РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/23595/14 22.12.14

За позовом Державного підприємства "Завод 410 ЦА"

до Державної установи "Державний медичний і сертифікаційний центр цивільної авіації України"

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Демський А.Л. (представник за довіреністю);

від відповідача: Троценко Б.Д. (голова комісії з реорганізації).

В судовому засіданні 22 грудня 2014 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

28 жовтня 2014 року Державне підприємство "Завод 410 ЦА" подало до канцелярії Господарського суду міста Києва на розгляд судом позовну заяву № 48-2631 від 08.10.2014 року, в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку стягнути з Державної установи "Державний медичний і сертифікаційний центр цивільної авіації України" суму заборгованості в розмірі 227 137,86 грн. (двісті двадцять сім тисяч сто тридцять сім гривень 86 копійок), де основний борг - 176 624,07 грн., пеня - 12 079,43 грн., 3% річних - 3 607,21 грн., 7% штрафу - 12 363,68 грн. та індекс інфляції - 22 463,47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач своїх обов'язків за договором № 131 на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії від 20.06.2013 року належним чином не виконав, зокрема, в передбачений відповідним договором строк не здійснив в повному обсязі оплату за надані йому позивачем послуги щодо виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, внаслідок чого, за несплату та прострочку термінів оплати наданих позивачем послуг, у відповідача утворилась заборгованість за вказаним правочином.

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2014 року (суддя Цюкало Ю.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 910/23595/14, розгляд справи призначено на 01.12.2014 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2014р. розгляд справи було відкладено до 22.12.2014 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2013 року між позивачем (надалі - Постачальник) та Державною установою "Державний медичний і сертифікаційний центр цивільної авіації України" (далі - Споживач) укладено договір на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії № 131 (по тексту - Договір, копія міститься в справі), згідно п. 1.1. якого Постачальник бере на себе зобов'язання виробляти, транспортувати та постачати для потреб Споживача теплову енергію в гарячій воді (згідно ДК-016-2010-код класифікатора 35.30.1-«Пара та гаряча вода; постачання пари та гарячої води»), а Споживач сплачувати за одержану і силову енергію, згідно тарифів, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, для Постачальника в терміни, що передбачені договором.

Позивач стверджує, що відповідач свої зобов'язання за Договором щодо оплати вартості спожитої теплової енергії не виконував, внаслідок чого за період з грудня 2013р. по січень 2014р. у останнього утворилась заборгованість перед позивачем, яка, за розрахунками позивача, становить 176 624,07 грн., що підтверджується актами: № 03/12/1 від 31.12.2013 року на суму 30 255,05 грн. та № 03/01 від 31.01.2014 року на суму 146 369,02 грн. (копії актів в справі).

Крім цього, позивач також просить стягнути з відповідача пеню в сумі - 12 079,43 грн., інфляційну складову боргу - 22 463,47 грн., а також три проценти річних від простроченої суми - 3 607,21 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вже було установлено судом, 20 червня 2013 року між сторонами укладено договір № 131 на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, відповідно до п. 1.1. якого Постачальник бере на себе зобов'язання виробляти, транспортувати та постачати для потреб Споживача теплову енергію в гарячій воді (згідно ДК-016-2010-код класифікатора 35.30.1-«Пара та гаряча вода; постачання пари та гарячої води»), а Споживач сплачувати за одержану і силову енергію, згідно тарифів, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, для Постачальника в терміни, що передбачені договором.

Згідно п.п. 4.2.1 та 4.2.3 Договору Постачальник зобов'язується забезпечувати подачу теплової енергії Споживачеві в обсягах обумовлених Договором та гарантувати безпечне користування тепловою енергією за умови дотримання Споживачем умов Договору, «ПКТЕ», «ПТЕТУіТМ».

Пунктами 3.2.2 та 3.2.3 Договору передбачено, що Споживач зобов'язаний дотримуватися обсягів використання теплової енергії, які зазначені в Додатку № 2, не допускаючи їх перевищення і виконувати умови та порядок оплати одержаної теплової енергії в обсягах (додаток № 2) і в терміни, які передбачені чинним договором.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору в період з грудня 2013 року по січень 2014 року позивач надав відповідачу узгоджені сторонами в Договорі послуги, що підтверджується актами: № 03/12/1 від 31.12.2013 року на суму 30 255,05 грн. та № 03/01 від 31.01.2014 року на суму 146 369,02 грн., а всього на суму 176 624,07 грн. та виставив на їх оплату рахунки фактури: № СФ-0000976 та № СФ-000043 (копії документів в матеріалах справи).

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з п. 6.1.3 Договору Споживач не пізніше ніж за 20 днів до початку розрахункового періоду сплачує Постачальникові вартість зазначеної в Договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Позивач стверджує, а відповідачем не спростовано, що Споживач не здійснив на користь Постачальника оплату за отримані по Договору послуги.

Матеріали свідчать, що 18.08.2014 року позивачем була надіслана претензія на суму 224 934,05 грн., в якій останній просить повернути грошові кошти та надав розрахунок заборгованості відповідача (копія претензії в справі).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України). Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 31.10.2014 року та від 01.12.2014р. відповідача було зобов'язано надати суду відзив на позов, докази на підтвердження відповідних заперечень.

Всупереч вимогам вказаних ухвал заперечень та контррозрахунку заявлених до стягнення сум відповідач до суду не надав та не надіслав.

Враховуючи викладене, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку відповідача, а також те, що доказів здійснення з боку позивача на користь відповідача сплати грошових коштів в оплату послуг по Договору за період з грудня 2013 року по січень 2014 року, станом на грудень 2014 року, до суду не представлено, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором послуг за вказаний період в сумі 176 624,07 грн. /сума актів № 03/12/1 від 31.12.2013 року та № 03/01 від 31.01.2014 року/.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 7.2.2 Договору за несвоєчасну оплату вартості теплової енергії згідно Р. 6 чинного договору - пеня у розмірі 0,1%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, чинної під час періоду, за який сплачується пеня, від вартості простроченого платежу за кожний день прострочення, індекс інфляції, 3% річних, 7% штрафу за несвоєчасну оплату понад 30 діб.

Дослідивши матеріали справи, за неналежне виконання відповідачем умов Договору перед позивачем щодо оплати послуг, стягненню з відповідача, на підставі п. 7.2.2. Договору, на користь позивача підлягає 11 987,49 грн. пені, що складає: 344,82 грн. + 4 655,13 грн. +

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
176624.0715.04.2014 - 29.06.2014769.5000 %0.052 %*6987.54
Положеннями статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку відповідача, приймаючи до уваги прострочення Споживачем оплати наданих Постачальником послуг за Договором за період з грудня 2013 року по січень 2014 року, обґрунтованими, відповідно до заявленого позивачем розрахунку, є позовні вимоги про стягнення з відповідача 22 463,47 грн. інфляційних втрат, 3 607,21 грн. 3% річних та 12 363,68 грн. 7% за прострочення зобов'язання щодо своєчасної оплати послуг понад 30 днів.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 227 045,92 грн. з них основного боргу - 176 624,07 грн., пеня - 11 987,49 грн., 3% річних - 3 607,21 грн., 7% штрафу - 12 363,68 грн. та індекс інфляції - 22 463,47 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 4 540,48 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державної установи "Державний медичний центр і сертифікаційний центр цивільної авіації України" (ідентифікаційний код 21604340, адреса: 01051, м. Київ, вул. Волинська, буд. 66-А), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Державного підприємства "Завод 410 ЦА" (ідентифікаційний код 01128297, адреса: 03151, м. Київ, просп. Повітрофлотський, буд. 94, р/р 62 в АТ «Укрексімбанк», МФО 322313), або на будь-який інший рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основного боргу - 176 624,07 грн. (сто сімдесят шість тисяч шістсот двадцять чотири гривні 05 копійок), пеня - 11 987,49 грн. (одинадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят сім гривень 49 копійок), 3% річних - 3 607,21 грн. (три тисячі шістсот сім гривень 21 копійка), 7% штрафу - 12 363,68 грн. (дванадцять тисяч триста шістдесят три гривні 68 копійок), індекс інфляції - 22 463,47 грн.(двадцять дві тисячі чотириста шістдесят три гривні 47 копійок) та судовий збір - 4 540,48 грн. (чотири тисячі п'ятсот сорок гривень 48 копійок). Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 22.01.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало