ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року Справа № 927/307/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіДобролюбової
Т.В.суддівГоголь Т.Г. (доповідач), Швець
В.О.розглянувши у судовому засіданні
за участю представників: прокуратури:
Боднарчук В.М. - прокурор ГПУ, посв.
№023013, позивача: Безпалюк О.Л. - дов. від
18.04.14 (був присутній у с.з. 18.12.14),
відповідача: Ковальчук О.О. - дов. від
10.06.14 (була присутня у с.з. 18.12.14).

касаційну скаргуТовариства з
обмеженою відповідальністю
"НіжинТеплоМережі"на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від04.11.14у
справі№927/307/14 Господарського суду
Чернігівської областіза позовом
Ніжинського міжрайонного прокурора в
інтересах держави в особі Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз
України"до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"НіжинТеплоМережі"простягнення 19393994,83
грн. У судовому засіданні 18.12.14
оголошувалася перерва до 25.12.14.

Ніжинський міжрайонний прокурор
звернувся до Господарського суду
Чернігівської області з позовом (з
урахуванням змін) в інтересах держави в
особі Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "НіжинТеплоМережі"
про стягнення з нього 17780274,04 грн. боргу,
1120884,15 грн. пені, 103041,25 грн. інфляційних
втрат, 389795,39 грн. - 3% річних. Позов
обґрунтований неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за договором
купівлі-продажу природного газу
№13/3177-ТЕ-39 від 28.12.12 щодо проведення
розрахунків за отриманий газ.

Рішенням Господарського суду
Чернігівської області від 06.05.14 (суддя
Белов С.В.) позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача 17780274,04 грн. боргу, 9075,09 грн.
пені, 1815,02 грн. - 3% річних. У решті позову
відмовлено. Господарський суд
дійшов висновку про несплату
відповідачем повної вартості
отриманого за договором від 28.12.12
природного газу. Судом було враховано
те, що відносно відповідача була
порушена справа про банкрутства та у
період з 19.02.13 до 27.02.14 діяв мораторій на
задоволення вимог кредиторів.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 09.07.14 (судді:
Майданевич А.Г., Лобань О.І., Федорчук
Р.В.) перевірене рішення місцевого
господарського суду залишено без змін
з тих же підстав.

На виконання рішення суду у цій справі
Господарським судом Чернігівської
області 26.08.14 був виданий наказ.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "НіжинТеплоМережі"
звернулося до господарського суду із
заявою про розстрочку виконання
рішення у цій справі та просило
розстрочити його виконання рівними
платежами з грудня 2014 року до квітня 2026
року за графіком, доданим до заяви. В
обґрунтування заяви, заявник вказував
на складний фінансовий стан
підприємства та те, що негайне
виконання рішення у справі призведе до
зупинки діяльності підприємства
відповідача і навіть до його
банкрутства та взагалі унеможливить
виконання судового рішення у цій
справі.

Ухвалою Господарського суду
Чернігівської області від 11.09.14 (суддя
Белов С.В.) відповідачу надано
розстрочку виконання рішення
місцевого господарського суду від 06.05.14
строком на 30 місяців, починаючи з
жовтня 2014 року, рівними платежами по
525543,81 грн. щомісячно. Господарський суд
установив наявність виняткових
обставин, за яких можливе розстрочення
виконання судового рішення. При цьому,
суд керувався приписами статті 121
Господарського процесуального кодексу
України.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 04.11.14 (судді:
Ткаченко Б.О., Синиця О.Ф., Зеленін В.О.)
перевірену ухвалу суду скасовано. У
задоволенні заяви відповідача про
розстрочку виконання судового рішення
у цій справі відмовлено. Апеляційний
господарський суд мотивував відмову
недоведеністю обставин, які
ускладнюють виконання судового
рішення у цій справі.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "НіжинТеплоМережі"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить постанову у справі
скасувати, а ухвалу залишити в силі.
Товариство посилається на порушення
судами приписів статті 121
Господарського процесуального кодексу
України. Скаржник наголошує на
складному фінансовому стані
підприємства, який утворився, в тому
числі, через невчасну оплату
населенням за поставлений природний
газ, не відшкодування йому різниці в
тарифах тощо. Він вказує на те, що
негайне виконання рішення у справі
призведе до зупинки діяльності
підприємства відповідача і навіть до
його банкрутства та взагалі
унеможливить виконання судового
рішення у цій справі. Крім того, він
зазначає, що надана господарським
судом розстрочка сприяла погашенню
суми заборгованості, стягнутої за
судовим рішенням.

Від позивача відзиву на касаційну
скаргу судом не отримано.

Від Ніжинського міжрайонного
прокурора судом отримано відзив на
касаційну скаргу, в якому він просить
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 04.11.14 залишити
без змін.

Вищий господарський суд України,
заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г.,
пояснення учасників процесу,
переглянувши матеріали справи та
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
приписів процесуального
законодавства, відзначає наступне.

Як установлено господарськими судами
та підтверджено матеріалами справи,
рішенням Господарського суду
Чернігівської області від 06.05.14 у цій
справі (яке набрало законної сили)
стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "НіжинТеплоМережі" на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" 17780274,04 грн.
боргу, 9075,09 грн. пені, 1815,02 грн. - 3% річних.
На виконання цього рішення
Господарським судом Чернігівської
області 26.08.14 був виданий наказ. Ухвалою
місцевого господарського суду від
11.09.14, через наявність виняткових
обставин, що ускладнюють та роблять
неможливим вчасне виконання рішення
суду у цій справі, було частково
задоволено заяву відповідача та
розстрочено виконання рішення
Господарського суду Чернігівської
області від 06.05.14 на 30 місяців, зі
сплатою 525543,81 грн. щомісячно. При цьому,
судом було надано оцінку наведеним
відповідачем обставинам та враховано
інтереси як позивача, так і
відповідача. Господарський суд визнав,
що упродовж 30 місяців боржник буде
здатний розрахуватися зі стягувачем
повністю, а продовження дій з
примусового виконання судового
рішення може призвести до
неплатоспроможності відповідача в
цілому та невиконання цього рішення.
Київський апеляційний господарський
суд з такими висновками місцевого
господарського суду не погодився,
посилаючись на недоведеність
наведених відповідачем обставин.
Проте, висновки суду апеляційної
інстанції визнаються помилковими з
огляду на таке. Відстрочка або
розстрочка виконання рішення, зміна
способу та порядку виконання рішення,
ухвали, постанови унормовані статтею 121
Господарського процесуального кодексу
України. Так, при наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, за заявою
сторони, державного виконавця,
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.
Наведена норма визначає процесуальну
можливість вирішення питань,
пов'язаних із проблемами, що виникають
під час виконання рішення
господарського суду. У процесі
виконання рішення ймовірне виникнення
обставин, що ускладнюють виконання чи
роблять його неможливим. Розстрочка -
це виконання рішення частками,
встановленими господарським судом, з
певним інтервалом у часі. Строки
виконання кожної частки визначається
господарським судом. Підставою для
розстрочки виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють або роблять неможливим
виконання рішення у строк. При
вирішенні питання про розстрочку
виконання рішення господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, скрутний матеріальний стан,
стосовно юридичної особи - наявну
загрозу банкрутства, відсутність
коштів на банківських рахунках і майна,
на яке можливо було б звернути
стягнення, щодо як фізичних, так і
юридичних осіб - стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо. При цьому,
господарський суд повинен враховувати
можливі негативні наслідки для
боржника при виконанні рішення у
встановлений строк, але також повинен
враховувати такі ж наслідки і для
стягувача при затримці виконання
рішення та не допускати їх настання.
Тобто розстрочення виконання судового
рішення пов'язано з об'єктивними,
непереборними - виключними
обставинами, котрі ускладнюють його
вчасне виконання. Місцевий
господарський суд, дослідивши долучені
докази та надавши оцінку наведеним
заявником обставинам, установив, що
виконання судового рішення
відповідачем ускладнювалось скрутним
фінансовим станом останнього; що
негайне виконання рішення у справі
призведе до зупинки діяльності
підприємства відповідача і
унеможливить виконання судового
рішення у цій справі, тобто стягнення
спірної суми. Господарським судом при
наданні розстрочки також було
враховано специфіку діяльності
підприємства відповідача; те що
основним видом його діяльності є
постачання та розподіл теплової
енергії для потреб населення; що
скрутний фінансовий стан відповідача
виник з об'єктивних причин, зокрема,
через невідшкодування йому з бюджету
різниці в тарифах, значну
заборгованість населення і його
неплатоспроможність; що у відповідача
(на момент винесення ухвали про
розстрочку) відсутні у наявності
обігові кошти та майно, за рахунок
якого можна було б виконати судове
рішення. Разом з цим, місцевий
господарський суд врахував і
матеріальні інтереси та фінансовий
стан позивача. Між тим, скасовуючи
ухвалу місцевого господарського суду,
апеляційний господарський суд не
спростував встановлених місцевим
господарським судом обставин та не
навів мотивів щодо відмови у
розстрочці, як то передбачено
приписами статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.
Апеляційний господарський суд не
зазначив своїх мотивів і доводів про
відмову у розстрочці, обмежившись, при
цьому, лише посиланням на їх
недоведеність. Крім того, колегія
суддів враховує і те, що надання
розстрочки у виконанні судового
рішення за ухвалою від 11.09.14 дало
можливість боржнику погасити значну
частину заборгованості, стягнутої за
спірним рішенням. Таким чином, доводи
касаційної скарги знайшли своє
підтвердження. Відповідно до статті 11110
Господарського процесуального кодексу
України підставами для скасування
постанови апеляційного господарського
суду є порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права. Враховуючи викладене, постанова
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню із залишенням в силі ухвали
господарського суду першої інстанції,
а касаційна скарга задовольняється.
Водночас колегія суддів зауважує, що
судовий збір за розгляд касаційної
скарги покладається на відповідача.

З огляду на зазначене та керуючись
статтями 1115, 1117, 1118, 1119, 11110 , 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського
апеляційного господарського суду від
04.11.14 у справі №927/307/14 скасувати. Ухвалу
Господарського суду Чернігівської
області від 11.09.14 залишити в силі.

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"НіжинТеплоМережі" задовольнити.

Головуючий суддя
Т.Добролюбова

Судді
Т.Гоголь

В.Швець