ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2014 р.
Справа №917/311/14

за позовом Приватного
сільськогосподарського підприємства
"Приват Агро", адреса: вул.Миру,46,
смт.Оржиця, Полтавської області, 37700

до Сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю
"Агрофірма "Оржиця", адреса:
с.Тарасенкове, Оржицького району,
Полтавської області, 37734

про стягнення збитків в сумі 52 696,20 грн.

Суддя: Солодюк О.В.

Представники сторін:

від позивача: Потреба С.М., дов. в
протоколі

від відповідача: Коба М.Г., дов. в
протоколі

Суть спору: Розглядається позов
Приватного сільськогосподарського
підприємства "Приват Агро", смт. Оржиця
до сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю
"Агрофірма "Оржицька", с. Тарасенкове в
частині стягнення 9 196,73 грн. шкоди
внаслідок самовільно зайнятої
земельної ділянки.

Представник позивача на вимогах про
стягнення 9 196,73 грн. шкоди внаслідок
самовільно зайнятої земельної ділянки
наполягає.

Відповідач у відзиві на позов та його
повноважний представник в судовому
засіданні вимоги позивача не визнає,
вважає їх безпідставними, надуманими і
такими, що не підлягають задоволенню.

На думку відповідача,
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Оржицька" на законних підставах
користувалось спірною земельною
ділянкою відповідно до договорів
оренди землі від 01.01.2012 року, укладених
ним з Кравецькою Н.І., а отже,
нарахування розміру шкоди відповідач
вважає неправомірним.

Відсутність державної реєстрації
вищезазначених договорів відповідач
не вважає підставою для задоволення
вимоги позивача.

В судовому засіданні 25.12.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано у відповідності до ст. 84 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

25 квітня 2013 року між Кравецькою Н.І.
(Орендодавець) та Приватним
сільськогосподарським підприємством
"Приват Агро" (позивач) був укладений
договір оренди землі, відповідно до
умов якого, Орендодавець передає, а
Орендар приймає в строкове платне
користування земельну ділянку
сільськогосподарського призначення,
загальною площею 8,60 га, кадастровий
номер :00:003:0092, яка знаходиться на
території Райозерської сільської ради
Оржицького району Полтавської області
(т.1 а.с. 12-14).

Земельна ділянка, загальною площею 8,60
га належить Кравецькій Н.І. на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом № 1-849 від 18 липня 2012 року (т.2
а.с. 4).

Відповідно до акту приймання-передачі,
який є додатком №2 до Договору оренди
земельної ділянки від 25 квітня 2013
року, Орендар прийняв земельну ділянку
загальною площею 8,60 га, у тому числі
ріллі: 8,60 га (т. 1 а.с.15).

Як зазначає позивач, Приватне
сільськогосподарське підприємство
"Приват Агро", внаслідок самовільного
зайняття відповідачем у 2013 році
земельної ділянки, було позбавлено
можливості користуватися земельною
ділянкою, яка належить позивачу на
праві оренди.

Фактом самовільного зайняття
земельної ділянки, як стверджує
позивач, є акт Державної інспекції
сільського господарства в Полтавській
області № 123 від 18 вересня 2013 року,
припис № 646 від 18 вересня 2013 року та
постанова про накладення
адміністративного стягнення від 25
вересня 2013 року № 394 державного
інспектора сільського господарства в
Полтавській області Заєць Л.В. (т.1. а.с.
20, 103, 158). У зв'язку із чим були
розраховані збитки у сумі 9 196,73 грн., які
обчислені відповідно до Методики
визначення розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, використання
земельних ділянок не за цільовим
призначенням, зняття ґрунтового
покриву (родючого шару ґрунту) без
спеціального дозволу, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 25 липня 2007 року №963.

Згідно вказаного розрахунку, як
зазначає позивач, йому було заподіяно
шкоду у розмірі 9 196,73 грн., яку він
просить стягнути з відповідача в
судовому порядку.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши та оцінивши додані докази,
суд дійшов висновку, що в задоволенні
вимоги про стягнення 9 196,73 грн. шкоди
внаслідок самовільно зайнятої
земельної ділянки позивачу слід
відмовити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 21
березня 2005 року між Грицун Л.І. та
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Оржицька" був укладений договір оренди
земельної ділянки, загальною площею 8,6
га, яка належить Грицун Л.І. на підставі
Державного акту на право власності на
земельну ділянку, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва строком на 10 років (т. 1
а.с.112-116). Згідно акту прийомки-передачі
від 21 березня 2005 року
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Оржицька" прийняло зазначену вище
земельну ділянку.

11 грудня 2011 року Грицун Л.І. померла.
Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, спадкоємцем
земельної ділянки, яка знаходиться на
території Райозерської сільської ради
Оржицького району Полтавської області
стала Кравецька Н.І. (т.1 а.с. 67).

01 січня 2012 року Кравецька Н.І., як
правонаступник Грицун Л.І., продовжила
договірні відносини з
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Оржицька", уклавши договори оренди
землі, згідно умов яких, орендодавець
надав, а орендар прийняв у строкове
платне користування земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
площею 4,3 га кожна, які знаходяться на
території Райозерської сільської ради
Оржицького району Полтавської області
строком на 10 років (т.1 а.с. 53-66).

Земельні ділянки передано згідно Актів
прийому - передачі. Вказані договори в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно не зареєстровані.

З матеріалів справи також вбачається,
що відповідач в 2013 році провів
обробіток земель та посіяв насіння
кукурудзи під урожай 2013 р., що
підтверджується листом Управління
агропромислового розвитку Оржицької
районної державної адміністрації №
03-05/134 від 28.03.14 р. (а.с. 104, том 2), актом
обстеження земельної ділянки № 123,
складеним Державною інспекцією
сільського господарства в Полтавській
області 18.09.2013 р. та не заперечується
відповідачем.

Статтею 1 Закону України "Про державний
контроль за використанням та охороною
земель" визначено поняття "самовільне
зайняття земельної ділянки" - це
будь-які дії, які свідчать про фактичне
використання земельної ділянки за
відсутності відповідного рішення
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

Враховуючи те, що власником спірної
земельної ділянки є фізична особа -
Кравецька Н.І., і її рішення про надання
відповідачу в користування (в оренду)
землі стало підставою для укладення
договорів оренди від 01 січня 2012 року,
суд дійшов висновку, що відповідач не
використовував земельні ділянки
самовільно, оскільки використовував їх
відповідно до рішення власника землі і
підписаних останнім договорів оренди.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що Кравецька Н.І. зверталась до
відповідача з вимогою про звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки,
або про розірвання договорів оренди
землі від 01.01.2012 р. чи визнання їх
недійсними.

З акту обстеження земельної ділянки №
123, складеним Державною інспекцією
сільського господарства в Полтавській
області 18.09.2013 р. вбачається, що
обстеження земельної ділянки
проведено без участі власника
земельної ділянки, підпис представника
відповідача в акті відсутній. В акті
також не зазначено про існування
договорів землі від 01.01.2012 р., укладених
між Кравецькою Н.І. та відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що на
момент складання акту обстеження
земельної ділянки від 18.09.2013 р. позивач
не володів земельною ділянкою
(земельна ділянка фактично не була
передана позивачу Кравецькою Н.І.), а
тому, твердження позивача про те, що
самовільне використання відповідачем
земельної ділянки призвело до
порушення прав позивача, є
безпідставним, оскільки позивач,
станом на 18.09.2013 р. земельну ділянку в
користування від Кравецької Н.І. по
договору оренди від 25 квітня 2013 року не
отримав. Тобто, земельна ділянка ще не
була у володінні позивача і з його
володіння по вині відповідача (в
зв'язку з протиправними діями, в т.ч. і з
самовільним використанням) не
вибувала.

Уклавши із Кравецькою Н.І. договір
оренди землі від 25.04.2013 р. і не отримавши
земельної ділянки у володіння та
користування, позивач не звертався до
Кравецької Н.І. з вимогою надати йому
земельну ділянку, хоча договором
передбачено таке право орендаря, в т.ч.
і право вимагати відшкодування
орендодавцем упущеної вигоди і
збитків, заподіяних ненаданням
земельної ділянки у зазначений строк.

З матеріалів справи також вбачається,
що Кравецька Н.І., уклавши з позивачем 25
квітня 2013 року договір оренди землі, не
зверталась до відповідача з вимогами
про розірвання договорів оренди від
01.01.2012 р. та звільнення земельної
ділянки для передачі її позивачу. При
цьому, Кравецька Н.І. отримувала
орендну плату за спірну земельну
ділянку і від відповідача і від
позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
відповідач правомірно користувався
землею і в тому, що позивач після
підписання договору оренди землі від 25
квітня 2013 року земельну ділянку в
користування не отримав, а отримав її
лише в жовтні 2013 року, вина відповідача
відсутня.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди необхідно
довести такі факти: неправомірність
поведінки особи, наявність шкоди,
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та шкодою, вина завдавача
шкоди. Наявність всіх вищезазначених
умов є обов'язковим для прийняття судом
рішення про відшкодування завданої
шкоди. Оскільки протиправність
поведінки завдавача шкоди є однією із
підстав відповідальності, шкода,
завдана правомірними діями за
загальним правилом не відшкодовується.

Враховуючи правомірність користування
відповідачем земельною ділянкою,
відсутність вини відповідача в тому, що
позивач своєчасно не отримав від
Кравецької Н.І. земельну ділянку по
договору оренди землі від 25 квітня 2013
року, суд дійшов висновку, що вимога
позивача про стягнення 9196,73 грн. шкоди
внаслідок самовільно зайнятої
земельної ділянки необґрунтована,
безпідставна і задоволенню не
підлягає.

Посилання позивача на те, що договори
оренди землі від 01.01.12 р., укладені між
Кравецькою Н.І. та відповідачем, не
зареєстровані, суд вважає
безпідставним, оскільки відсутність
державної реєстрації цих договорів не
свідчить про порушення прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У стягненні 9 196,73 грн. шкоди внаслідок
самовільно зайнятої земельної ділянки
відмовити.

Текст рішення підписано 26 грудня 2014
року.

Суддя
О.В. Солодюк

Примітка: Рішення набирає законної
сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК
України та може бути оскаржене в
порядку, визначеному ст. 93 ГПК України