м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Публічного акціонерного товариства
Національна акціонерна компанія
до Державного підприємства
"Санаторний комплекс "Пуща Озерна"
про стягнення 883 393,27 грн.
Суддя Лиськов М.О.
Від позивача Букоємського
Р.В. (дов. № 14-138 від 13.05.2014)
Від відповідача Костюк Н.І. за дов.
№ 147 від 23.09.2014
У судовому засіданні 22.12.2014, на підставі
ч.2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Обставини справи:

28.08.2014 суддею Лиськовим М.О. позовну
заяву №910/17956/14 повернуто позивачу на
підставі ст. 63 Господарського
процесуального кодексу.

24.09.2014 Постановою Київського
апеляційного господарського суду
Ухвалу Господарського суду міста Києва
від 28.08.2014р. у справі № 910/17956/14
скасувано. Матеріали справи № 910/17956/14
передано на розгляд до Господарського
суду міста Киє

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.10.2014 прийнято позовну заяву
до розгляду та порушено провадження по
справі № 910/17956/14, розгляд справи
призначено на 05.11.2014.

В судовому засіданні 05.11.2014 оголошено
перерву на 19.11.2014.

В судове засідання, призначене на
19.11.2014, з'явився представник
відповідача та клопотав про
відкладення розгляду справи.

В судове засідання, призначене на
19.11.2014, представник позивача не
з'явився, причин не явки суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
повідомлений.

19.11.2014 відповідно до пункту 1, 2 частини
першої статті 77 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд відкладав розгляд
справи на 22.12.2014.

В судове засідання, призначене на
22.12.2014, з'явились представники сторін та
надали пояснення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувся з урахуванням
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.02.2013 між Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (далі -
продавець, позивач) та Державним
підприємством "Санаторний комплекс
"Пуща -Озерна" (далі - покупець,
відповідач) було укладено договір
№13/3702-ТЕ-17 на купівлю-продаж природного
газу (далі -Договір).

Відповідно до п.п. 1.1., 2.1. Договору
продавець зобов'язався передати у
власність покупцю у 2013 році природний
газ (за кодом згідно з УТК ЗЕД 2711 21 00 00,
ввезеного на митну території України
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України") для виробництва
теплової енергії, яка споживається
населенням та релігійними
організаціями, а покупець зобов'язався
прийняти та оплатити природний газ у
обсязі 550 119 тис. куб. м. на умовах цього
договору.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що
приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу.

Відповідно до п.6.1. договору, оплата за
газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
місяця наступного за місяцем поставки
газу.

Позивач виконав свої зобов'язання
згідно даного договору, передавши
відповідачу у жовтні 2011 року природний
газ у обсязі 550 119 тис.куб.м. на загальну
суму 720 215,81 грн., що підтверджується
наявним в матеріалах справи Актом
приймання - передачі природного газу.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги
позивач посилається на те, що
відповідач свої зобов'язання по
договору в частині своєчасної та
повної оплати поставленого природного
газу не виконав, у зв'язку із чим у
відповідача виникла заборгованість
перед позивачем у розмірі 720 215,81 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Як передбачено ст. 712 Цивільного
кодексу України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується із
положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, якими передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що
станом на дату звернення позивача із
позовом відповідач свої зобов'язання
за Договором у повному обсязі не
виконав, суму боргу у розмірі 720 215,81
грн. не сплатив

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем за
поставлений природний газ становить 720
215,81 грн., її розмір належним чином
доведений та документально
підтверджений, а тому позовні вимоги
про стягнення з відповідача суми
основного боргу підлягають
задоволенню у розмірі 720 215,81 грн.

Як передбачено ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Статтею 230 Господарського кодексу
України визначено, що порушення
зобов'язання є підставою для
застосування господарських санкцій
(неустойка, штраф, пеня). Штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Неустойкою відповідно до ст. 549
Цивільного кодексу України є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного
кодексу України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до п. 7.2. договору, у разі
невиконання покупцем п. 6.1. договору він
у безспірному порядку зобов'язується
сплатити продавцю крім суми
заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу,
за кожен день прострочення платежу, а
за прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 відсотків
від суми простроченого платежу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь період
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі вищенаведених норм
законодавства та умов договору позивач
просить стягнути з відповідача 50 380,57
грн. -пені, 2 26 439,17 грн. -процентів річних
та 86 357,72 грн. -інфляційних втрат.

Перевіривши надані позивачем
розрахунки пені, інфляційних втрат та
процентів річних за несвоєчасну оплату
поставленого природного газу, суд
дійшов висновку про їх
обґрунтованість, у зв'язку із чим
вказані позовні вимоги підлягають
задоволенню згідно із розрахунками
позивача.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Станом на дату звернення з позовом до
суду та розгляду справи у судовому
засіданні відповідач не надав доказів
сплати суми заборгованості, не навів
підстав для звільнення від обов'язку її
оплатити та не спростував обставини,
зазначених позивачем у позові.Оцінюючи
подані докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд дійшов висновку, що
заявлені позивачем вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті
83 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд,
приймаючи рішення, має право
відстрочити або розстрочити виконання
рішення.

Враховуючи, доводи наведені
відповідачем у відзиві на позов, тяжке
матеріальне становище боржника,
господарський суд приходить до
висновку про необхідність
розстрочення виконання рішення у
справі № 910/17956/14 на 6 місяців.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на сторін
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Державного підприємство
"Санаторний комплекс "Пуща -Озерна" (04075,
м. Київ, Пуща-водиця, 14-лінія,
ідентифікаційний код 05907147) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул.
Богдана Хмельницького, буд. 6,
ідентифікаційний код 20077720) 720 215 (сімсот
двадцять тисяч двісті п'ятнадцять) грн.
81 коп. -основного боргу, 50 380 (п'ятдесят
тисяч триста вісімдесят) грн. 57 коп.
-пені, 86 357 (вісімдесят шість тисяч
триста п'ятдесят сім) грн. 72 коп.
-інфляційних втрат, 26 439 (двадцять шість
тисяч чотириста тридцять дев'ять) грн. 17
коп. -процентів річних та 17 667
(сімнадцять тисяч шістсот шістдесят
сім) грн. 87 коп. -судового збору
розстрочивши виконання рішення суду
наступним чином:

квітень 2015 року - 150 000 грн;

травень 2015 року - 150 000 грн;

червень 2015 року - 150 000 грн;

липень 2015 року - 150 000 грн;

серпень 2015 року - 150 000 грн;

вересень 2015 року - 133 393, 27 грн;

3. Після набрання рішенням
законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 26.12.2014.

Суддя
М.О. Лиськов