
№23 від 26.12.2013р. )

Пунктом 1.2. договору поруки
встановлено, що поручитель відповідає
перед кредитором за виконання
зобов'язання боржником в повному
обсязі. Поручитель відповідає в тому ж
обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, комісій,
неустойки, витрат кредитора тощо.

У разі порушення зобов'язання
боржником кредитор направляє
поручителю письмову вимогу виконати
зобов'язання (або певну його частину).
Кредитор не зобов'язаний
підтверджувати яким-би то не було чином
факт невиконання зобов'язання
боржником. Вимога кредитора буде
достатньою для поручителя підставою
виконати зобов'язання на суму, вказану
в такій вимозі, без будь-яких
застережень, умов чи вимог до кредитора
про надання додаткової нації чи
документів (п.3.1. договору поруки).

Порука за цим договором припиняється з
припиненням зобов'язання. (п. 6.1.
договору поруки).

Частиною 1 статті 555 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі
одержання вимоги кредитора поручитель
зобов'язаний повідомити про це
боржника, а в разі пред'явлення до нього
позову - подати клопотання про
залучення боржника до участі у справі.

Таким чином з аналізу ч.1 ст. 555
Цивільного кодексу України вбачається,
що вимога до поручителя може бути
пред'явлена в тому числі шляхом подання
до нього позову.

18 вересня 2014 року позивач направив на
адресу відповідача-2 вимогу про
повернення заборгованості за
Генеральним договором про відкриття
акредитиву, якою просив негайно
сплатити суму заборгованості. (а.с.116-118
т. 2)

Відповідач-2 на вимогу не відреагував
заборгованість не сплатив.

Згідно зі статтею 553 Цивільного кодексу
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Статтею 554 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальністю
поручителя.

Відповідальність відповідача-2 перед
позивачем за невиконання
відповідачем-1 зобов'язань за
генеральним договором №ЮР/08-22 від
28.05.2008 року про відкриття акредитивів,
забезпечується договором поруки у
повному обсязі.

Судом встановлено, що відповідачами-1,2
доказів належного виконання
зобов'язання до справи не надано, у
зв'язку з чим суд доходить до висновку
про наявність підстав для задоволення
позовних вимог позивача про солідарне
стягнення з відповідача-1 та
відповідача-2 заборгованості по
кредиту у розмірі 2 671 580 доларів США 66
центів, заборгованості по кредиту у
розмірі 3 520 956 євро 00 євроцентів,
заборгованості за непогашені відсотки
за користування кредитом у розмірі 304 172
доларів США 76 центів, заборгованості
за непогашені відсотки за користування
кредитом у розмірі 392 469 євро 45
євроцентів та пені за порушення
строків сплати боргових зобов'язань у
розмірі 11 409 904 грн.39 коп.

Згідно зі ст.49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача-1.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 44, 43, 49, 75, 82-85,
115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з приватного
акціонерного товариства
"ТММ-Енергобуд" (03055, м. Київ, вул. Галі
Тимофєєвої, 3, ідентифікаційний код
33889106) та товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Топ" (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1,
ідентифікаційний код 35112205) на користь
публічного акціонерного товариства
"Перший Український Міжнародний Банк"
(83001, м. Донецьк, вул. Університетська, 2а,
ідентифікаційний код 14282829)
заборгованість по кредиту у розмірі 2
671 580 доларів США 66 центів,
заборгованість по кредиту у розмірі 3 520
956 євро 00 євроцентів, заборгованість за
непогашені відсотки за користування
кредитом у розмірі 304 172 доларів США 76
центів, заборгованість за непогашені
відсотки за користування кредитом у
розмірі 392 469 євро 45 євроцентів, пеню за
порушення строків сплати боргових
зобов'язань у розмірі 11 409 904 грн.39 коп.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства "ТММ-Енергобуд" (03055, м. Київ,
вул. Галі Тимофєєвої, 3,
ідентифікаційний код 33889106) на користь
публічного акціонерного товариства
"Перший Український Міжнародний Банк"
(83001, м. Донецьк, вул. Університетська, 2а,
ідентифікаційний код 14282829) судовий
збір у розмірі 73080 грн. 00коп.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскаржене протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Л.П. Кармазіна

Повне рішення складено 29.12.2014р.