ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2014 р.Справа № 916/1242/14

Господарський суд Одеської області у
складі :

судді
Никифорчука М.І.

при секретареві Ніколаєві
П.В.

за участю представників сторін :

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від
24.03.2014р.;

від відповідача: Самусаєва О.М., за
довіреністю №83 від30.12.2013р.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу № 916/1242/14:

за позовом: Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3;

до відповідача: Ізмаїльської міської
ради;

про розірвання договору оренди
земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

Фізична особа - підприємець
ОСОБА_3 звернувся до господарського
суду Одеської області із позовною
заявою до Ізмаїльської міської ради
про розірвання договору оренди
земельної ділянки.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 01.04.2014року (суддя
Степанова Л.В.) порушено провадження у
справі № 916/1242/14 за даним позовом.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 29.05.2014року
продовжено строк розгляду справи №
916/1242/14 на 15 днів до 15.06.2014р.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 12.06.2014 року у
справі № 916/1242/14 позов
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
задоволено повністю.

Розірвано договір оренди
земельної ділянки, укладений 29 січня 2004
року між Ізмаїльською міською радою та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 та
зареєстрованого в Державному
підприємстві "Одеський регіональний
центр державного земельного кадастру"
16 лютого 2004 року за № 69.

Стягнуто з Ізмаїльської міської
ради на користь Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 судовий збір у
розмірі 1218 грн.

Постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
24.07.2014 року рішення господарського суду
Одеської області від 12.06.2014р. по справі
№ 916/1242/14 скасовано. У задоволенні
позову відмовлено.

Додатковою постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
28.07.2014 року стягнуто з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на користь
Ізмаїльської міської ради витрати по
сплаті судового збору у сумі 609рн. за
подання апеляційної скарги на рішення
господарського суду Одеської області
від 12.06.2014р. по справі №916/1242/14.

На виконання додаткової
постанови Одеського апеляційного
господарського суду від 28.07.2014р.
господарським судом Одеської області
07.08.2014р. у справі № 916/1242/14 відано
відповідний наказ.

Постановою Вищого господарського
суду України від 02.10.2014р. вказані
постанови Одеського апеляційного
господарського суду та рішення
господарського суду Одеської області у
даній справі скасовано. Справу
направлено на новий розгляд до
господарського суду Одеської області.

Скасовуючи вказані судові
рішення касаційна інстанція зазначила,
що правила переважного застосування
положень Закону України "Про оренду
землі" не виключають можливості
застосування у спірних
правовідносинах загальних підстав для
розірвання договору, визначених
статтями 651, 652 Цивільного кодексу
України.

Відповідно до ст. 111-10 ГПК України
вказівки, що містяться в постанові
касацінйої інстанції є обов'язкивими
для суду першої інстанції при новому
розгляді справи.

Таким чином, при новому розгляді
справи суду необхідно врахувати
викладене, всебічно і повно перевірити
доводи, на яких ґрунтуються вимоги та
заперечення сторін, і в залежності від
установлених обставин вирішити спір у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин.

Згідно розпорядження керівника
аппарату суду № 878 від 20.10.2014р.
призначено повторний автоматичний
розподіл справи № 916/1242/14.

Відповідно до повторного
автоматичного розподілу справ, справу
№ 916/1242/14 передано на розгляд судді
господарського суду Одеської області
Никифорчуку М.І.

При новому розгляді справи
господарським судом встановлено
наступне.

29.01.2004 р. між Ізмаїльською міською радою
(орендодавець) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендар), на
підставі рішення Ізмаїльської міської
ради №449-ХХIV від 21.11.2003р., був укладений
договір оренди земельної ділянки (далі
- Договір), за яким орендодавець надає, а
орендар приймає в строкове платне
користування земельну ділянку площею
6,3026 га. за адресою АДРЕСА_1, строком на 15
років. (п.п. 1.1, 2.2 Договору) (а.с. 11-12).

Пунктом 2.1 Договору передбачено,
що земельна ділянка передається в
оренду для несільськогосподарського
використовування - для розміщення і
експлуатації основних, підсобних і
допоміжних будівель та споруд
(промислова база).

Пунктом 4 Договору сторони
погодили, що зміна умов договору
можлива за взаємною згодою сторін.
Будь-які зміни або доповнення до цього
договору здійснюються у письмовій
формі, а у разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору це питання
вирішується у судовому порядку.

Цим же пунктом Договору
визначені підстави його розірвання :

- невиконання орендарем
обов'язків, передбачених договором;

- взаємна згода сторін;

- добровільна відмова Орендаря
від оренди земельної ділянки або
припинення діяльності Орендаря.

14.02.2014р. позивач звернувся до
відповідача з заявою, в якій просив
розірвати вказаний Договір у зв'язку з
припиненням підприємницької
діяльності та добровільною відмовою
від вказаного Договору.

Листом від 11.03.2014 відповідач
відмовив в наданні згоди на розірвання
договору, мотивуючи відмову тим, що на
орендованій земельній ділянці
розташовано нерухоме майно, належне
орендарю, а відтак останній
зобов'язаний звільнити займану
земельну ділянку.

З підстав відмови відповідача в
наданні позивачеві згоди на
розірвання договору, останній
звернувся до господарського суду із
даним позовом про розірвання вказаного
договору.

Під час нового розгляду справи
10.11.2014 р. Відповідачем надані пояснення
по справі, за якими Відповідач зазначив
про відсутність підстав для
задоволення позову (а.с. 165-168).

Позивач також під час нового
розгляду справи 10.12.2014 р. надав
пояснення з урахуванням вказаної
постанови касаційної інстанції ( а.с.
177-179), за якими зазначає, що у данному
випадку існує дві окремі підстави для
розіварння договору, визначені в п. 4
Договору, що можуть бути застосовані
для розірвання договору відповідно до
вимог ст. 651 ЦК України, а саме:
припинення діяльності Орендаря та
добровільна відмова Орендаря від
оренди земельної діялнки.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та проаналізувавши надані
докази, вислухавши представників
сторін, проаналізувавши приписи
законодавства, що регулюють
правовідносини по даному спору,
господарський суд прийшов до
наступного висновку.

Відповідно до ст. 32
Господарського процесуального кодексу
(ГПК) України, доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Ці
дані встановлюються такими засобами,
зокрема : письмовими і речовими
доказами.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 43 ГПК
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Статтею 652 Цивільного кодексу
України встановлені підстави та
порядок зміни або розірвання договору
у зв'язку з істотною зміною обставин,
якою встановлено, що у разі істотної
зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Частиною 2 статті 652 вказаного
Кодексу встановлено, якщо сторони не
досягли згоди щодо приведення договору
у відповідність з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його
розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті,
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: 1) в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; 3) виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Зі змісту вказаної норми
вбачається, що укладаючи договір
сторони розраховують на його належне
виконання і досягнення поставлених ним
цілей. Проте, в ході виконання договору
можуть виявлятися обставини, які не
могли бути враховані сторонами при
укладенні договору, але істотно
впливають на інтереси однієї чи обох
сторін. При укладенні договору та
визначені його умов сторони повинні
розумно оцінювати ті обставини, при
яких він буде виконуватися.

За приписами чинного
законодавства, при вирішенні спорів
про розірвання договорів з підстав,
передбачених статтею 652 Цивільного
кодексу України, необхідним є
з'ясування питань стосовно доведення у
чому саме обставини, якими сторони
керувалися при укладенні договору та
як саме змінились і чому зміна обставин
є істотною. Вимагаючи розірвання
договору на цій підставі, позивач з
урахуванням положень процесуального
законодавства щодо обов'язку
доказування повинен довести, зокрема,
впевненість сторін у момент укладення
договору в тому, що така зміна обставин
не настане.

Отже, закон пов'язує можливість
розірвання договору безпосередньо не з
наявністю істотної зміни обставин, а з
наявністю чотирьох умов, визначених
частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу
України, при істотній зміні обставин.

Статтею 1 Закону України "Про
оренду землі" унормовано, що оренда
землі - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою
землі, регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
цим Законом, законами України, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі (стаття 2 цього
Закону).

Відповідно до статті 31 Закону
України "Про оренду землі" договір
оренди землі припиняється в разі:
закінчення строку, на який його було
укладено; викупу земельної ділянки для
суспільних потреб та примусового
відчуження земельної ділянки з мотивів
суспільної необхідності в порядку,
встановленому законом; поєднання в
одній особі власника земельної ділянки
та орендаря; смерті фізичної особи -
орендаря, засудження його до
позбавлення волі та відмови осіб,
зазначених у статті 7 цього Закону, від
виконання укладеного договору оренди
земельної ділянки; ліквідації
юридичної особи - орендаря; відчуження
права оренди земельної ділянки
заставодержателем; набуття права
власності на житловий будинок, будівлю
або споруду, що розташовані на
орендованій іншою особою земельній
ділянці; припинення дії договору,
укладеного в рамках
державно-приватного партнерства (щодо
договорів оренди землі, укладених у
рамках такого партнерства).

Договір оренди землі
припиняється також в інших випадках,
передбачених законом.

Договір оренди землі може бути
розірваний за згодою сторін. На вимогу
однієї із сторін договір оренди може
бути достроково розірваний за рішенням
суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі
в односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або договором.

За приписами частини 1 статті 32
цього Закону на вимогу однієї із сторін
договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

Підстави розірвання договору
оренди в судовому порядку за
ініціативою однієї зі сторін визначено
також статтями 651 та 652 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до статті 651
Цивільного кодексу України, зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

У разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим
(частина 3 статті 651 Кодексу).

Згідно абз. 10 п.4 вказаного
Договору, підставою розірвання данного
договору є добровільна відмова
Орендаря від оренди земельної ділянки
або припинення діяльності Орендаря.
(абз. 10 п.4 Договору ).

Виходячи із змісту цього пункту
Договору суд вважає, що він визначає
саме самостійну підставу для
розірвання договору, а не підставу для
ініціювання орендарем процедури
розірвання договору у судовому
порядку.

Підставою для ініціювання в
судовому порядку дострокового
розірвання Договору, відповідно до абз.
10 пункту 4 Договору є вимога
заінтересованої сторони у разі
відсутності взаємної згоди сторін.

Добровільна відмова орендаря від
земельної ділянки виразилась в його
заяві на адресу відповідача щодо
відмови від договору.

Відмова відповідача в наданні
згоди на розірвання договору з тих
мотивів, що на орендованій земельній
ділянці розташовано нерухоме майно,
належне орендарю, і тому позивач
зобов'язаний звільнити займану
земельну ділянку, на думку суду є
безпідставною так як, згідно п.2.4
Договору Орендар повертає земельну
ділянку у стану не гіршому ніж при
укладенні договору. При цьому в
Договорі не зазначено, що орендар
повинен звільнити земельну ділняку
від свого майна, яке на ньому
розташоване.

У Договорі, зокрема п.2.1, взагалі
не зазначено, що на вказаній земельній
ділянці є майно позивача.

Також суд зазначає, що умовами
Договору не визначено надання згоди
орендодавцем на розірвання Договору
та отримання земельної ділянки.

Як зазначив суд касаційної
інстанції, правила переважного
застосування положень Закону України
"Про оренду землі" не виключають
можливості застосування у спірних
правовідносинах загальних підстав для
розірвання договору, визначених
статтями 651, 652 Цивільного кодексу
України.

Таким чином, приписи ст. 651
Цивільного кодексу України підлягають
затсосуваню у даному випадку.

Як зазначено вище, відповідно до
статті 651 Цивільного кодексу України,
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

У данному випадку, на думку суду,
абз. 10 п.4 вказаного Договору
встановлені підстави розірвання
данного договору - добровільна відмова
Орендаря від оренди земельної ділянки
або припинення діяльності Орендаря.

Також суд зазначає, що оскільки
відсутня згода сторін на розірвання
Договору Орендар (Позивач) і звернувся
до господарського суду із даним
позовом для вирішення цього питання у
судовому порядку, як це передбачено
абз. 5 п.4 Договору .

З приведеного на думку суду
випливає, що даний випадок і є тим іншим
випадком у якому вказаний Договір може
бути розірваний з підстав ст. 651 ЦК
України на вимогу однієї із сторін за
рішенням суду, оскільки такий випадок
визначений в абз. 10 п.4 вказаного
Договору.

За таких обставин господарський
суд вважає вимоги позивача законними,
обгрунтованими і тому підягаючими
задоовленню.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85
господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

в и р і ш и в:

Позов Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 - задовольнити повністю.

Розірвати договір оренди
земельної ділянки, укладений 29 січня 2004
року між Ізмаїльською міською радою та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 та
зареєстрованого в Державному
підприємстві "Одеський регіональний
центр державного земельного кадастру"
16 лютого 2004 року за № 69.

Стягнути з Ізмаїльської міської
ради (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, пр.
Суворова, 62, ) на користь
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
(АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 1 218 (одна
тисяча двісті вісімнадцять) грн.

Повний текст рішення складено та
підписано 29 грудня 2014 р.

Суддя
М.І.
Никифорчук