КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2014 р. Справа№ 927/322/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання:
Товстенку О.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
,,Національна акціонерна компанія
,,Нафтогаз України"

на ухвалу господарського суду
Чернігівської області від 04.11.2014р.

у справі № 927/322/14 (суддя Фесюра М.В.)

за заявою Публічного акціонерного
товариства ,,Облтеплокомуненерго"

про розстрочку виконання рішення
господарського суду Чернігівської
області від 30.04.2014р.

за позовом Заступника прокурора
Чернігівської області в інтересах
держави в особі:

1.) Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України

2.) Публічного акціонерного
товариства ,,Національна акціонерна
компанія ,,Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства
,,Облтеплокомуненерго"

про стягнення 38 219 545,68 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Чернігівської області від 30.04.2014р. у
справі № 927/322/14 позовні вимоги
задоволено частково. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
,,Облтеплокомуненерго" на користь
Національної акціонерної компанії
,,Нафтогаз України" 36 458 990,71 грн.
заборгованості, в тому числі: 35 501 521,02
грн. основного боргу, 428 164,88 грн.
інфляційних втрат та 529 304,81 грн. - 3%
річних та судові витрати. В решті
позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 09.09.2014р.
рішення господарського суду
Чернігівської області від 30.04.2014р. у
справі № 927/322/14 залишено без змін.

02.10.2014р. на виконання постанови
Київського апеляційного
господарського суду від 09.09.2014р. та
рішення господарського суду
Чернігівської області від 30.04.2014р. у
справі № 927/322/14 видано наказ про
примусове виконання рішення суду.

06.10.2014р. Публічне акціонерне товариство
,,Облтеплокомуненерго" (боржник)
звернулось в господарський суд
Чернігівської області із заявою про
розстрочку виконання рішення
господарського суду Чернігівської
області від 30.04.2014р. по справі № 927/322/14,
відповідно до якої просить розстрочити
виконання рішення господарського суду
Чернігівської області від 30.04.2014р. по
справі № 927/322/14 платежами з жовтня 2014р.
до листопада 2020р. за запропонованим ним
графіком.

Ухвалою господарського суду
Чернігівської області від 04.11.2014р. у
справі № 927/322/14 заяву задоволено
частково. Розстрочено виконання
рішення господарського суду
Чернігівської області у справі № 927/322/14
від 30.04.2014р. щодо стягнення з Публічного
акціонерного товариства
,,Облтеплокомуненерго" на користь
Національної компанії ,,Нафтогаз
України" 35 058 990,71 грн. заборгованості, в
тому числі 34 101 521,01 грн. основного боргу,
428 164,88 грн. інфляційних та 529 304,81 грн. 3%
річних строком на 36 місяців рівними
частинами по 973 860,86 грн. щомісячно,
починаючи з листопада 2014р. зі строком
сплати до першого числа кожного
наступного місяця.

Зазначену ухвалу вмотивовано тим, що
станом на 15.09.2014р. дебіторська
заборгованість за споживачами
теплової енергії перед заявником
становить 32 108,07 тис. грн., в т.ч. по
відшкодуванню пільг та субсидій - 1 543,74
тис. грн., по бюджетним установам - 10 980,77
тис. грн., заборгованість в різниці в
тарифах становить 121 792 982 грн. З огляду
на наведені обставини, а також те, що
боржник знаходиться в процедурі
банкрутства, що ускладнює виконання
рішення, суд першої інстанції дійшов
висновку, що заява підлягає частковому
задоволенню, та виконання судового
рішення має бути розстрочено на 36
місяців.

Не погодившись із зазначеною ухвалою,
позивач 2 - Публічне акціонерне
товариство ,,Національна акціонерна
компанія ,,Нафтогаз України" подав
апеляційну скаргу, у якій просить
ухвалу господарського суду
Чернігівської області від 04.11.2014р. у
справі № 927/322/14 скасувати, прийняти
нове рішення, яким в задоволенні заяви
боржника відмовити. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги скаржник
посилається на те, що оскаржувана
ухвала винесена з порушенням норм
процесуального права. Зокрема, на думку
скаржника, боржник не надав суду
належних та допустимих доказів, які б
підтверджували наявність обставин для
розстрочки рішення суду, та вказав на
ту обставину, що судом має бути
враховано також тяжкий фінансовий стан
позивача, наявність податкових та
кредитних зобов'язань перед державою.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.11.2014р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, розгляд скарги призначено
у судовому засіданні на 08.12.2014р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 08.12.2014р.
розгляд скарги у справі № 927/322/14
відкладено на 23.12.2014р. у зв'язку з
неявкою представників відповідача та
позивача 1.

У судовому засіданні 23.12.2014р.
представник скаржника апеляційну
скаргу підтримав, представник
прокуратури також підтримав доводи
апеляційної скарги, представник
відповідача заперечив проти доводів
скарги, просив залишити оскаржувану
ухвалу без змін. Представник позивача 1
не з'явився, хоча повідомлений про час
та місце розгляду скарги своєчасно та
належним чином ухвалою суду від
08.12.2014р., про що свідчать повідомлення
про вручення поштового відправлення №
077.

На час судового засідання заяв про
відкладення розгляду справи від
позивача 1 не надходило, у зв'язку з цим
колегія суддів, враховуючи його
належне повідомлення, вважає за
можливе здійснювати апеляційний
перегляд за наявними у ній матеріалами.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Частиною 2 статті 101 ГПК України
передбачено, що апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 106 ГПК України апеляційні
скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Розглянувши матеріали апеляційної
скарги, дослідивши наявні докази у
справі, заслухавши пояснення учасників
апеляційного провадження, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала господарського
суду Чернігівської області має бути
скасована, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, в
обґрунтування заяви про розстрочку
виконання рішення господарського суду
Чернігівської області від 30.04.2014р. на 6
років боржник посилається на значну
дебіторську заборгованість, різницю в
тарифах, знаходження підприємства в
процесі банкрутства, значущість
соціальної функції підприємства, що
полягає в опаленні міста. Тобто, на
думку боржника існують обставини щодо
винятковості фінансової та
господарської ситуації, пов'язаної з
неможливістю негайного виконання
рішення суду і розстрочка його
виконання дозволить ПАТ
,,Облтеплокомуненерго" провести
реальну оплату боргу без знищення
підприємства.

На підтвердження зазначених обставин
боржником надано довідки про стан
заборгованості з різниці в тарифах, про
стан дебіторської заборгованості
перед ПАТ ,,Облтеплокомуненерго" та про
стан кредиторської заборгованості
перед підприємством, датовані 15.09.2014р.

Наведене, на думку боржника,
підтверджує тяжкий фінансовий стан
боржника та неможливість на
сьогоднішній день своєчасно виконати
рішення господарського суду
Чернігівської області від 30.04.2014р.

Дослідивши матеріали справи та наявні
у справі докази, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи з огляду на таке.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 121 ГПК України
при наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п.7.1.1 та п. 7.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України ,,Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" від 17
жовтня 2012 року N 9, застосовуючи заходи,
передбачені статтею 121 ГПК,
господарські суди повинні мати на
увазі таке, зокрема, відстрочка - це
відкладення чи перенесення виконання
рішення на новий строк, який
визначається господарським судом.

Як визначено у зазначеній постанові
Пленуму, підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. При цьому слід мати на увазі,
що згоди сторін на вжиття заходів,
передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття
не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
При цьому, господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи, як встановлено статтею 34
ГПК України. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Чинні норми ГПК України не визначають
відповідного переліку обставин, які
свідчать про неможливість виконання
рішення чи ускладнюють його виконання,
у зв'язку з чим господарський суд на
підставі ст. 43 ГПК України повинен
оцінювати надані стороною в порядку
ст.ст. 33, 34 ГПК України належні і
допустимі докази, що підтверджують
відповідні обставини.

Отже, слід дійти висновку, що заявник
має довести викладені у заяві
обставини щодо неможливості чи
утруднення виконання рішення саме
належними і допустимими доказами,
надавши такі докази суду.

Згідно з правовою позицією
Європейського суду з прав людини,
несвоєчасне виконання рішення суду
може бути мотивоване наявністю певних
обставин, розстрочка виконання рішення
суду не повинна шкодити сутності права,
гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про
захист прав людини та основних свобод,
згідно якої ,,кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру..", а у системному
розумінні даної норми та національного
закону, суд не повинен перешкоджати
ефективному поновленню у правах,
шляхом виконання судового рішення,
тобто довготривале невиконання
рішення суду може набути форми
порушення права на справедливий
судовий розгляд, що не може бути
виправдано за конкретних обставин
справи. Крім того, довготривале
невиконання рішення суду порушує право
на повагу до власності та на вільне
володіння власністю у зв'язку з тим, що
рішення набуває ознак довготривалого
невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх
рішеннях зазначає, що межі виправданої
затримки виконання рішення суду
залежить, зокрема, від складності
виконавчого провадження, суми та
характеру, що визначено судом. Стосовно
системності виконання Європейський
суд підкреслює, що присудження
грошових коштів не надає пом'якшення у
виконавчому провадженні, а отже сама
можливість надання розстрочки
виконання судового акту повинна носити
виключний характер. Із підстав, умов та
меж надання розстрочки виконання
судового рішення слідує, що
безпідставне її надання на тривалий
період без дотримання балансу
інтересів стягувача та боржника
порушує принципи судового рішення, яке
ухвалене іменем України, позбавляє
кредитора можливості захистити свої
права, знижує авторитет судового
рішення, а тому таке судове рішення не
може вважатися законним та
справедливим.

Посилання відповідача у заяві на
наявність значної дебіторської
заборгованості, різниці в тарифах не
може бути підставою для розстрочки
виконання рішення, оскільки дані
обставини не є доказами важкого
фінансового стану чи відсутності
коштів на рахунках, а надані довідки
про стан заборгованості з різниці в
тарифах, про стан дебіторської
заборгованості перед ПАТ
,,Облтеплокомуненерго" та про стан
кредиторської заборгованості перед
підприємством також у даному випадку
не можуть бути доказом неможливості чи
утруднення виконання рішення. Також,
суд враховує обставини щодо погашення
заборгованості згідно з договором №
1355/30 про організацію взаєморозрахунків
від 15.12.2014р., предметом якого є
організація проведення сторонами
взаєморозрахунків відповідно до п. 24
ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України ,,Про
Державний бюджет України на 2014 рік" і
Порядку та умов надання у 2014р.
субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах,
зокрема, на теплову енергію, яка
виникла у зв'язку з невідповідністю
фактичної вартості теплової енергії та
послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення
тарифам, що затверджувалися та/або
погоджувалися органами державної
влади чи місцевого самоврядування,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 29.01.2014р. № 30, тому
посилання відповідача в заяві на
різницю в тарифах слід вважати
необґрунтованими.

Крім того, колегія суддів відхиляє
посилання заявника на тяжкий
фінансовий стан товариства, оскільки
відповідно до ст. 42 ГК України
підприємництвом є самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

За таких обставин, посилання боржника
на скрутне фінансове становище не може
бути винятковою обставиною в даному
спорі в розумінні ст. 121 ГПК України, яка
б свідчила про неможливість виконання
рішення в силу якихось об'єктивних
обставин, які б унеможливили б
виконання рішення суду у встановлений
судом спосіб у даній справі та за
наявності яких можливо розстрочити або
відстрочити виконання рішення, тому
відсутні підстави для задоволення
заяви відповідача про розстрочку
виконання судового рішення, оскільки
заявник не зазначає існування
виняткового випадку виходячи із
особливого характеру обставин, що
ускладнюють або виключають виконання
рішення.

Колегія суддів враховує ті обставини,
що відповідачем частково погашена
заборгованість в сумі 1 400 000,00 грн. та
вчиняються дії щодо подальшого
погашення заборгованості, однак, у
даному випадку необхідно враховувати
також ту обставину, що позивач 2 - ПАТ
,,Національна акціонерна компанія
,,Нафтогаз України" забезпечує галузі
національної економіки і населення
природним газом, тобто є об'єктом, що
має стратегічне значення для економіки
і безпеки держави.

Відповідно до звіту про фінансові
результати за 2013р. позивач 2 свою
господарську діяльність за 2013р.
завершив з чистим збитком у 12 521 324,00
тис. грн., що також необхідно
враховувати при вирішенні питання про
розстрочку виконання рішення суду.

Суд першої інстанції наведеного вище
не врахував, що призвело до прийняття
необґрунтованого судового рішення.

Пунктом 1 частини 1 ст. 104 ГПК України
встановлено, що підставою для
скасування або зміни рішення місцевого
господарського суду є неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
Публічного акціонерного товариства
,,Національна акціонерна компанія
,,Нафтогаз України" підлягає
задоволенню, ухвалу господарського
суду Чернігівської області від 04.11.2014 р.
необхідно скасувати у зв'язку з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, в задоволенні
заяви про розстрочку виконання рішення
- відмовити.

Керуючись ст.ст. 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105, 106, 121
ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства ,,Національна
акціонерна компанія ,,Нафтогаз України"
на ухвалу господарського суду
Чернігівської області від 04.11.2014р. у
справі № 927/322/14 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду
Чернігівської області від 04.11.2014р. у
справі № 927/322/14 скасувати.

3. В задоволенні заяви Публічного
акціонерного товариства
,,Облтеплокомуненерго" про розстрочку
виконання рішення господарського суду
Чернігівської області від 30.04.2014р.
відмовити.

4. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
,,Облтеплокомуненерго" (код 03357671) на
користь Публічного акціонерного
товариства ,,Національна акціонерна
компанія ,,Нафтогаз України" (код 20077720)
609,00 грн. витрат по сплаті судового
збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Головуючий суддя
В.Г. Суховий

Судді
Г.А. Жук

А.О. Мальченко

Повний текст складено та підписано
26.12.2014р.