ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 р.
Справа №10/145/08

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Черленяк М.І., суддя
Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі Кузнєцовій І.В.,

за участю представників:

апелянт - Дамірова Н.Н. (довіреність №
21, від 31.12.2013 року)

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

ВДВС - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу ВАТ
"Запоріжжяобленерго" (вх.№4257 З/1-12) на
ухвалу господарського суду
Запорізької області від 12 листопада 2014
року у справі №10/145/08

за позовом Приватного
спеціалізованого виробничого
підприємства "АСКОМ",

до Комунального підприємства
"Облводоканал" Запорізької обласної
ради,

за участю Орджонікідзевського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції,

про спонукання до виконання мирової
угоди шляхом стягнення 627109,37 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 12 листопада 2014
року у справі №10/145/08 (суддя Алейникова
Т.Г.) скаргу комунального підприємства
"Облводоканал" Запорізької обласної
ради на дії Орджонікідзевського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції задоволено, визнано недійсною
та скасовано постанову про арешт
коштів боржника від 23.10.2014 р. (ВП № 32406201)
у сумі 6283901,87 грн., прийняту
Орджонікідзевським відділом державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції на всіх
розрахунках, що містяться в: I) ПАТ "Банк
"Форум", МФО 322948; 2) ПУАТ"Фідобанк", МФО
300175; 3) АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО
380805; 4) Філія - Запорізьке обласне
управління АТ "Ощадбанк", МФО 313957; 5)
Запорізьке РУ ПАТ КБ "Приватбанк", МФО
313399; 6) ПАТ "Банк національний кредит",
МФО 320702; 7) ПАТ "КБ "Надра", МФО 380764; 8) АТ
"МетаБанк", МФО 313582; 9) АКБ
"Індустріалбанк", МФО 313849; 10) ПАТ "ВіЕйБі
Банк", МФО 380537; II) ПАТ "УкрСиббанк", МФО
351005; 12) ПАТ "Укрсоцбанк", МФО 300023; 13) Філія
АТ "Укрексімбанк" у м. Запоріжжі, МФО
313979; 14) АБ "Укргазбанк", МФО 320478; 15) АТ
"Сбербанк Росії", МФО 320627; 16) АТ
"Таскомбанк", МФО 339500.

ВАТ "Запоріжжяобленерго" з ухвалою
господарського суду Запорізької
області від 12 листопада 2014 року у
справі №10/145/08 не погодилося та
звернулося до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
ухвалу господарського суду
Запорізької області від 12 листопада 2014
року у справі №10/145/08 скасувати, та
припинити провадження у справі за
скаргою КП "Облводоканал" ЗОР на дії
Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ.

В обґрунтування апеляційної скарги ВАТ
"Запоріжжяобленерго" посилається на те,
що ухвалу суду першої інстанції
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема посилається на те, що суд без
наявності на то правових підстав
розглянув скаргу по суті, не зважаючи
на те, що на виконанні виконавчої
служби знаходиться зведене виконавче
провадження по виконанню виконавчих
документів різних органів стосовно
різних кредиторів, а відповідно суд
повинен був відмовити у прийнятті
скарги на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК
України.

Апелянт надав клопотання (вх. №12702, від
19.12.2014 року) про участь у судовому
засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 22.12.2014 року
клопотання задоволено. Ухвала
направлена на адресу апелянта,
відповідача та органу виконавчої
служби в електронному вигляді та
паперовому. На адресу позивача в
зв'язку з відсутністю електронної
адреси в паперовому вигляді. Докази
направлення електронною поштою
знаходяться в матеріалах справи (том 4
а.с. 30).

Позивач надав факсом письмові
пояснення (вх. №1287, від 24.12.2014 року) на
апеляційну скаргу ВАТ
«Запоріжжяобленерго», в яких
підтримує апеляційну скаргу апелянта,
просить скасувати ухвалу
господарського суду Запорізької
області від 12.11.2014 року у справі №10/145/08
та припинити провадження по справі,
розгляд справи провести без участі
представника ПСВП «Аском». В своїх
поясненнях зокрема посилається на те,
що дана скарга підлягає розгляду в
адміністративному суді, оскільки на
виконанні знаходяться виконавчі
документи різних органів. На думку
позивача, суд безпідставно також при
прийнятті оскаржуваної ухвали визнав
постанову недійсною та скасував її,
оскільки скасування відноситься
виключно до компетенції начальника
органу виконавчої служби, а не суду.

Відповідач надіслав повідомлення (вх.
№ 12888, від 24.12.2014 року) телеграфом в
якому зазначив, що на його адресу не
надходила ухвала про призначення
справи, та апеляційна скарга в зв'язку
із зміною адреси. Просить перенести
розгляд справи та зобов'язати апелянта
направити апеляційну скаргу на адресу
відповідача. Повідомлення судом було
отримано після судового засідання о
11:20, про що є відповідна відмітка
канцелярії на повідомленні.

Відповідно до частини 2 статті 102 ГПК
України апеляційна скарга на ухвалу
місцевого господарського суду
розглядається протягом 15 днів з дня
постановлення ухвали про прийняття
апеляційної скарги до провадження.
Ухвала про прийняття апеляційної
скарги до провадження винесена 11
грудня 2014 року, направлена усім
сторонам того ж дня. Розгляд
апеляційної скарги призначено на 24.12.2004
року, тобто на останні дні 15 денного
строку, що унеможливлює відкладення
розгляду справи взагалі, оскільки таке
відкладення призвело б до порушення
строків розгляду апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутнього у
судовому засіданні представника
апелянта, дослідивши доводи
апеляційної скарги в межах вимог,
передбачених ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції обставин справи
та доказів на їх підтвердження, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про часткове задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
23.10.2014 р. Державним виконавцем
Орджонікідзевського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції
Гогунською П.М., була винесена
постанова про арешт коштів боржника ВП
№ 32406201, якою був накладений арешт на
всі рахунки боржника в сумі 6 283 901, 87 грн.

Боржник не погодився з такою
постановою виконавчої служби вважаючи,
що при її прийнятті порушені його
права, оскільки сума боргу яка вказана
в постанові про арешт коштів боржника
ВП № 32406201 є меншою, а саме 6 255 951, 87 грн.
В зв'язку з чим, звернувся до суду із
відповідною скаргою в якій просив
визнати недійсною та скасувати
постанову про арешт коштів боржника ВП
№ 32406201 від 23.10.2014 року.

Приймаючи ухвалу про задоволення
скарги відповідача, суд першої
інстанції виходив із того, що виконавча
служба в порушення частини 4 статті 52
Закону України «Про виконавче
провадження» наклала арешт на рахунки
в сумі, яка перевищує суму боргу за
виконавчими документами, строк сплати
якої настав.

Проте такий висновок суду першої
інстанції є передчасним, зробленим без
належного дослідження доказів по
справі, при неповному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи
з неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.
Такий висновок суду апеляційної
інстанції ґрунтується на наступному.

Із змісту оскаржуваної постанови про
арешт коштів боржника ВП № 32406201 від
23.10.2014 року вбачається, що на виконанні
знаходиться зведене виконавче
провадження з виконання наступних
виконавчих документів: наказу
господарського суду Запорізької
області № 10/145/08 від 04.04.2008р., наказу
господарського суду Запорізької
області № 5009/3360/12 від 01.10.2012р., наказу
господарського суду Запорізької
області № 3/5009/7281/11 від 21.02.2012р., та інші
на загальну суму 6 283 901,87 грн. Зокрема, в
постанові вказаний борг боржника за
виконавчим документом - наказом
господарського суду Запорізької
області № 10/145/08 від 04.04.2008р., стягувач -
ПСВП «Аском» в сумі 451286,11 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що сума боргу боржника (відповідача по
справі) перед позивачем не відповідає
дійсності, оскільки вона складає 438286,11
грн., а не 451286, 11 грн. Крім того, суд
зазначив, що в оскаржуваній постанові
вказана загальна сума боргу за
виконавчими документами - 6283901,87 грн.,
однак в дійсності сума боргу становить
6255951,87 грн. Такий висновок суду першої
інстанції зроблений на підставі
платіжних документів, які надані
відповідачем в підтвердження
часткової сплати боргу за наказом по
справі № 10/145/08.

Колегія суддів досліджуючи платіжні
документи, які надані відповідачем в
обґрунтування часткової сплати боргу
за наказом по справі № 10/145/08 (том 3 а.с.
157-167) встановила, що платіжними
дорученнями здійснено 4 платежі по 1000, 00
грн. до винесення постанови про арешт
коштів боржника ВП № 32406201, інші платежі
здійснені платіжними дорученнями
після винесення зазначеної постанови.

Платіжні доручення не приймаються
колегією суддів як належні докази
сплати боргу, оскільки: більша частина
платежів мала місце після винесення
постанови про арешт коштів боржника ВП
№ 32406201, а відповідно на час винесення
постанови ці платежі не могли бути
враховані державним виконавцем; в усіх
платіжних дорученнях в призначені
платежу вказано, що сплата
здійснюється за рішенням та наказом
господарського суду справа № 10/45/08 від
21.03.2008 року, в той час як на виконанні
державного виконавця відсутній такий
виконавчий документ з вказаним номером
та датою, а знаходиться наказ по справі
№ 10/145/08 від 04.04.2008 року. Відповідно
державний виконавець правомірно не
врахував зазначені платіжні доручення
як докази сплати боргу.

Суд першої інстанції задовольняючи
скаргу не взяв до увагу ту обставину, що
на виконанні державного виконавця
знаходиться зведене виконавче
провадження по виконанню виконавчих
документів по різним справам, де
кредиторами є інші сторони, у тому
числі і апелянт по справі. Розгляд
скарги повинен здійснюватися в межах
конкретної справи виключно відносно
виконавчого документу, виданого по цій
справі. Разом з тим, задовольняючи
скаргу, суд першої інстанції в межах
однієї справи вирішив питання щодо
прав та охоронюваних законом інтересів
інших осіб, які були позивачами по
іншим судовим справам, на виконання
рішень по яким, були видані виконавчі
документи.

При таких обставинах, суд першої
інстанції допустив порушення норм
процесуального права, зокрема ст. 121-2
ГПК України України, оскільки якщо у
скарзі йдеться про оскарження дій
органу Державної виконавчої служби у
зведеному виконавчому провадженні, то
вона підлягає розгляду в тій частині,
яка стосується виконання рішення
господарського суду по конкретній
справі, але не інших виконавчих
документів по іншим справам. Така
правова позиція викладена у п. 9.2., 9.12.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 9 від
17.10.2012 року.

Такі обставини справи дають підстави
колегії суду дійти висновку, що ухвала
господарського суду Запорізької
області від 12.11.2014 року підлягає
скасуванню, апеляційна скарга
частковому задоволенню. Колегія суддів
не знаходить підстав для припинення
провадження за скаргою на дії
виконавчої служби, вважає скаргу
необґрунтованою, в зв'язку з чим
відмовляє в її задоволенні.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 2
статті 103, п. 1, п. 4 ст. 104, статтею 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ВАТ
«Запоріжжяобленерго» задовольнити
частково.

Ухвалу господарського суду
Запорізької області від 12 листопада 2014
року у справі №10/145/08 скасувати.

В задоволенні скарги відповідача на
дії Орджонікідзевського ВДВС
Запорізького міського управління
юстиції у справі №10/145/08 відмовити.

Повна постанова складена 26 грудня 2014
року.

Головуючий суддя
Черленяк М.І.

Суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Хачатрян В.С.