ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

24 грудня 2014 року Справа № 918/959/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого судді:Губенко
Н.М.,суддів:Барицька Т.Л., Картере
В.І.,перевіривши касаційну
скаргуДержавного підприємства
"Рокитнівське лісове господарство"на
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 12.11.2014та на
рішеннягосподарського суду
Рівненської області від 26.08.14 у
справі№918/959/14 господарського суду
Рівненської областіза
позовомДержавного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу "Львівська
дирекція залізничних
перевезень"доДержавного підприємства
"Рокитнівське лісове
господарство"простягнення 22 895,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Подана 02.12.2014 (відповідно штемпелю
поштового відділення зв'язку на
конверті) Державним підприємством
"Рокитнівське лісове господарство"
(далі скаржник) касаційна скарга на
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 12.11.2014 та на
рішення господарського суду
Рівненської області від 26.08.2014 у справі
№918/959/14 не відповідає вимогам розділу
ХІІ1 Господарського процесуального
кодексу України (далі ГПК України) з
наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 111 ГПК України до
касаційної скарги додаються докази
надсилання копії скарги іншій стороні
у справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України
касаційна скарга (подання) не
приймається до розгляду і повертається
судом, якщо до скарги (подання) не
додано доказів надіслання її копії
іншій стороні (сторонам) у справі.

Виходячи зі змісту наведених норм,
особа, яка оскаржує судове рішення,
повинна надавати суду прямий доказ,
який однозначно свідчив би про
повідомлення сторін.

Не повідомлена належним чином сторона
у справі, як учасник господарського
процесу, позбавлена можливості
володіти об'єктивною інформацією
стосовно руху господарського процесу.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 24.10.2011
№ 11 "Про деякі питання практики
застосування розділу ХІІ-1
Господарського процесуального кодексу
України" роз'яснено, що належним
доказом надсилання іншій стороні у
справі копії касаційної скарги і
доданих до неї документів може
вважатися розрахунковий документ
встановленої форми, що підтверджує
надання послуг поштового зв'язку
(оригінал касового чека, розрахункової
квитанції, тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК України
письмові докази подаються в оригіналі
або в належним чином засвідченій копії.

Проте, всупереч зазначеним вимогам до
поданої Державним підприємством
"Рокитнівське лісове господарство"
касаційної скарги не додано належних
доказів надсилання її копії позивачу -
Державному територіально-галузевому
об'єднаннб "Львівська залізниця" в
особі відокремленого підрозділу
"Львівська дирекція залізничних
перевезень", оскільки, додані до
касаційної скарги ксерокопія
фіскального чеку №8897 та ксерокопія
опису вкладення у цінний лист не
завірені належним чином, що суперечить
приписам ст. 36 ГПК України щодо вимог,
що ставляться до письмових доказів.

Таким чином, заявником касаційної
скарги не дотримано вимог ч. 4 ст. 111 ГПК
України щодо надання до касаційної
скарги належних доказів надсилання
копії скарги іншій стороні у справі.
Указане є підставою для повернення
касаційної скарги відповідно до
приписів п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Керуючись ст. 86 п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Рокитнівське лісове
господарство" на постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 12.11.2014 та на
рішення господарського суду
Рівненської області від 26.08.2014 у справі
№918/959/14 повернути скаржнику.

Справу №918/959/14 повернути до
господарського суду Рівненської
області.

Головуючий суддя
Н.М. Губенко

Судді:
Т.Л. Барицька

В.І. Картере