м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/23907/14 26.11.14

Суддя Господарського суду міста Києва
Підченко Ю.О.

За участю секретаря судового засідання
Швеця С.С.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом Заступника прокурора
Шевченківського району м. Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради

до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю "Маки"

про внесення змін до договору

за участю представників сторін:

від прокуратури: Долгорук С.М. -
прокурор

від позивача: Козак А.Л. - заступника
начальника відділу

від відповідача: Дубровінська І.Ю.-
юрисконсульт

СУТЬ СПОРУ: Заступник прокурора
Шевченківського району м. Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовними вимогами до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Маки" про
внесення змін до п. 2.2 договору оренди
земельної ділянки, укладеного між
позивачем та відповідачем,
зареєстрованого Головним управлінням
земельних ресурсів Київської міської
державної адміністрації, про що
зроблено запис від 24.01.2003 за № 91-6-00083 у
книзі записів державної реєстрації
договорів, виклавши його у такій
редакції: "п. 2.2 Річна орендна плата за
земельну ділянку встановлюється у
розмірі 3 (три) відсотки від її грошової
оцінки".

Сторін було належним чином повідомлено
про час та місце проведення судового
засідання, тому судом з урахуванням
вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені
всі необхідні умови для вирішення
спору на принципах змагальності,
рівності учасників процесу перед
законом.

Київська міська рада надала суду
письмові пояснення в яких позовні
вимоги заступника прокурора
підтримала повністю, просила позов
задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на
позовну заяву в якому просив позовні
вимоги заступника прокурора залишити
без задоволення, оскільки йому
пропозицій про внесення змін до
договору не надходило.

З'ясувавши фактичні обставини справи,
докази на їх підтвердження, виходячи з
фактів, встановлених у процесі
розгляду справи та правову норму, яка
підлягає застосуванню, заслухавши
доводи прокурора, пояснення позивача
та заперечення відповідача, суд
встановив:

Позов мотивовано тим, що 25.09.2002 між
Київською міською радою, далі
Орендодавець, та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Маки", далі
Орендар, укладений Договір оренди
земельної ділянки, який зареєстровано
Головним управлінням земельних
ресурсів Київської міської державної
адміністрації, про що зроблено запис
від 24.01.2003 за № 91-6-00083 у книзі записів
державної реєстрації договорів, далі
Договір.

Згідно п. 1 Договору Орендодавець, на
підставі рішення Київської міської
ради від 29.11.2001 № 138/1572, передає, а
Орендар приймає в оренду на 25 років
земельну ділянку, місце розташування
якої - вул. Котовська, 4 у
Шевченківському районі м. Києва,
розміром 0,4606 га для експлуатації та
обслуговування спортивного комплексу.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що річна
оренда плата за земельну ділянку
встановлюється у розмірі півтора
відсотки від її грошової оцінки.
Відповідно до п. 3 Договору згідно з
довідкою Головного управління
земельних ресурсів Київської міської
державної адміністрації від 14.08.2002 за №
126 на час укладання цього договору
грошова оцінка земельної ділянки
становить 654 579,84 грн.

Згідно п. 2.3 Договору розмір орендної
плати може змінюватися за згодою
сторін (шляхом внесення змін до цього
договору), за винятком випадку,
передбаченого пунктом п'ятим. Пунктом 5
Договору визначено, Орендодавець має
право у односторонньому порядку
збільшити розмір орендної плати у
випадку, коли внаслідок змін у
законодавстві орендна плата стане
меншою від розміру земельного податку.

28 лютого 2013 року Київською міською
радою прийнято рішення "Про внесення
змін до договорів оренди земельних
ділянок у частині приведення розміру
орендної плати у відповідність до
положень статті 288 Податкового кодексу
України" № 89/9146, пунктом 1 визначено
внести зміни до договорів оренди
земельних ділянок згідно з додатком до
цього рішення, встановивши річну
орендну плату у розмірі трьох
відсотків від нормативної грошової
оцінки земельних ділянок. Обов'язок
оформлення внесення відповідних змін
до договорів оренди земельних ділянок
покладено на орендарів земельних
ділянок. Спірний договір оренди є
пунктом 1201 додатку до рішення
Київської міської ради. Зазначене
рішення офіційно оприлюднене 02.04.2013 у
газеті Київської міської ради
"Хрещатик" та на офіційному веб-сайті
Київської міської ради.

Оскільки, Договір в частині сплати
орендної плати не приведено у
відповідність до вимог чинного
законодавства України, тому заступник
прокурора Шевченківського району м.
Києва звернувся до суду з вимогою про
внесення змін до п. 2.2 договору оренди
земельної ділянки, укладеного між
позивачем та відповідачем,
зареєстрованого Головним управлінням
земельних ресурсів Київської міської
державної адміністрації, про що
зроблено запис від 24.01.2003 за № 91-6-00083 у
книзі записів державної реєстрації
договорів, виклавши його у такій
редакції: "п. 2.2 Річна орендна плата за
земельну ділянку встановлюється у
розмірі 3 відсотки від її грошової
оцінки".

Дослідивши правову норму, яка підлягає
застосуванню у спірних відносинах
сторін, суд дійшов висновку про
задоволення позову, виходячи із
наступного:

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
оренду землі", далі Закон, договір
оренди землі - це договір, за яким
орендодавець зобов'язаний за плату
передати орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону істотними
умовами договору оренди землі є,
зокрема, орендна плата із зазначенням
її розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату.

Частиною 1 ст. 21 Закону визначено, що
орендна плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.
Частиною другою даної статті
визначено, що розмір, форма і строки
внесення орендної плати за землю
встановлюються за згодою сторін у
договорі оренди (крім строків внесення
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності,
які встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України).

Підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки.
Платником орендної плати є орендар
земельної ділянки. Об'єктом
оподаткування є земельна ділянка,
надана в оренду. Розмір та умови
внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем
(ст. 288 Податкового кодексу України,
далі ПК України). Розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди, але
річна сума платежу не може бути меншою 3
відсотків нормативної грошової оцінки
(пункт. 288.5.1 ст. 288 ПК України).

Згідно п. 289.1 ст. 289 ПК України для
визначення розміру податку та орендної
плати використовується нормативна
грошова оцінка земельних ділянок.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна
в договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. Частиною другою даної
статті визначено, що зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 525
ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом; а також у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору (ст.
652 ЦК України).

З метою приведення у відповідність до
вимог законодавства істотних умов
договорів оренди земельних ділянок,
відповідно до статті 30 Закону України
"Про оренду землі", статей 40, 41, 286, 288
Податкового кодексу України 28.02.2013
Київською міською радою прийнято
рішення № 89/9146. Відповідно до вказаного
рішення орган місцевого
самоврядування вирішив внести зміни до
договорів оренди земельних ділянок в
частині річної орендної плати,
встановивши її у розмірі 3% від грошової
оцінки та покладено на Орендарів
обов'язок забезпечити оформлення
внесення змін до договорів оренди
земельних ділянок.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
акти ради, сільського, селищного,
міського голови, голови районної в
місті ради, виконавчого комітету
сільської, селищної, міської, районної
у місті (у разі її створення) ради,
прийняті в межах наданих їм
повноважень, є обов'язковими для
виконання всіма розташованими на
відповідній території органами
виконавчої влади, об'єднаннями
громадян, підприємствами, установами
та організаціями, посадовими особами, а
також громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території. Частиною 1 ст. 59 названого
закону рада в межах своїх повноважень
приймає нормативні та інші акти у формі
рішень.

Згідно зі ст. 30 Закону зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку.

В силу статті 526 ЦК України та частини
першої ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Частиною 3 ст. 2 ГПК України передбачено,
що прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах.

Згідно п. 2 резолютивної частини
рішення Конституційного суду України
№ 3-рп/99 від 08.04.1999 у справі №
1-1/99, під поняттям "орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах" слід
розуміти орган державної влади чи
орган місцевого самоврядування, якому
законом надано повноваження органу
виконавчої влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Земельного
кодексу України землі, які належать на
праві власності територіальним
громадам сіл, селищ, міст, є комунальною
власністю. Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону.

Рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень
(ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні"). До
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить, зокрема, надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу (ст. 12 Земельного кодексу
України).

Таким чином, прокуратурою правильно
визначено, що Київська міська рада є
органом уповноваженим державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін
довести ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень. Відповідно до вимог
статті 34 ГПК України визначає, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Втім ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили і
оцінюються судом в розумінні вимог
статті 43 ГПК України за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Орендна плата за земельні ділянки
державної та комунальної власності
була/є регульованою ціною, що, в свою
чергу, свідчить про наявність підстав
для перегляду розміру орендної плати -
у разі законодавчої зміни її
граничного розміру. Надсилання
відповідачеві пропозицій щодо
внесення змін до договору оренди є
виключно правом, а не обов'язком
позивача, тому недотримання вимог ст. 188
ГК України щодо обов'язку надсилання
іншій стороні пропозицій про зміну
умов договору оренди земельної ділянки
не позбавляє його права звернутися до
суду з позовом до відповідача про зміну
умов договору за наявності спору, тобто
відсутності згоди на зміну умов
договору.

Згідно з п. 2.19 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
№ 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" у разі прийняття
уповноваженим органом рішення про
внесення змін до ставок орендної плати
за землю та затвердження нових
коефіцієнтів, що використовуються для
розрахунку орендної плати за земельні
ділянки, такі обставини можуть не
братися судом до уваги лише у разі
скасування відповідного рішення
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування в
установленому законом порядку.

Оскільки, рішення Київської міської
ради від 28.02.2013 № 89/9146 не є скасованим,
розмір орендної плати за землю
законодавчо було змінено, Товариство з
обмеженою відповідальністю "Маки" не
виконав свій обов'язок щодо
забезпечення внесення змін до договору
оренди земельної ділянки в частині
орендної плати, тому позовні вимоги
Заступника прокурора Шевченківського
району м. Києва в інтересах держави в
особі Київської міської ради до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маки" про внесення
змін до п. 2.2 договору оренди земельної
ділянки, укладеного між позивачем та
відповідачем, зареєстрованого
Головним управлінням земельних
ресурсів Київської міської державної
адміністрації, про що зроблено запис
від 24.01.2003 за № 91-6-00083 у книзі записів
державної реєстрації договорів,
виклавши його у такій редакції: "п. 2.2
Річна орендна плата за земельну
ділянку встановлюється у розмірі 3 (три)
відсотки від її грошової оцінки", слід
задовольнити.

Витрати по сплаті судовому збору, від
сплати якого прокурор у встановленому
порядку звільнений, стягуються з
відповідача у справі - Товариства з
обмеженою відповідальністю "Маки" в
доход державного бюджету України,
згідно вимог ст. 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося
26.11.2013, згідно частини 2 статті 85 ГПК
України було проголошено скорочений
текст рішення, а саме його вступну та
резолютивні частини.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 13, 15, 21, 30 Закону України "Про
оренду землі", ст.ст. 59, 73 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні",
ст.ст. 288, 289 Податкового кодексу
України, ст.ст. 526, 632, 651, 652 ЦК України,
ст. ст. 188, 193 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33, 34,
43, 44, 49, 82, 84, частиною другою та третьою
ст. 85 ГПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Заступника прокурора
Шевченківського району м. Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маки" задовольнити.

2. Внести зміни до 2.2 договору оренди
земельної ділянки від 25.09.2002,
укладеного між Київською міською радою
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Маки",
зареєстрованого Головним управлінням
земельних ресурсів Київської міської
державної адміністрації, про що
зроблено запис від 24.01.2003 за № 91-6-00083 у
книзі записів державної реєстрації
договорів, виклавши його у такій
редакції:

"п. 2.2 Річна орендна плата за земельну
ділянку встановлюється у розмірі 3 (три)
відсотки від її грошової оцінки".

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маки", 04060, м. Київ,
вул. Котовського, буд. 4, ,
в доход державного бюджету України
судовий збір у сумі 1 218 грн., видавши
наказ та надіславши його на виконання
до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі міста Києва.

4. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено - 01.12.2014 року

Суддя
Ю.О.Підченко