номер провадження справи 7/121/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2014 Справа № 908/5731/14

За позовом: Запорізької регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини, м. Запоріжжя.

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Мелітопольський м'ясокомбінат", м. Мелітополь, Запорізька область.

Суддя Н.С. Кутіщева - Арнет

Представники:

від позивача: Моісеєнко Д.М., довіреність б/н від 12.12.2014р.

від відповідача: не з'явився

Заявлено позов про стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 1 871 грн. 30 коп.

Ухвалою суду від 15.12.2014р. позовну заяву прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 29.12.2014 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 23.01.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 55. Протягом періоду 2012-2013р.р. позивач, на підставі договору, виконував для відповідача лабораторні дослідження м'яса забійних тварин та птиці. На підтвердження виконання лабораторних досліджень були підписані акти виконаних робіт № ДУ - 0000514 від 25.07.2012 року на суму 1 433,58 грн. та № 2191 від 08.01.2013 року на суму 3 224,83 грн. Для розрахунку вартості лабораторних досліджень за актом № ДУ-0000514 від 25.07.2012р. були взяті тарифи, затверджені наказом директора Запорізької регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини № 27-л від 19.06.2009 року, а за актом № 2191 від 08.01.2013 року - використані тарифи, затверджені наказом директора Запорізької регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини № 26-л від 24.04.2012 року. Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області була проведена ревізія фінансово - господарської діяльності позивача, за результатами якої було складено Акт № 07-21/49 від 05.08.2014 року. Ревізією було встановлено факт невірного застосування позивачем нормативних тарифів під час розрахунку вартості лабораторних досліджень. Так, за актом виконаних робіт № ДУ - 0000514 від 25.07.2012р. мали бути застосовані тарифи, затверджені наказом директора Запорізької регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини № 26-л від 20.04.2012р., а для розрахунку вартості лабораторних досліджень за актом виконаних робіт № 21914 від 08.01.2013р. - мають бути застосовані тарифи, затверджені наказом Міністерства аграрної політики України № 666 від 31.10.2012 року та виданим на його виконання наказом директора Запорізької регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини № 56-л від 17.12.2012р. Внаслідок такої помилки стало недоотримання позивачем власних бюджетних коштів в сумі 1 871 грн. 30 коп. 12.08.2014 року позивач звернувся до відповідача листом № 330 з вимогою врегулювати витання щодо сплати недоотриманих коштів, але відповіді на лист так і не отримав. У випадку, що стався між позивачем та відповідачем, відповідач в результаті такої помилки отримав за рахунок позивача послуги (вигоду) за значно нижчою ціною без достатньої правової підстави. Керуючись ст. ст. ст. 1, 49, 54 Господарського процесуального кодексу України, ст. 1212 Цивільного кодексу України, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених в позовні.

Ухвала суду від 15.12.2014 року була направлена в установленому законом порядку на адреси, зазначені позивачем у позовній заяві.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Відповідно до п. п. 3.9.2, 3.9.3 Постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їх процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 4-5 ГПК України, невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим кодексом та іншими законами України.

До судового засідання від відповідача надійшов відзив на позову заяву, в якому відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають виконанню. В обґрунтування своїх заперечень відповідач вказує на те, що між ним та позивачем був укладений договір № 55 від 23.01.2012 року на виконання робіт по лабораторним дослідженням. Договір був кладений строком з 23.01.2012 року по 31.12.2012 року. Згідно ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Згідно з ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ГК України господарське зобов'язання, всі умови якого виконано належним чином, припиняється, якщо виконання прийнято управненою стороною. Відповідач належно виконував свої зобов'язання за договором та сплатив позивачу всю суму грошових коштів згідно актів здачі - прийняття робіт та виставлених рахунків, про що свідчать копії платіжних доручень. Частина 3 статті 632 ЦК України вказує, що зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Оскільки договір, на думку відповідача, є виконаним, то вимоги позивача щодо зміни ціни договору та стягнення 1 871,30 грн. є безпідставними та не підлягають задоволенню.

В судове засідання 29.12.2014р. відповідач або його представник не з'явились. Про причини неявки представник відповідача суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Судовий процес вівся без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, за клопотанням представника позивача.

Спір розглянуто згідно зі ст. 75 ГПК України, по наявних у справі матеріалах.

Розгляд справи закінчено 29.12.2014р. оголошенням рішення суду в повному об'ємі, в присутності представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

Предметом спору у даній справі, як заявлено позивачем, є стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 1 871,30 грн. згідно ст. 1212 ЦК України.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондується зі способами захисту права. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Підстави позову - це фактичні обставини з посиланням на конкретну норму матеріального права, на яких ґрунтується вимога позивача.

Предмет і підстава позову сприяють з'ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, які необхідні для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов'язку. Захист немайнового чи майнового права або законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від вчинення певних дій. Суд позбавлений права самостійно змінювати предмет або підставу позову.

Судом встановлено, що сторонами по справі 23.01.2012 року був укладений договір № 55.

За умовами п. 1.1 договору відповідач доручає, а позивач на підставі письмового звернення відповідача приймає на себе виконання робіт по лабораторним дослідженням (токсичні елементи, афлатоксин В1, антибіотики, мікробіологічні та радіологічні показники) в м'ясі забійних тварин та птиці свіже, охолоджене та заморожене, згідно п. 1.1 „Обов'язкового мінімального переліку досліджень сировини, продукції тваринного та рослинного походження, комбікормової сировини, комбікормів, вітамінних препаратів та інш., які слід проводити в державних лабораторіях ветеринарної медицини і за результатами яких видається ветеринарне свідоцтво (Ф-2)" від 03.11.1988р. № 16 (у редакції наказу Держдепартаменту ветмедицини № 87 від 18.11.2003р.).

Згідно з п. 3.1 договору, відповідач проводить 100% розрахунок за виконану роботу до одержання експертного висновку (протоколу досліджень).

Відповідно до п. 3.3 договору позивачем за результатами досліджень оформляється акт виконаних робіт в 2-х екземплярах, один екземпляр акту підлягає обов'язковому поверненню позивачу при отриманні відповідачем експертного висновку.

Відповідно до положень ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

На виконання умов договору позивач були виконані для відповідача лабораторні дослідження за актом № ДУ-0000514 від 25.07.2012 року здачі приймання робіт (надання послуг) на суму 1 433,58 грн. та за актом № 2194 від 08.01.2013 року здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 3 224,83 грн.

Акти були підписані відповідачем буз будь-яких зауважень.

Відповідач платіжним дорученням № 176559 від 25.07.2012 року сплати на користь позивача суму 1 433,58 грн., а платіжним дорученням № 186803 від 08.01.2013р. - суму 3 224,83 грн.

Отже, позивачем було проведено лабораторні дослідження на загальну суму 4 658,41 грн., яка була повністю сплачена відповідачем на виконання умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчиняться усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Зі змісту ст. 207 ЦК України випливає, що правочин в простій письмовій формі вчиняється сторонами шляхом фіксації його змісту в одному або кількох документах, листах, телеграмах тощо, якими сторони обмінялися за допомогою телетайпних, електронних або інших технічних засобів зв'язку.

За приписами ч.1 ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Як свідчать матеріали справи та надані суду документи, між сторонами склалися господарські відносини, що породили взаємні права та обов'язки, які відображені в договорі № 55 від 23.01.2012 року.

Кошти, які отримано як оплату за договором, набуто за наявності правової підстави, а тому вони не можуть бути витребувані відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

Вказана правова позиція викладена в Інформаційному листі ВГСУ від 27.10.2014 року № 01-06/1666/14.

Матеріали справи свідчать, що сторонами були належним чином виконанні умови договору, позивачем було проведено лабораторне дослідження, про що складені акти виконаних робіт (наданих послуг), а відповідачем була проведена повна оплата вартості такого дослідження.

Посилання позивача на проведення ревізії Державною фінансовою інспекцією у Запорізькій області та встановлення актом ревізії № 07-21/49 від 05.08.2014 року неправильного застосування позивачем нормативних актів не може бути прийнято судом до уваги, оскільки між позивачем та відповідачем існують договірні відносини, сторони в двосторонньому порядку визначили всі умови договору. Після проведення перевірки КРУ позивач та відповідач ні яких змін в договір не вносили.

Враховуючі все вищевикладене, позовні вимоги не обґрунтовані, та задоволенню не підлягають.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 22, 33, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Запорізької регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини (вул. Іванова, буд. 95, м. Запоріжжя, 69068, ) до Публічного акціонерного товариства "Мелітопольський м'ясокомбінат" (вул. Кірова, буд. 175, м. Мелітополь Запорізької області, 72319, ) відмовити.

Рішення набирає чинності через 10 днів з дня його прийняття.

Присутньому в судовому засіданні представнику позивача судом роз'яснені ст. ст. 85, 87 ГПК України.

Суддя Н.С. Кутіщева-Арнет