м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/21511/14 18.12.14

Господарський суд міста Києва у складі
головуючого судді Головіної К.І., при
секретарі судового засідання Мельник
Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Приватного
акціонерного товариства "Технологія"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еліт"

про стягнення 46 877,52 грн.

за участю представників:

від позивача:Полєвікова А.Ю.-
представник за довіреністю № 37 від
14.10.2014 р. від відповідача:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва
звернулось Приватне акціонерне
товариство "Технологія" з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еліт" про стягнення
заборгованості в розмірі 46 877,52 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на порушення відповідачем
умов договору поставки № 01/13-17/3 від
16.01.2014 р. в частині своєчасної плати за
поставлений товар, внаслідок чого у
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еліт" утворилась
заборгованість в сумі 46 877,52 грн.

У позові Приватне акціонерне
товариство "Технологія" просить суд
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еліт" заборгованість
за поставлений товар у розмірі 46 877,52
грн., яка складається з суми основного
боргу - 40 456,04 грн., пені - 3 236,83
грн., інфляційних втрат - 2 726,62 грн., 3 %
річних - 458,03 грн.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав та обґрунтував
позовні вимоги, просив їх задовольнити
в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, належним чином був
повідомлений про час та місце судового
засідання. Позиція відповідача з
приводу заявленого позову суду
невідома.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України суд
вважає за можливе розглянути справу
без участі представника відповідача за
наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.01.2014 р. між
Приватним акціонерним товариством
"Технологія" (постачальник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Еліт" (покупець), був
укладений договір поставки № 01/13-17/3.

Згідно з п 1.1 вказаного договору
постачальник поставляє та передає у
власність покупцеві, а покупець
приймає та оплачує фольгу алюмінієву з
нанесенням зображень згідно з умовами
даного договору.

Асортимент, найменування, кількість,
ціна товару, що постачається
зазначається у специфікації та
погодженому сторонами рахунку (п. 1.2
договору).

Відповідно до п. 3.1 договору товар
приймається покупцем за адресою
поставки на підставі накладних та
інших супровідних документів.

Згідно з п.п. 4.1, 4.5 договору ціна товару
встановлюється у погоджених сторонами
специфікаціях та відображається у
рахунках та інших товаросупровідних
документах. Оплата за поставлений
товар здійснюється покупцем протягом 28
днів з моменту отримання товару
покупцем. На строк затримки
постачальником необхідних
супроводжувальних документів,
покупець має право відстрочити
розрахунок з постачальником.

Відповідно до специфікації № 1 від
16.01.2014 р. до договору умовами оплати
товару є: 30 % від суми партії товару в
якості передплати протягом 3 днів з
моменту підписання даної специфікації,
остання частина - протягом 28 днів з дати
поставки партії товару.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач умови договору виконав у
повному обсязі, поставив товар на
загальну суму 77 680,26 грн., що
підтверджується видатковими
накладними № РН 0000454 від 14.02.2014 р., № РН
0000603 від 28.02.2014 р., № РН 0000872 від 25.03.2014 р.,
№ РН 0000454 від 31.03.2014 р.

Однак, відповідач зі свого боку умови
договору в частині оплати поставленого
товару виконав неналежним чином -
оплатив на суму 37 224,22 грн., що
підтверджується банківською випискою
з рахунку позивача.

Таким чином, у відповідача виникла
заборгованість за поставлений товар на
суму 40 456,04 грн., що підтверджується
розрахунком заборгованості та
поясненнями позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Оскільки доказів належної оплати
заборгованості суду не надано, позовні
вимоги в частині стягнення 40 456,04 грн.
основного боргу за договором поставки
№ 01/13-17/3 від 16.01.2014 р. підлягають
задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач
також просить стягнути з відповідача
пеню за несвоєчасне погашення
заборгованості за договором поставки
у сумі 3 236,83 грн.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу
України передбачено, що учасник
господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Частиною 6 статті 231 Господарського
кодексу України передбачено, що
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Пунктом 6.4 договору передбачено, що за
порушення строків оплати покупець
сплачує постачальнику пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
вартості неоплаченого товару за кожен
день затримки.

Перерахувавши заявлену позивачем суму
пені відповідно до подвійної облікової
ставки Національного банку України та
вимог ст. 232 ГК України, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача пеню
за несвоєчасне виконання зобов'язання
за договором поставки у сумі 3
236,83 грн.

Також позивач просить стягнути з
відповідача інфляційних втрат у сумі 2
726,62 грн. та 3 % річних у сумі 458,03 грн. за
період з березня по липень 2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного
кодексу України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми
законодавства та умови укладеного
сторонами правочину, вимоги про
стягнення інфляційної складової боргу
та 3 % річних є такими, що заявлені
правомірно.

Провівши перерахунок заявленої до
стягнення матеріальних втрат, суд
дійшов висновку, що з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
інфляційні втрати у сумі 2 726,62 грн. та 3 %
річних у сумі 458,03 грн. за період з
березня по липень 2014 р.

На підставі викладеного, враховуючи, що
наявні у справі матеріали свідчать про
обгрунтованість вимог позивача, суд
задовольняє позов у повному обсязі.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного
товариства "Технологія" до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Еліт" про
стягнення заборгованості в розмірі 46
877,52 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еліт" (01032, м. Київ,
вул. Саксаганського, буд. 115-А,
ідентифікаційний код 32396857) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Технологія" (40031, м. Суми, проспект
Курський, буд. 147-А, ідентифікаційний
код 14022407) основну заборгованість в сумі
40 456 (сорок тисяч чотириста п'ятдесят
шість) грн. 04 коп., пеню в сумі 3 236 (три
тисячі двісті тридцять шість) грн. 83
коп., інфляційні втрати у сумі 2 726 (дві
тисячі сімсот двадцять шість) грн. 62
коп., 3 % річних у сумі 458
(чотириста п'ятдесят вісім) грн. 03 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еліт" (01032, м. Київ,
вул. Саксаганського, буд. 115-А,
ідентифікаційний код 32396857) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Технологія" (40031, м. Суми, проспект
Курський, буд. 147-А, ідентифікаційний
код 14022407) витрати по сплаті судового
збору в розмірі 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та
проголошено його вступну та
резолютивну частини в судовому
засіданні 18 грудня 2014 року.

Повний текст рішення підписаний 23
грудня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
через господарський суд міста Києва
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня підписання повного
тексту рішення.

Суддя
К.І.
Головіна