номер провадження справи 22/48/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2014
Справа № 908/5388/14

Господарський суд Запорізької області
у складі судді Ярешко О.В., при
секретарі Романовій К.І.

За участю представників: від позивача -
Чубич О.В., довіреність від 24.11.2014 р.;
Сергєєв В.В., довіреність від 12.12.2014 р.;
Скрипніков І.М., голова правління; від
відповідача - Ковальчук О.С.,
довіреність № 41 від 31.12.2013 р.

Розглянув в судовому засіданні
матеріали справи № 908/5388/14

за позовом: Садівничого товариства
«МРІЯ» (юридична адреса: 70403, Запорізька
обл., Запорізький р-н, с. Августинівка,
вул. Комсомольська, 57; адреса для
листування: 69093, м. Запоріжжя, вул.
Руставі, буд. 3, кв. 46, скорочено СТ
«МРІЯ»)

до відповідача: Відкритого
акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» (69035, м.
Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14, скорочено
ВАТ «Запоріжжяобленерго»)

про визнання недійсним акту про
порушення правил користування
електроенергією, скасування
прийнятого рішення

СУТНІСТЬ СПОРУ:

СТ «МРІЯ» заявлено позовні вимоги до
ВАТ «Запоріжжяобленерго» про визнання
недійсним акту від 09.09.2014 р. № 00010958 про
порушення правил користування
електричною енергією у зв'язку з його
невідповідністю вимогам чинного
законодавства та скасування повністю
рішення комісії Запорізького району
електричних мереж ВАТ
«Запоріжжяобленерго» за результатами
розгляду акту про порушення від 09.09.2014
р. № 00010958, прийнятого у формі протоколу
від 30.09.2014 р.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 03.12.2014 р.
позовна заява прийнята до розгляду,
порушено провадження у справі № 908/5388/14,
якій присвоєно номер провадження 22/48/14,
справу до розгляду в засіданні
господарського суду призначено на
25.12.2014 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, СТ
«МРІЯ» жодним чином не порушено правил
користування електричною енергією, акт
від 09.09.2014 р. № 00010958 про порушення
правил користування електричною
енергією Запорізьким районом
електричних мереж ВАТ
«Запоріжжяобленерго» складено з
порушеннями вимог чинного
законодавства та рішення комісії
Запорізького району електричних мереж
ВАТ «Запоріжжяобленерго» за
результатами розгляду зазначено акту,
прийняте у формі протоколу від 30.09.2014 р.,
винесене без урахування тих недоліків,
на які звертав увагу позивач.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, СТ
«МРІЯ» посилається на п. п. 1.2, 1.14, 3.3, 3.30,
3.31, 3.32, 6.37, 6.38, 6.42, 10.2 Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії з
питань регулювання електроенергетики
України від 31.07.1996 р. № 28, ст. ст. 1, 2, 12-15,
44, 49, 54-57 Господарського процесуального
кодексу України та умови Договору № 218
від 10.05.2012 р.

ВАТ «Запоріжжяобленерго», відповідач
по справі, у відзиві № 3787 від 16.12.2014 р. на
позовну заяву зазначає, що позивачем
невірно обрано спосіб захисту, до СТ
«МРІЯ» було застосовано
оперативно-господарську санкцію у
відповідності до вимог чинного
законодавства.

За клопотанням представників сторін
розгляд справи здійснювався без
застосування засобів фіксації
судового процесу.

Представники позивача в судовому
засіданні 25.12.2014 р. підтримали позовні
вимоги в повному обсязі, просили їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 25.12.2014 р. підтримав позицію,
викладену у відзиві № 3787 від 16.12.2014 р. на
позовну заяву.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 25.12.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

10.05.2012 р. між ВАТ «Запоріжжяобленерго»
(Постачальник, відповідач у справі) та
СТ «МРІЯ» (Споживач, позивач у справі)
укладено договір про постачання
електричної енергії № 218.

09.09.2014 р. відповідачем здійснено
рейдову перевірку дотримання
позивачем Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії з
питань регулювання електроенергетики
України (НКРЕ) від 31.07.1996 р. (далі - ПКЕЕ),
за результатами якої було складено акт
№ 0001058 про порушення, відповідно до
якого позивач при користуванні
електроенергією порушив пункти 3.31, 3.3,
10.2.26 ПКЕЕ, а саме: відсутність (зрив)
пломби ВАТ «Запоріжжяобленерго» №
22820071, № 1106124, встановлених на дверях
КТП, а також виявлено порушення
цілісності трьох пломб з відтисками
тавр ДП «Запоріжстандартметрологія»
про повірку приладів обліку на
розрахунковому засобі обліку
електроенергії (сліди повторного
обтискання пломб, встановлених на
трансформаторах струму № 71733, № 40826, №
41355).

30.09.2014 р. на засіданні комісії по
розгляду Акта про порушення споживачем
ПКЕЕ було прийнято рішення, оформлене
протоколом, про нарахування позивачу
81442,75 грн. вартості недоврахованої
електроенергії за період з 09.09.2014 р. по
23.09.2014 р.

Позивач заперечує проти нарахування з
тих підстав, що цілісність пломб № 22820071
та № 1106124, встановлених на дверях КТП,
та причини порушення цілісності
проволоки, на якій вони закріплювались,
відповідачем не встановлювались,
будь-яких досліджень або навіть
оглядів цих предметів ВАТ
«Запоріжжяобленерго» не проводилось.
Окрім того, СТ «МРІЯ» зазначає, що не
був належним чином повідомлений про
час і дату засідання комісії з питання
розгляду акту від 09.09.2014 р. № 00010958 про
порушення правил користування
електричною енергією. Вказує, що
розрахунок кількості та вартості
недорахованої електроенергії
зроблений з грубими порушеннями.

Позовні вимоги про визнання недійсним
акту від 09.09.2014 р. № 00010958 про порушення
правил користування електричною
енергією у зв'язку з його
невідповідністю вимогам чинного
законодавства, та скасування повністю
рішення комісії Запорізького району
електричних мереж ВАТ
«Запоріжжяобленерго» за результатами
розгляду акту про порушення від 09.09.2014
р. № 00010958, прийнятого у формі протоколу
від 30.09.2014 р. є предметом розгляду по
даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини
справи, оцінивши представлені докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 26 Закону України «Про
електроенергетику» та пунктом 1.3 ПКЕЕ
встановлено, що споживання електричної
енергії можливе лише на підставі
договору з енергопостачальником.

Постачання електричної енергії
позивачу здійснюється на підставі
укладеного між сторонами договору про
постачання електричної енергії № 218
від 10.05.2012 р.

Розділом 1 Договору встановлено, що
Постачальник електричної енергії
продає електричну енергію Споживачу
для забезпечення потреб
електроустановок Споживача з
приєднаною потужністю, зазначеною у
додатку № 1 «Обсяги постачання
електричної енергії споживачу», а
Споживач оплачує Постачальнику
електричної енергії вартість
використаної (купленої) електричної
енергії та здійснює інші платежі
згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 4.2.3 Договору Споживач
сплачує Постачальнику вартість
недоврахованої електроенергії,
розраховану виходячи із приєднаної
потужності струймоприймачів та
кількості годин їх використання
відповідно до Методики визначення
обсягу та вартості електричної
енергії, не облікованої внаслідок
порушення споживачами ПКЕЕ,
затвердженої постановою НКРЕ від 4
травня 2006 року № 562, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 4 липня 2006
року за № 782/12656, за тарифами, що діяли
протягом споживання електричної
енергії з порушенням (далі - Методика), у
разі таких дій Споживача: самовільного
внесення змін у схеми обліку
електроенергії; пошкодження засобів
обліку електроенергії, втручання в їх
роботу, зняття пломб з засобів обліку;
споживання електроенергії поза
засобами обліку; інших умов, визначених
Методикою.

Під час виконання умов Договору, а
також при вирішенні всіх питань, що не
обумовлені Договором, Сторони
зобов'язались керуватися чинним
законодавством України та Правилами
користування електричною енергією (п.
2.1 Договору).

Положеннями статті 16 Цивільного
кодексу України встановлюється, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: визнання
права; визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом. Суд може відмовити у
захисті цивільного права та інтересу
особи в разі порушення нею положень
частин другої - п'ятої статті 13 цього
Кодексу.

Відповідно до статті 235 Господарського
кодексу України (далі - ГК України) за
порушення господарських зобов'язань до
суб'єктів господарювання та інших
учасників господарських відносин
можуть застосовуватися
оперативно-господарські санкції -
заходи оперативного впливу на
правопорушника з метою припинення або
попередження повторення порушень
зобов'язання, що використовуються
самими сторонами зобов'язання в
односторонньому порядку. До суб'єкта,
який порушив господарське
зобов'язання, можуть бути застосовані
лише ті оперативно-господарські
санкції, застосування яких передбачено
договором.

Частиною 1 статті 236 ГК України
встановлено види
господарсько-оперативних санкцій,
серед яких, зокрема, передбачено
встановлення в односторонньому
порядку на майбутнє додаткових
гарантій належного виконання
зобов'язань стороною, яка порушила
зобов'язання: зміна порядку оплати
продукції (робіт, послуг), переведення
платника на попередню оплату продукції
(робіт, послуг) або на оплату після
перевірки їх якості тощо.

Згідно з частиною 2 статті 236 ГК України,
перелік оперативно-господарських
санкцій, встановлений у її першій
частині, не є вичерпним. Сторони можуть
передбачити у договорі також інші
оперативно-господарські санкції.

Зі змісту вказаних положень чинного
законодавства та умов укладеного між
сторонами Договору, а саме пункту 4.2.3,
вбачається, що рішення постачальника
електричної енергії про донарахування
споживачу вартості недоврахованої
спожитої електроенергії є саме
оперативно-господарською санкцією.

Підставою для застосування
оперативно-господарських санкцій є
факт порушення господарського
зобов'язання другою стороною (ч. 1 ст. 237
ГК України).

Звернувшись до суду з позовними
вимогами про визнання недійсним акту
про порушення правил користування
електроенергією та скасування
прийнятого рішення, позивач обрав
неналежний спосіб захисту порушених
прав, оскільки він оспорює акт про
порушення правил користування
електроенергією СТ «МРІЯ» та прийняте
за результатами його розгляду комісією
Запорізького району електричних мереж
ВАТ «Запоріжжяобленерго рішення як
акти ненормативного характеру, тоді як
наведені вище положення
Господарського кодексу України
визначають, що рішення постачальника
електричної енергії про донарахування
споживачу вартості недоврахованої
спожитої електроенергії є саме
оперативно-господарською санкцією.

За ч. 2 ст. 237 ГК України порядок
застосування сторонами конкретних
оперативно-господарських санкцій
визначається договором. У разі незгоди
із застосуванням
оперативно-господарської санкції
заінтересована сторона може
звернутися до суду із заявою про
скасування такої санкції та
відшкодування збитків, завданих її
застосуванням.

Зазначена позиція викладена також в
постановах Верховного Суду України від
29.11.2010 р. № 2-15/1783-2009, від 04.04.2011 р. №
2-24/912-2010 та від 16.05.2011 р. №
2-28/2397-2010.

Таким чином, позовні вимоги
Садівничого товариства «МРІЯ»
задоволенню не підлягають, оскільки
позивачем обрано невірний спосіб
захисту своїх порушених прав.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Повний текст рішення складено 29.12.2014 р.

Суддя
О.В. Ярешко