Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
925/1892/14: Господарські справи (до 01.01.2019); Майнові спори; Договори перевезення, у тому числі при:; Пошкодження, втрати, псування вантажу; З них при перевезенні залізницею.
Надіслано судом: 12.01.2015. Зареєстровано: 12.01.2015. Забезпечено надання загального доступу: 13.01.2015.
Дата набрання законної сили: 16.02.2015
Номер судового провадження: не визначено
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2014 року Справа № 925/1892/14

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Лавріненку С.І., за участю представників сторін: позивача - не з'явились, відповідача - не з'явились, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянув справу за позовом державного підприємства «Одеська залізниця» до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕП Транско» про стягнення 118360 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - державне підприємство «Одеська залізниця» звернувся в господарський суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕП Транско» (далі - відповідач) про стягнення 118360 грн. штрафу за неправильне зазначення в накладній маси вантажу, відповідно до ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, та відшкодування судових витрат.

В засіданні суду 25.11.2014 року представник позивача позов з підстав, викладених в позовній заяві письмових поясненнях до неї (а.с. 58-60), підтримав і просив суд задовольнити. В наступні засідання суду 17 і 29.12.2014 року представник позивача не з'явився.

Відповідач подав письмовий відзив на позов (а.с. 13-15) і письмові доповнення до нього (а.с. 42-43), в якому просив суд відмовити позивачу в задоволенні його вимог повністю з мотивів необґрунтованості і недоказаності позовних вимог. Представник відповідача в засіданні суду 13 і 25.11.2014 року проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у письмовому відзиві і додаткових письмових поясненнях до нього, в наступні засідання суду 17 і 29.12.2014 року представник відповідача не з'явився.

Неявка представників позивача і відповідача в засідання суду не перешкоджає вирішенню спору, справу судом розглянуто, з урахуванням вимог статей 69,75, 77 ГПК України, без їх участі за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі їх письмові пояснення і подані докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

Із накладної № 41862996 від 14.04.2014 року вбачається, що позивач - Одеська залізниця прийняв для перевезення залізничним транспортом внутрішнього сполучення від станції «Умань» Одеської залізниці до станції «Одеса-Порт» Одеської залізниці вантаж - пшениця насипом у вагонах, згідно відомості, №№ 95380010, 95362216, 95352605, 95391751, 95391363, 95339701, 95644720. Загальна маса вантажу, визначена відправником, складає 464000 кг, в тому числі у вагоні 95380010 - 63650 кг, провізна плата 4723 грн; 95362216 - 70000 кг, провізна плата 4780 грн.; 95352605 - 63800 кг, провізна плата 4723 грн.; 95391751 - 62950 кг, провізна плата 4723 грн.; 95391363 - 64000 кг, провізна плата 4723 грн.; 95339701 - 70000 кг, провізна плата 4780 грн.; 95644720 - 69600 кг, провізна плата 4780 грн.; масу вантажу визначено зважуванням на 150 т вагонних вагах, провізна плата становить 33232 грн., власником вантажу значиться ТОВ «Гранум Інвест», відправником - відповідач - ТОВ «ТЕП Транско», одержувачем - Одеський зерновий термінал філія ДПЗКУ. У графі накладної 49 «відмітки залізниці» зазначено, що до накладної прикладено комерційний акт № 024368/24, складений станцією Одеса-Порт, на недостачу 3900 кг, у графі 55 накладної зазначено, що правильність внесених відомостей підтверджено представником відправника (а.с. 10).

Із комерційного акта АА № 024368/24 від 16.04.2014 року (а.с. 8) вбачається, що при вивантаженні вантажу, що прибув з накладною № 41862996 від 14.04.2014 року, на вимогу вантажоодержувача проводилось комісійне переважування вантажу пшениці на електромеханічних вагонних вагах ДПЗКУ Одеського зернового терміналу, повірки 08.04.2014 року, переважування проводилось працівниками Одеського зернового терміналу в присутності комерційних агентів залізниці. Відповідно до розділу «Д» комерційного акта, при переважуванні виявлено, що вага вантажу у вагоні № 95391363 меньша ніж зазначено в перевізному документі на 1050 кг, в вагоні № 95391751 - меньша на 1100 кг, в вагоні № 95380010 - меньша на 600 кг, в вагоні № 95352605 - меньша на 600 кг, в вагоні № 95644720 - меньша на 550 кг, а загальна різниця ваги складає 3900 кг. Пломби (ЗПП) на вагонах слідів пошкоджень не мали, вагони були у справному технічному стані, недостаючий вантаж міг поміститись у вагонах, виток вантажу із вагонів відсутній, при відкритті верхніх вантажних люків виявлено, що вагони завантажені не повністю. Комерційний акт посвідчений підписами начальника станції, начальника вантажного району, комерційними агентами і вантажоодержувачем, завірений штемпелем станції.

Претензія позивача від 10.06.2014 року № 739/ДНМ про добровільну сплату суми спірного штрафу у місячний термін відповідачем не визнано і не виконано (а.с. 17).

Із технічного паспорта вагонних ваг станції «Одеса-Порт» Одеської залізниці, оформленого 17.12.2012 року, вбачається, що власником ваг є філія ПАТ «ДПЗКУ» «ОЗТ», ваги (ЗВВТ) електромеханічні, модифікації 2385ВВ-100Э/2С, занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, строк есплуатації 10 років, найбільше навантаження 100 т., прийняті в експлуатацію 15.10.2006 року, розташовані на колії № 2 «ОЗТ», міжповірочний інтервал складає 12 місяців, між оглядами-перевірками - 6 місяців, 08.04.2014 року проводились повірка ваг, спірне переважування проводилось 16.04.2014 року (а.с. 11-12).

26.12.2013 року публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України в особі директора філії «Одеський зерновий термінал», як замовником з однієї сторони, і позивачем - Державним підприємством «Одеська залізниця», як виконавцем з другої сторони, укладено договір про надання послуг № ДН-1-22/1-13-ДНМ, предметом якого сторони договору визначили зобов'язання виконавця за завданням замовника надати послуги, які складаються з:

роботи щодо участі представника залізниці у зважуванні на вагонних вагах всіх вагонів, що будуть надходити на адресу замовника, в порядку та на умовах, визначених цим договором;

у разі невідповідності відомостей щодо маси вантажу як у бік зменшення, так і у бік збільшення, яка буде встановлена під час проведення зважування вагонів, виконавець, відповідно до вимог ст. 129 Статуту залізниць України, складає комерційний акт, один екземпляр якого видає замовнику.

Обгрунтовауючи заперечення проти позову відповідачем зазначено, що:

твердження відповідача про неправильне зазначення ним - відповідачем як відправником вантажу маси вантажу у залізничній накладній № 41862996 від 14.04.2014 року є хибним, оскільки маса вантажу ним визначалась на підставі акту комісійного зважування від 14.04.2014 року щодо кількості відпущеного зі складу філії ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Уманський елеватор» зерна та товарно-транспортних накладних елеватора №№ 433-435 від 14.04.2014 року на його перевезення;

переважування вантажу проводилось по вимозі вантажоотримувача на його вагах, а не як контрольне зважування залізницею, після завершення перевезення;

розбіжність маси вантажу проти зазначеної у перевізному документі не перевищує допустимих природних втрат.

На підтвердження своїх заперечень відповідачем подано суду для доручення до матеріалів справи копії вищеназваних товарно-транспортних накладних, акту комісійного зважування і технічного паспорту вагів станції «Уманський елеватор» Одеської залізниці та договір № 4/ТЕО від 17.03.2014 року транспортного експедирування, укладений відповідачем, як експедитором, з власником вантажу ТОВ «Гранум інвест», як замовником послуг (а.с. 19-21, 22, 23-25).

Згідно з ст. 11 ч.ч. 1, 2 п. 1 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Предметом спору, що розглядається у даній справі, є заявлена позивачем, як перевізником, вимога до відповідача, як замовника перевезення і вантажовідправника, про стягнення штрафу у сумі 118360 грн. за невірне зазначення маси вантажу у накладній № 41862996 від 14.04.2014 року.

Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов'язань перевезення, загальні положення про перевезення визначені главою 64 ЦК України, главою 32 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов'язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобов'язання, відповідальність за порушення зобов'язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України. Крім того, спірні правовідносини перебувають у сфері регулювання спеціальних нормативних актів: Законів України «Про транспорт», «Про залізничний транспорт», Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 (з наступними змінами і доповненнями); Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 N 644 та зареєстрованого у Мін'юсті України 24.11.2000 за N 861/5082 (з наступними змінами і доповненнями); Правил видачі вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 N 644 та зареєстрованих у Мін'юсті України 24.11.2000 за N 862/5083; Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 N 644 та зареєстрованих у Мін'юсті України 24.11.2000 за N 863/5084 в редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 N 138, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за N 765/19503; Правил перевезення вантажів навалом і насипом, затверджених наказом Мінтрансу України від 20.08.2001 N 542 та зареєстрованих у Мін'юсті України 10.09.2001 за N 795/5986; Правил складання актів, затверджених наказом Мінтрансу України від 28.05.2002 N 334 та зареєстрованих у Мін'юсті України 08.07.2002 за N 567/6855 (з наступними змінами і доповненнями).

Відповідно до частин 5, 6 статті 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 3 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачає, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України «Про транспорт», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Частини 1 статті 24 Статуту залізниць України визначають, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Стаття 122 Статуту залізниць України встановлює, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно з пунктами 5, 7 Правил приймання вантажів до перевезення (в редакції, що діяла на час здійснення спірного перевезення): загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг указується в перевізних документах. Маса вантажу визначається відправником. Про спосіб визначення маси вантажу відправник зобов'язаний зазначити в накладній; маса зернових вантажів, насіння, висівок і комбікормів, які перевозяться насипом, картоплі, овочів і баштанних культур, які перевозяться навалом, визначається відправником на вагонних, елеваторних, інших вагах або за допомогою дозувальних пристроїв чи інших спеціальних приладів.

Пунктом 1.2. Правил оформлення перевізних документів встановлено, що накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Пунктами 4.1., 4.3. цих же правил встановлено, що заповнення накладної під час перевезення здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил, у разі складання акта в графі 49 «Відмітки залізниці» залізницею зазначаються його номер і коротко причина, з якої його складено. Пунктом 5.5. цих же Правил встановлено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Правилами складання актів (ст. 129 Статуту) встановлено, що:

п. 1 - при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти (додаток 1) та акти загальної форми (додаток 6 до Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Мінтрансу від 25.02.99 N 113 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.99 за N 165/3458);

п. 2 - комерційні акти складаються для засвідчення таких обставин, зокрема, як невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах;

п. 8. - комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу. Якщо комерційний акт складається на станції відправлення або на попутній станції, то другий примірник акта додається до перевізних документів. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документах у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів;

п. 10. - комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці (пункт 10 із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 р. N 138).

Пунктом 22 Правил видачі вантажів визначено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Загальні засади відповідальності учасників господарських відносин, види штрафних санкцій визначено главами 24, 26 ГК України. За їх змістом, зокрема, відповідно до норм статей 216, ч. 1, 217 ч.ч. 1, 4, 218 ч.ч. 1, 2, 230 ч. 1, 232 ч. 3 ГК України, господарську санкцію у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, за інійіативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно зі статтею 52 Статуту залізниць України, на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача. Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів також передбачено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Статтею 129 Статуту залізниць визначено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності маси вантажу зазначеним у транспортних документах. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

За змістом статей 43 ч. 3, 47, 43 ГПК України:

господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства;

судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи;

господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

Таким чином, із вищенаведених обставин справи вбачається, що встановлення невідповідності маси вантажу зазначеній відповідачем у накладній № 41862996 від 14.04.2014 року позивачем здійснено в межах своїх повноважень, у відповідності до норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, сам факт невідповідності підтверджено належними і допустимими доказами. Спростуванням цього факту могли б бути лише докази зважування вантажу саме залізницею при прийнятті його до перевезення і встановлена при цьому відповідність маси вантажу зазначеній у накладній № 41862996 від 14.04.2014 року, проте такі докази відповідачем суду не надані.

Відтак, з врахуванням обставин справи та вищенаведених приписів законодавства суд вважає, що при обставинах що склалися, вимога позивача про стягнення з відповідача суми штрафу за вчинення спірного порушення у сфері господарювання є обґрунтованою, доказаною, розрахунок розміру штрафу судом перевірено і визнано вірним, у зв'язку з чим позов задовольняє повністю, а заперечення відповідача визнає безпідставними і відхиляє.

На підставі статті 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 2367 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕП Транско», ідентифікаційний код юридичної особи 32291375, місцезнаходження: 19601, Черкаська область, Черкаський район, село Геронимівка, вул. Леніна, будинок 1 на користь державного підприємства «Одеська залізниця», ідентифікаційний код юридичної особи 01071315, місцезнаходження: 65012, Одеська область, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, будинок 19, р/р 1 в Одеській філії АБ «Експрес-Банк», МФО 328801 - 118360 грн. штрафу, 2367 грн. 20 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання повного тексту.

Повний текст рішення складено і підписано 06.01.2015 року.

Суддя В.М. Грачов

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...