м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 902/1296/14 22.12.14
За позовом Публічного акціонерного
товариства «Транс-Легіон»
до 1) Публічного акціонерного
товариства «Кредитпромбанк»
2) Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк»
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Скайтек ЛТД»
про припинення зобов'язань за
Суддя Пригунова А.Б.
від позивача: не з'явились
від відповідача 1: Пухта А.О.
від відповідача 2: Пухта А.О.
від третьої особи: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
«Транс-Легіон» звернулось до
Господарського суду Вінницької
області з позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Кредитпромбанк» в особі
відокремленої Вінницької філії
Публічного акціонерного товариства
«Кредитпромбанк» про припинення
зобов'язання за договором іпотеки №
22/76-1-05 від 01.07.2005 р. та додатковою угодою
від 07.11.2007 р. Позовні вимоги
обґрунтовані переходом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Скайтек
ЛТД» права вимоги щодо зобов'язань по
сплаті боргових зобов'язань за
договором кредиту № 22/43-КЛ-05 від 01.07.2005
Ухвалою Господарського суду
Вінницької області від 04.09.2014 р.
порушено провадження у справі № 902/1296/14,
залучено до участі у розгляду справі
третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Скайтек ЛТД», іншим
відповідачем - Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк», призначено
справ до розгляду у судовому засіданні
на 25.09.2014 р. за участю представників
сторін та третьої особи, яких
зобов'язано надати суду певні
Ухвалою Господарського суду
Вінницької області від 21.10.2014 р. справу
№ 902/1296/14 направлено за територіальною
підсудністю до Господарського суду
28.10.2014 р. матеріали справи № 902/1296/14
надійшли до Господарського суду міста
Києва та згідно автоматизованої
системи документообігу передані на
розгляд судді Пригуновій А.Б.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 31.10.2014 р. суддею Пригуновою
А.Б. прийнято до свого провадження та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 24.11.2014 р.
У процесі провадження у справі
відповідач 2 подав відзив на позовну
заяву, у якому проти позову заперечив,
мотивуючи свої заперечення тим, що на
даний час Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» є кредитором
Публічного акціонерного товариства
«Транс-Легіон» за договором № 22/43-КЛ-05
від 01.07.2005 р. та несе всі права і
обов'язки у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
Також відповідач 2 зазначає, що іпотека
має похідний характер від основного
зобов'язання і є дійсною до припинення
основного зобов'язання або до
закінчення строку дії іпотечного
договору, в той час як наведені
позивачем обставини не є підставою для
припинення зобов'язань за договором
Розгляд справи переносився в порядку
ст. 77 Господарського процесуального
У даному судовому засіданні
представник відповідачів заперечив
Представники позивача та третьої особи
на виклик суду не з'явились, про поважні
причини неявки суд не повідомили.
Приймаючи до уваги, що учасники
провадження у справі були належним
чином повідомлені про дату та час
судового засідання, враховуючи, що
матеріали справи містять достатньо
документів для розгляду справи по суті,
та зважаючи на те, що від учасників
провадження не надходило будь-яких
клопотань, в тому числі, про
відкладення розгляду справи, суд
вважає, що неявка у судове засідання
представників позивача та третьої
особи не є перешкодою для прийняття
рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих учасниками
процесу, оригінали яких оглянуто у
судовому засіданні.

У судовому засіданні 22.12.2014 р. на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
процесу, Господарський суд міста Києва,
-

ВСТАНОВИВ:

01.07.2005 р. між Відкритим акціонерним
товариством «Кредитпромбанк» (на даний
час - Публічне акціонерне товариство
«Кредитпромбанк») та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Скайтек
ЛТД» укладено кредитний договір №
22/43-КЛ-05, за умовами якого відповідач 1
зобов'язався надати третій особі
кредит у розмірі 1 500 000, 00 Євро.

01.07.2005 р. між Відкритим акціонерним
товариством «Кредитпромбанк» (на даний
час - Публічне акціонерне товариство
«Кредитпромбанк») та Відкритим
акціонерним товариством
«Транс-Легіон» (на даний час - Публічне
акціонерне товариство «Транс-Легіон»)
укладено іпотечний договір № 22/76-1-05
відповідно до якого у якості
забезпечення виконання Товариством з
обмеженою відповідальністю «Скайтек
ЛТД» зобов'язань за кредитним
договором № 22/43-КЛ-05 від 01.07.2005 р.
позивач передав в іпотеку майно -
нежитлові приміщення по вул.
Черняховського, 6 у місті Вінниці
загальною площею 4 813, 4 кв.м.

Іпотечний договір № 22/76-1-05 посвідчено
приватним нотаріусом Вінницького
міського нотаріального округу та
зареєстровано в реєстрі за № 2387.

07.11.2007 р. між Відкритим акціонерним
товариством «Кредитпромбанк» (на даний
час - Публічне акціонерне товариство
«Кредитпромбанк») та Відкритим
акціонерним товариством
«Транс-Легіон» (на даний час - Публічне
акціонерне товариство «Транс-Легіон»)
укладено угоду про внесення змін до
іпотечного договору № 22/76-1-05 від 01.07.2005
р. відповідно до якої строк погашення
основного зобов'язання визначено до
28.06.2013 р.

Угоду від 07.11.2007 р. до іпотечного
договору № 22/76-1-05 від 01.07.2005 р.
посвідчено приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу та зареєстровано в реєстрі за №
5940.

07.11.2007 р. угода від 07.11.2007 р. до
іпотечного договору № 22/76-1-05 від 01.07.2005
р. внесена до Державного реєстру
іпотек, Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
під реєстраційним номером обтяження
2147601 з строком виконання - 28.06.2013 р.

27.09.2013 р. між Публічним акціонерним
товариством «Кредитпромбанк» та
Публічним акціонерним товариством
«Дельта Банк» укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги, за умовами
якого відповідач 1 зобов'язався
передати, а відповідач 2 - купити право
вимоги за кредитним договором №
22/43-КЛ-05 від 01.07.2005 р., укладеним між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Скайтек ЛТД» та
Публічним акціонерним товариством
«Кредитпромбанк»

Вищевказаний договір посвідчено
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу та
зареєстровано в реєстрі за № 2466.

Листом № 18.2-249 від 08.05.2014 р. Публічне
акціонерне товариство
«Кредитпромбанк» повідомило Публічне
акціонерне товариство «Транс-Легіон»
про відступлення права вимоги за
договором № 22/43-КЛ-05 від 01.07.2005 р.
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Скайтек ЛТД» строк
виконання третьою особою зобов'язань
за яким встановлено - 28.06.2013 р.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач
відзначає, що в договорі
купівлі-продажу права вимоги від 27.09.2013
р. не вказано про перехід права вимоги
за забезпечувальним зобов'язанням, що
виникає з іпотечного договору № 22/76-1-05
від 01.07.2005 р. у зв'язку з чим, на думку
Публічного акціонерного товариства
«Транс-Легіон», зобов'язання позивача
за вказаним іпотечним договором
припинились в силу приписів ст. 599
Цивільного кодексу України.

При цьому, позивач стверджує, що у
Публічного акціонерного товариства
«Транс-Легіон» відсутні зобов'язання
щодо забезпечення виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Скайтек ЛТД»
боргових зобов'язань перед Публічним
акціонерним товариством
«Кредитпромбанк».

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору та встановлюються письмовими і
речовими доказами, висновками судових
експертів, а також поясненнями
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу
України в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Згідно з ч. 1 ст. 574 Цивільного кодексу
України застава виникає на підставі
договору, закону або рішення суду.

Іпотекою, відповідно до ч. 1 ст. 575
Цивільного кодексу України, є застава
нерухомого майна, що залишається у
володінні заставодавця або третьої
особи.

Статтею 576 Цивільного кодексу України
встановлено, що предметом застави може
бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні
папери, майнові права), що може бути
відчужене заставодавцем і на яке може
бути звернене стягнення.

Згідно зі ст. 593 Цивільного кодексу
України право застави припиняється у
разі припинення зобов'язання,
забезпеченого заставою; втрати
предмета застави, якщо заставодавець
не замінив предмет застави; реалізації
предмета застави; набуття
заставодержателем права власності на
предмет застави. Право застави
припиняється також в інших випадках,
встановлених законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
іпотеку» іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до ст. 3 Закону України
«Про іпотеку» іпотека виникає на
підставі договору, закону або рішення
суду. До іпотеки, яка виникає на
підставі закону або рішення суду,
застосовуються правила щодо іпотеки,
яка виникає на підставі договору, якщо
інше не встановлено законом. Іпотекою
може бути забезпечене виконання
дійсного зобов'язання або задоволення
вимоги, яка може виникнути в
майбутньому на підставі договору, що
набрав чинності. Іпотека має похідний
характер від основного зобов'язання і є
дійсною до припинення основного
зобов'язання або до закінчення строку
дії іпотечного договору.

За приписами ст. 17 Закону України «Про
іпотеку» іпотека припиняється у разі
припинення основного зобов'язання або
закінчення строку дії іпотечного
договору.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про
іпотеку» відступлення прав за
іпотечним договором здійснюється без
необхідності отримання згоди
іпотекодавця, якщо інше не встановлено
іпотечним договором, і за умови, що
одночасно здійснюється відступлення
права вимоги за основним зобов'язанням.
Якщо не буде доведено інше,
відступлення прав за іпотечним
договором свідчить про відступлення
права вимоги за основним зобов'язанням.
Іпотекодержатель зобов'язаний
письмово у п'ятиденний строк
повідомити боржника про відступлення
прав за іпотечним договором і права
вимоги за основним зобов'язанням.
Правочин про відступлення прав за
іпотечним договором підлягає
нотаріальному посвідченню. Відомості
про таке відступлення підлягають
державній реєстрації у встановленому
законодавством порядку.

Відповідно до ст. 510 Цивільного кодексу
України сторонами у зобов'язанні є
боржник і кредитор. Якщо кожна із
сторін у зобов'язанні має одночасно і
права, і обов'язки, вона вважається
боржником у тому, що вона зобов'язана
вчинити на користь другої сторони, і
одночасно кредитором у тому, що вона
має право вимагати від неї.

Статтею 512 Цивільного кодексу України
передбачено ,що кредитор у зобов'язанні
може бути замінений іншою особою,
зокрема, внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

За приписами ст. 513 Цивільного кодексу
України правочин щодо заміни кредитора
у зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

Згідно зі ст. 514 Цивільного кодексу
України до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно зі ст. 516 Цивільного кодексу
України заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Варто відзначити, що ані кредитний
договір № 22/43-КЛ-05 від 01.07.2005 р., ані
іпотечний договір № 22/76-1-05 від 01.07.2005 р.
не містять застережень щодо зміни
кредитора у зобов'язанні.

При цьому, відповідно до ст. 598
Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Тож, виходячи з аналізу вищенаведених
норм, перехід права вимоги за основним
зобов'язанням не є підставою
припинення забезпечувального
зобов'язання.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За приписами ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Водночас суд відзначає, що реалізація
цивільно-правового захисту
відбувається шляхом усунення порушень
цивільного права чи інтересу,
покладення виконання обов'язку по
відновленню порушеного права на
порушника.

Статтею 16 Цивільного кодексу України
визначено, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 20
Господарського кодексу України кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом: визнання наявності або
відсутності прав; визнання повністю
або частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

В той же час, порядок та підстави
припинення договору врегульовано
безпосередньо нормами чинного
законодавства України та, при цьому, не
передбачено такого способу захисту
порушених прав, як припинення договору.

Тож, приймаючи до уваги, що за приписами
ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
суть якого полягає у обґрунтуванні
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, своїх вимог і
заперечень поданими суду доказами, які
господарський суд оцінює за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом,
виходячи із заявлених позивачем вимог
та наведених ним обґрунтувань, суд
дійшов висновку, про необґрунтованість
доводів позивача про припинення
забезпечувального зобов'язання
Публічного акціонерного товариства
«Транс-Легіон» за іпотечним договором
№ 22/76-1-05 від 01.07.2005 р., у зв'язку з
переходом права вимоги за основним
зобов'язанням до Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк».

Крім того, суд вважає за необхідне
відзначити, що за приписами ст. 1
Господарського процесуального кодексу
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Відсутність предмета спору означає
відсутність спірного матеріального
правовідношення між сторонами.

За висновками постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» якщо предмет спору
був відсутній до порушення провадження
у справі, то зазначена обставина тягне
за собою відмову в позові.

Тож, приймаючи до уваги відсутність
вимог до Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» та,
відповідно, спірного матеріального
правовідношення між позивачем та
відповідачем 2 сторонами, суд дійшов
висновку про відмову у позові в цій
частині.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи
із заявлених позивачем вимог та
наведених обґрунтувань, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позову повністю.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне
рішення складено: 29.12.2014 р.

Суддя
Пригунова А.Б.