ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року Справа № Б-50/211-10

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді:Запорощенка М.Д.-
доповідачсуддів:Білошкап О.В.,
Погребняка В.Я. розглянув касаційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль"на
постановуХарківського апеляційного
господарського суду від 08.05.14р.та
ухвалугосподарського суду Харківської
області від 09.04.2014р.у справі№ Б-50/211-10
господарського суду Харківської
області за заявою Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6провизнання
банкрутомза участю представників
сторін: від боржника:не з'явивсявід
кредиторів:Хуторянець О.В., за
довіреністю (ТОВ "Фінансова компанія
"Довіра і гарантія")від
скаржника:Мінченко М.О., за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 09.04.2014 (суддя
Кононова О.В.) припинено провадження у
справі про визнання банкрутом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6. Скасовано
мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 08.05.2014 (колегія
суддів у складі: Шевель О.В. -
головуючий, Бородіна Л.І., Лакіза В.В.)
ухвалу господарського суду
Харківської області від 09.04.2014 про
припинення провадження у справі
залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою
господарського суду першої інстанції
від 09.04.2014 та постановою господарського
суду апеляційної інстанції від 08.05.2014,
Полтавська обласна дирекція АТ
"Райффайзен Банк Аваль" звернулася з
касаційною скаргою про скасування
означених судових актів.

В обґрунтування заявлених вимог
скаржник посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права,
а саме ст.ст. 1, 7, 8, 47 - 49 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст.ст. 34, 43 ГПК України.

Постановою Вищого господарського суду
України від 29.07.2014р. касаційну скаргу
Полтавської обласної дирекції АТ
"Райффайзен Банк Аваль" залишено без
задоволення. Постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
08.05.2014 та ухвалу господарського суду
Харківської області від 09.04.2014 по
справі №Б-50/211-10 - без змін.

Постановою Верховного Суду України від
25.11.2014р. заяву публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль"
задоволено частково. Постанову Вищого
господарського суду України від 29
липня 2014року у справі № Б-50/211-10
скасовано, а справу передано на новий
розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 15.12.2014р. справу №Б-50/211-10
прийнято до касаційного провадження.

В призначене судове засідання
представники боржника не з'явилися.
Поважних причин нез'явлення суду не
повідомлено. Про час та дату судового
засідання учасники судового процесу
були сповіщені належним чином.

Заслухавши пояснення учасників
судового засідання, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши наявні
матеріали справи, проаналізувавши
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
та врахувавши рішення Верховного Суду
України, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11128 Господарського
процесуального кодексу України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Скасовуючи постанову Вищого
господарського суду України, Верховний
Суд України в постанові від 25.11.2014р.
вказав, що ініціювання боржником
порушення справи про банкрутство
свідчить про відсутність між боржником
та його кредиторами спору про
наявність і неоплатність боргу,
оскільки сам боржник визнає ці
обставини. У справі, що розглядається,
із заявою про порушення справи про
банкрутство в порядку статті 47 Закону
про банкрутство звернувся саме
боржник, що свідчить про визнання ним
обставин наявності боргу.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_6, зареєстрована як
фізична особа - підприємець виконавчим
комітетом Харківської міської ради
27.06.06 (номер запису про державну
реєстрацію 0063253), місце проживання
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
про державну реєстрацію фізичної особи
підприємця серія НОМЕР_2, витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб - підприємців.

В листопаді 2010 року ФОП ОСОБА_6
звернулась до суду в порядку ст. ст. 47-49
Закону з заявою про порушення справи
про банкрутство у відношенні неї.
Підставою для звернення боржника до
господарського суду з заявою про
порушення справи про банкрутство стало
те, що загальний розмір безспірної
заборгованості боржника, що пов`язана з
його підприємницькою діяльністю
становить 305798 грн.

В обґрунтування наявності вказаної
заборгованості заявник вказав на те, що
заборгованість перед ФОП ОСОБА_14 в сумі
278330 грн. підтверджується рішенням
господарського суду Харківської
області від 20.09.10 у справі №07/210-10, перед
ФОП ОСОБА_15 в сумі 27468,00 коп.
підтверджується рішенням
господарського суду Харківської
області від 13.10.10 у справі №05/213-10 .

Окрім того, боржник вказав на наявність
заборгованості, яка не пов'язана із
здійсненням ним підприємницької
діяльності, а саме: по кредитному
договору № 014/1277/74/97816 від 06.03.2008 року
перед "Райффайзен банк Аваль",
заборгованість за договором складає
206381,18 доларів США, згідно довідки від
04.08.2010 року, по кредитному договору №
94Ф-ІК-400 від 25.04.2008 року перед ПАТ "ВТБ
Банк", заборгованість складає 499 371,8
доларів США, згідно довідки №2479/400-08-2
від 03.08.2010 року, по кредитному договору
№ 700006381 від 29.04.2008 року перед ЗАТ "Альфа
банк", заборгованість за кредитним
договором складає 43685,11 доларів США.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 15.11.10 порушено
провадження у справі про банкрутство
ФОП ОСОБА_6

Постановою суду від 21.12.10 ФОП ОСОБА_6
визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру та призначено
ліквідатором арбітражного керуючого
ОСОБА_16, якого було зобов'язано
відповідно до ст.ст. 47-49 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції 1992 року, далі - Закон)
виконати дії передбачені вказаною
статтею, завершити ліквідаційну
процедуру та надати суду відповідні
документи.

В судовому засіданні 18.04.13 усунуто
арбітражного керуючого Ніколенко В.Г.
від виконання покладених на нього
обов'язків та призначено ліквідатором
банкрута арбітражного керуючого
Татіщева О.Є.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 09.04.2014 (суддя
Кононова О.В.) припинено провадження у
справі про визнання банкрутом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6. Скасовано
мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 08.05.2014 (колегія
суддів у складі: Шевель О.В. -
головуючий, Бородіна Л.І., Лакіза В.В.)
ухвалу господарського суду
Харківської області від 09.04.2014 про
припинення провадження у справі
залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 29.07.2014р. касаційну скаргу
Полтавської обласної дирекції АТ
"Райффайзен Банк Аваль" залишено без
задоволення. Постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
08.05.2014 та ухвалу господарського суду
Харківської області від 09.04.2014 по
справі №Б-50/211-10 - без змін.

Приймаючи означені судові акти, суди
виходили з недоведеності фізичною
особою -підприємцем ОСОБА_6 факту
наявності у неї ознак
неплатоспроможності належними та
допустимими у розумінні Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
та Закону України "Про виконавче
провадження" , а саме відсутності у
матеріалах справи доказів пред'явлення
кредиторами виконавчих документів до
органів виконавчої служби.

Постановою Верховного Суду України від
25.11.2014р. заяву публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль"
задоволено частково. Постанову Вищого
господарського суду України від 29
липня 2014року у справі №Б-50/211-10
скасовано, а справу передано на новий
розгляд до суду касаційної інстанції.

Скасовуючи Постанову ВГСУ від 29.07.2014р. у
справі №Б-50/211-10, Верховний Суд України
вказав на те , що суд касаційної
інстанції при вирішенні цієї справи
неправильно застосував норми
матеріального права, що суперечить
висновкам цього ж суду в іншому
судовому рішенні у подібних
правовідносинах у справі № Б-39/115-09.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, боржник - ФОП ОСОБА_6
звернулася з заявою про порушення
провадження у справі про її
банкрутство у порядку статей 47-49 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» на тій
підставі, що в результаті здійснення
підприємницької діяльності у неї
утворилась заборгованість перед
кредиторами, яку від не має можливості
погасити.

Згідно зі ст.41 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" .

Провадження у справах про банкрутство
регулюється ГПК у випадках, коли його
норми безпосередньо визначають
правила даного провадження (статті 2, 41,
12 та 15) або мають універсальний
характер для будь-якої стадії судового
процесу , або процесуальної дії (статті,
вміщені в розділах I, V, VI, VII, XII, XIII), з
урахуванням встановлених Законом
особливостей.

Відповідно до статті 53 Цивільного
кодексу України фізична особа, яка
неспроможна задовольнити вимоги
кредиторів, пов'язані із здійсненням
нею підприємницької діяльності, може
бути визнана банкрутом у порядку,
встановленому законом.

Згідно з частиною 7 статті 128
Господарського кодексу України
громадянин-підприємець може бути
визнаний судом банкрутом відповідно до
вимог цього Кодексу та інших законів.

Провадження у справі про банкрутство
суб'єкта підприємницької діяльності -
громадянина здійснюється за правилами,
визначеними нормами Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
цілому, з урахуванням особливостей,
передбачених ст. ст. 47, 48 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Заява щодо порушення справи про
банкрутство громадянина-підприємця
подається на загальних підставах,
встановлених статтями 6 та 7 Закону про
банкрутство, з урахуванням
особливостей, визначених статтею 47
зазначеного Закону.

Частиною третьою статті 6 та частиною
восьмою статті 7 Закону про банкрутство
передбачено, що справа про банкрутство
порушується господарським судом, якщо
безспірні вимоги кредитора
(кредиторів) до боржника сукупно
складають не менше трьохсот
мінімальних розмірів заробітної плати,
які не були задоволені боржником
протягом трьох місяців після
встановленого для їх погашення строку,
якщо інше не передбачено цим Законом,
та в разі підтвердження кредитором
(кредиторами) своєї (своїх) вимоги
(вимог) до неплатоспроможного боржника
документами, що свідчать про їх
безспірність.

Відповідно до частин першої та другої
статті 47 Закону про банкрутство
правила, передбачені цією статтею,
застосовуються до відносин, пов'язаних
з визнанням громадянина - суб'єкта
підприємницької діяльності банкрутом.
Заява про порушення справи про
банкрутство громадянина-підприємця
може бути подана в господарський суд
громадянином-підприємцем, який є
боржником, або його кредиторами.

Згідно з частиною п'ятою статті 7 Закону
про банкрутство боржник зобов'язаний
звернутись до суду із заявою про
визнання банкрутом у разі виникнення
таких обставин:

- задоволення вимог одного або кількох
кредиторів призведе до неможливості
виконання грошових зобов'язань
боржника в повному обсязі перед іншими
кредиторами;

- орган боржника, уповноважений
відповідно до установчих документів
або законодавства прийняти рішення про
ліквідацію боржника, прийняв рішення
про звернення в господарський суд із
заявою боржника про порушення справи
про банкрутство.

При цьому справа про банкрутство
порушується господарським судом за
заявою боржника за наявності хоча б
однієї з підстав, передбачених
частиною п'ятою статті 7 Закону про
банкрутство.

Звертаючись до суду із заявою щодо
порушення справи про своє банкрутство,
ФОП ОСОБА_6 послалася на те, що
загальний розмір заборгованості перед
кредиторами, пов'язаної із
підприємницькою діяльністю та не
забезпеченої заставою, становить 305 798
грн., а вартість її майна - 972 435 грн.,
проте це майно перебуває в заставі та
іпотеці, самостійно провести його
реалізацію ФОП ОСОБА_6 не може, а
задоволення нею вимог одного або
кількох кредиторів призведе до
неможливості виконання грошових
зобов'язань боржника в повному обсязі
перед іншими кредиторами.

За змістом абзацу восьмого статті 1
Закону про банкрутство безспірними є
вимоги кредиторів, визнані боржником,
інші вимоги кредиторів, підтверджені
виконавчими документами чи
розрахунковими документами, за якими
відповідно до законодавства
здійснюється списання коштів з
рахунків боржника.

Тобто, згідно з наведеною нормою закону
ініціювання боржником порушення
справи про банкрутство свідчить про
відсутність між боржником та його
кредиторами спору про наявність і
неоплатність боргу, оскільки сам
боржник визнає ці обставини.

Таким чином, висновки судів попередніх
інстанцій про відсутність доказів
безспірності грошових вимог
кредиторів до боржника, в розумінні
Закону про банкрутство, не можуть бути
визнанні судом касаційної інстанції
обґрунтованими, оскільки, із заявою про
порушення справи про банкрутство, в
порядку статті 47 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
звернуся саме боржник, що свідчить про
визнання ним обставин наявності боргу,
а тому, спеціальним Законом, в даному
випадку, не вимагається подання при
зверненні з заявою про порушення
справи про банкрутство, за вимогами
статті 47 Закону, доказів безспірності
вимог кредиторів.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги, згідно ст.
1119 ГПК України має право, зокрема:
залишити рішення першої інстанції або
постанову апеляційної інстанції без
змін, а скаргу без задоволення;
скасувати рішення першої інстанції або
постанову апеляційної інстанції
повністю або частково і прийняти нове
рішення.

Згідно ч. 1 ст. 11010 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого чи апеляційного
господарського суду або постанови
апеляційного господарського суду є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що ухвала господарського суду
Харківської області від 09.04.2014р. та
постанова Харківського апеляційного
господарського суду від 08.05.14р прийняті
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, та підлягають
скасуванню, а справа передачі на
розгляд господарського суду
Харківської області на стадію
ліквідації.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 1115, 1117 - 11113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И
В:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 08.05.14р. та
ухвалу господарського суду
Харківської області від 09.04.2014р. у
справі № Б-50/211-10 скасувати.

Справу № Б-50/211-10 передати на розгляд
господарського суду Харківської
області на стадію ліквідації.

Державному реєстратору за адресою
місцезнаходження боржника Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 (ІНН НОМЕР_1,
АДРЕСА_1) внести до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців запис про скасування
державної реєстрації припинення
провадження у справі про банкрутство
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 у
зв'язку з прийняттям Постанови Вищого
господарського суду України від
23.12.2014року, якою скасовано постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 08.05.14р та
ухвалу господарського суду
Харківської області від 09.04.2014р. у
справі № Б-50/211-10 .

Головуючий суддя:М.Д. Запорощенко
Судді: О.В. Білошкап В.Я. Погребняк