РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/18094/14 18.12.14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет"

до 1) Приватного підприємства "ШІК"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ Агрофонд"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Сакра-Град"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фізична особа-підприємець Россохатий Віктор Вікторович

про розірвання договору та стягнення грошових коштів

Головуючий суддя Полякова К.В.

Суддя Гумега О.В.

Суддя Картавцева Ю.В.

Представники:

Від позивача: Перетятько В.Є. (дов.№б/н від 28.03.2014),

Від відповідача 1: Толюпа О.О. (дов.№б/н від 01.10.2014),

Від відповідача 2: не з'явився

Від третіх осіб: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного підприємства "ШІК" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ Агрофонд" про розірвання договору та стягнення грошових коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.08.2014 порушено провадження у справі №910/18094/14 та призначено справу до розгляду на 02.10.2014 року.

За наслідками судового засідання 02.10.2014, розгляд справи відкладено на 23.10.2014 року.

До початку судового засідання 23.10.2014, через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи. Також, до суду 23.10.2014 подано заяву про відмовц від позову у частині вимог, заявлених до ТОВ «ВКФ Агрофонд» про стягнення 5 000,00 грн.

За наслідками судового засідання 23.10.2014, у задоволення клопотання представників сторін, суд продовжив строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та відклав розгляд справи на 30.10.2014 року.

29.10.2014 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від позивача та відповідача 1 надійшли письмові пояснення по справі.

До початку судового засідання 30.10.2014 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Фіксування судового процесу, у задоволення клопотання позивача від 29.10.2014, здійснюється за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У судовому засіданні 30.10.2014 суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сакра-Град", та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фізичну особу-підприємця Россохатий Віктор Вікторович.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2014 призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Розпорядженням Голови Господарського суду міста Києва від 30.10.2014 визначено для розгляду справи №910/18094/14 колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Полякова К.В., судді Гумега О.В., Картавцева Ю.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2014 справа №910/18094/14 прийнята вищезазначеною колегією суддів до свого провадження та призначена до розгляду на 27.11.2014 року. Також, судом залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Сакра-Град" та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фізичну особу-підприємця Россохатий Віктор Вікторович.

24.11.2014 через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва від відповідача 1 надійшли додаткові пояснення по справі.

За наслідками судового засідання 27.11.2014 судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 18.12.2014 року.

Під час судового засідання 18.12.2014 представником позивача подано до суду клопотання про призначення експертизи.

Суд, з'ясувавши думку інших представників сторін, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника позивача. Такого висновку суд дійшов з огляду на нижчевикладене.

Так, у разі, якщо роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу, як то визначено положеннями статті 41 Господарського процесуального кодексу України.

Тобто, для призначення судовою експертизи повинна існувати потреба у спеціальних знаннях, проте проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, а також враховуючи предмет спору, суд не вбачає необхідності призначення судової експертизи.

Надалі, представник позивача надав пояснення по суті спору та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача, у свою чергу проти позовних вимог заперечував, надавши заперечення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов та додаткових письмових поясненнях.

Відповідач2 та треті особи до судового засідання 18.12.2014 не з'явились, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Приписи статті 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Нормами ст. 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихсь обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п. 3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, незважаючи на те, що відповідач2 та треті особи не з'явились на виклик суду, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, а неявка вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

20.12.2012 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет» (Замовник) та Приватним підприємством «ШІК» (Підрядник) укладений Договір підряду №20/12-ОС (надалі Договір підряду).

Згідно п. 1.1. договору підряду, Підрядник зобов'язується, у встановлений даним Договором термін (згідно графіка виконання робіт) виконати загально-будівельні та оздоблювальні роботи в приміщенні магазину «Велика Кишеня» за адресою м. Київ, вул. Вишняківська, 8-12 відповідно до технічного завдання (далі ТЗ) - надалі роботи «під ключ», тобто до такого стану, який дає можливість Замовнику негайно приступити до експлуатації об'єкту, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані Роботи.

Кошторисом, який є невід'ємною частиною договору, передбачено чіткий перелік робіт та їх вартість, яка має бути виконана відповідачем - як підрядником.

Відповідно до п. 4.1. Договору підряду вартість робіт за даним Договором складає 784 000,00 грн. у тому числі ПДВ - 13666,67 грн. та включає всі витрати Підрядника, необхідні для виконання Робіт.

Згідно п. 2.3. Договору підряду - підрядник приступає до виконання робіт 02.01.2013 і зобов'язаний закінчити їх у повному об'ємі не пізніше 01.03.2013 року. При цьому термін закінчення робіт по окремих напрямках вказані у додатку №3.

Пунктом 4.3. Договору підряду передбачений порядок розрахунків:

Попередню оплату (оплата матеріалів) у розмірі 346 000,00 грн. у тому числі ПДВ, замовник перераховує на поточний рахунок Підрядника двома платежами протягом з 25.12.2012 по 27.12.2012 та з 08.01.2012 по 18.01.2013 року.

Подальший розрахунок у розмірі 50% від вартості робіт, а саме: 219 000,00 грн. у тому числі ПДВ, Замовник перераховує на поточний рахунок Підрядника протягом з 22.01.2012 по 01.02.2012 року.

Остаточний розрахунок через 30 календарних днів після підписання сторонами акту виконаних робіт.

Як вбачається із наявних у матеріалах справи доказів, позивачем у дотримання умов договору перераховано відповідні суми грошових коштів у відповідні періоди згідно платіжного доручення №1562550 від 16.01.2013 на суму 173 000.00 грн., №1570301 від 01.02.2013 на суму 109 500,00 грн.. №1576418 від 14.02.2013 на суму 109 500,00 грн. та № 1554169 від 26.12.2012 на суму 173 000,00 грн.

Позивач стверджує, що відповідач1, отримавши кошти, так і не приступив до виконання умов Договору підряду.

ТОВ «Фудмаркет» у позовній заяві зазначає, що у червні 2013 ним на адресу відповідача1 ним було направлено претензію, однак до позовної заяви ним додано лише лист від 07.06.2013 про вимогу належного виконання договірних зобов'язань, лист №15 від 03.06.2014 та лист про розірвання договору та повернення авансу, направлений 06.08.2014, що вбачається із доданого поштового фіскального чеку.

Звертаючись із даним позовом до суду ТОВ «Фудмаркет» просить розірвати укладений договір підряду №20/12-ОС від 20.12.2012 та стягнути грошові кошти, що були перераховані на виконання умов вказаного договору.

Неодноразово, під час судових засідань, позивач посилався на те, що відповідач 1 не приступив до виконання підрядних робіт та частину робіт виконав на неналежному рівні, що зумовило укладання ним договору підряду з іншою юридичною особою, зокрема, договору підряду №23/09/2013 від 23.09.2013 із Товариством з обмеженою відповідальністю «Сакра Град» для усунення недоліків підрядника - ПП «Шік».

Відповідач1 на спростування доводів позивача надав до суду відзив, в якому зауважив, що ним всі зазначені роботи у договорі виконані у повному об'ємі претензій та скарг від ТОВ «Фудмаркет» не надходило, експлуатація магазину розпочалась 23 березня 2013 року. ПП «ІШК» повністю виконало умови договору, а у зв'язку що ТОВ «Фудмаркет» без вагомих на те причин відмовлявся оплачувати надані послуги (будівельні роботи) ПП «ШІК» відправлено претензію від 01.05.2013 року. Додатково відповідач 1 зауважив, що після неодноразового відправлення актів та неотримання відповіді, бригадиром ПП «ШІК» Шенгерою І.В. передано оригінали актів виконаних робіт Начальнику відділу будівництва ТОВ «ФУДМАРКЕТ» Кузьменко І.В. 06.02.2013 року.

Як на підтвердження виконання робіт, ПП «Шік» посилається на наявність Договору субпідряду №1/1 від 15.01.2013 між ПП «ШІК» та ФОП Росохатий В.В., згідно якого Росохатий В.В. взяв на себе обов'язок обклеювання стін гіпсокартоном за адресою: Вишняківська 8/12, м. Київ (магазин ТОВ «Фудмаркету»). Роботи прийняті у повному об'ємі в підтвердження чого підписано акт №1 приймання виконаних робіт, роботи перевірені особисто працівниками ПП «ШІК» Шенгерою І.В. та Гессан В.А., які неодноразово у період робіт від'їжджали у відрядження в м. Київ про що свідчать накази та посвідчення про відрядження.

Крім того, відповідачем1 надано до суду видаткові накладні, згідно яких були отримані будівельні матеріали.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 11, 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується із положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Укладений сторонами Договір №20/12-ОС є договором підряду, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 61 Цивільного кодексу України.

Так, згідно з ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до ч.1 ст.853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

За приписами частини 4 статті 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити, законом покладений саме на замовника.

До того ж, за приписами статті 849 Цивільного кодексу України, замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Так, ТОВ «Фудмаркет», стверджує про невиконання підрядних робіт з боку відповвідча1 та просить розірвати договір підряду та стягнути грошові кошти, що були перераховані на виконання умов договору у розмірі 565 000,00 грн..

Суд не погоджується із твердженням позивача та зазначає, що ТОВ «Фудмаркет» безпідставно залишено поза увагою положення пункту 3.6. договору № 20/12-ОС, яким передбачено, що у випадку замовник має право здійснювати контроль та нагляд за ходом та якістю виконуваних робіт та дотримання термінів виконання.

З системного аналізу вищевикладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач, попередньо не скориставшись своїм правом, передбаченим умовами договору та нормами чинного законодавства щодо можливості здійснення контролю за виконанням робіт, у межах даного позову безпідставно намагається покласти відповідальність у вигляді стягнення грошових коштів на відповідача1.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Положеннями статті 43 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки, позивачем не доведено факту невиконання договірних зобов'язань з боку виконавця - ПП «Шік», а тому відсутні підстави стверджувати про наявність у відповідача1 обов'язку повернення грошових коштів, у зв'язку із чим позов у частині стягнення 565 000,00 грн. та відповідно й пені, задоволенню не підлягає.

У частині 1 статті 838 Цивільного кодексу України вказано, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Відповідно до ч.1 ст.853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

За приписами частини 4 статті 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити, законом покладений саме на замовника.

Тотожну правову позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України у справі № 21/5005/14068/2011 від 11.05.2012, про що зауважено в оглядовому листі Вищого господарського суду України від 18.02.2013 № 01-06/374/2013.

Відповідно до положень статті 651 Цивільного кодексу України, на яку посилається ТОВ «Фудмаркет» та просить розірвати договір, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін.

Згідно зі статтею 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Положеннями статті 651 Цивільного кодексу України визначені підстави зміни або розірвання договору, зокрема, у частині 2 вказаної статті зазначено, що Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частиною 2 статті 651 ЦК України встановлено право зміни або розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Із наведеного вбачається, що з вимогою про розірвання договору до суду може звернутися особа лише у випадку, якщо мало місце істотне порушення в діях іншого контрагента і таке порушення стосується безпосередньо договірного зобов'язання між цими сторонами. Проте така зміна договору в односторонньому порядку протирічить принципу свободи договору, оскільки відсутня згода іншої сторони на таку зміну, що створює загрозу інтересам іншої сторони.

Істотним вважається таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, тобто йдеться про втрати та збитки, які вказана сторона понесла внаслідок порушення іншою стороною договору.

Під шкодою в контексті ч. 2 ст. 651 ЦК України слід розуміти комплекс негативних наслідків, які виникають у зв'язку з порушенням. При цьому сторона, яка ставить питання про розірвання чи зміну договору має довести наявність істотного порушення та наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною. Така шкода може бути виражена як у вигляді реальних збитків та упущеної вигоди, так і моральної (немайнової) шкоди.

Так, оскільки позивачем, як встановлено судом, належними та допустимим доказами не доведено факту невиконання робіт з боку відповідача1, тому відсутні підстави стверджувати про наявність істотного порушення у діях ПП «Шік» договірних зобов'язань, що може бути підставою для розірвання договору підряду №20/12-ОС.

Судове рішення не може ґрунтуватися на усних заявах позивача та на його припущеннях при ненаданні чи відсутності у справі відповідних доказів, а стверджуючи про невиконання відповідачем1 підрядних робіт лише через не підписання замовником акту виконаних робіт, є безпідставним, так як позивач має довести суду зазначені обставини належними доказами.

Наразі, суд дослідивши надані договори підряду, а саме №20/12-ос із ПП «Шік» та №23/09/2013 із ТОВ «Сакра Град», зокрема детально і повно вивчивши перелік робіт та їх вартість, зазначені у кошторисній документації, дійшов обґрунтованого висновку, що роботи не є тотожними, а тому твердження позивача про укладення договору підряду №23/09/2013 з метою вибіркового усунення недоліків, допущених ПП «Шік» є безпідставними та такими, що не підтверджуються належними доказами.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

До того ж, суд, розглянувши письмову заяву позивача про відмову від позову у частині вимог заявлених до ТОВ «ВКФ Агрофонд» та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що відмова позивача від позову не суперечить законодавству та не порушує чиїх-небудь прав та охоронюваних законом інтересів. У зв'язку із цим, суд приймає відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмаркет» від позову у частині.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

З огляду на прийняття господарським судом відмови позивача від позову, суд відповідно до ст. 78, п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України припиняє провадження у справі.

Як передбачено ч. 3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення державного мита з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до приписів статті 49 ГПК України, судовий збір покладається позивача, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет" до Приватного підприємства "ШІК" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ Агрофонд" за участі третіх осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Сакра Град» та Фізичної особи-підприємця Россохатого Віктора Вікторовича про розірвання договору та стягнення грошових коштів у частині стягнення 5 000,00 грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВКФ Агрофонд" припинити.

У задоволенні Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмаркет" до Приватного підприємства "ШІК" за участі третіх осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Сакра Град» та Фізичної особи-підприємця Россохатого Віктора Вікторовича про розірвання договору та стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення постановлено у нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частину у судовому засіданні 18.12.2014 року.

Повний текст рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

та підписано 22.12.2014 року

Головуючий суддя К.В. Полякова

Суддя О.В. Гумега

Суддя Ю.В. Картавцева