ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.12.14р. Справа № 904/8793/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ", смт.Ювілейне, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧИСТА ПЛАНЕТА", м.Дніпропетровськ

про визнання договору поставки недійсним

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Братцева Н.С., довіреність № 01-10 від 01.10.14р.

Поліщук І.О., довіреність № 19/14 від 10.01.14р.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧИСТА ПЛАНЕТА" (далі - відповідач) про визнання Договору поставки № 59017 від 01.01.2014 року недійсним та витрати на оплату судового збору покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається те, що Договір поставки № 59017 від 01.01.2014 року підписаний не уповноваженою на те її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства особою, тобто укладено з порушенням вимог діючого законодавства та вважає, що є усі підстави для визнання договору поставки недійсним.

Представник позивача у судові засідання не з'явився. Через канцелярію суду 29.12.2014 р. представником позивача надано заяву про залучення до участі у справі третіх осіб та відкладення розгляду справи.

Заява позивача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки позивач, як юридична особа був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи та, відповідно до ст. 28 ГПК України надання повноважень на представництво інтересів сторони у процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб.

Відповідно до абзацу п'ятого підпункту 3.6. пункту 3 Роз'яснень Президії Вищого арбітражного суду України від 18.09.97р. № 02-5/289 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами) господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може не брати до уваги доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-четвертою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника відповідачем не доведена.

Крім того, відкладення розгляду справи є правом, а не обов'язком суду, якщо суд дійде висновку про можливість вирішення спору в даному судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За таких обставин, господарський суд вважає, що позивач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Представник відповідача у судових засіданнях заперечував проти позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2014 р. по справі № 904/8793/14 порушено провадження і розгляд справи призначено до розгляду у судовому засіданні на 02.12.2014 р.

Ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2014 р. та від 16.12.2014 р. розгляд справи відкладено на 16.12.2014 р. та на 30.12.2014 р.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 30.12.2014 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-МАРКЕТ" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЧИСТА ПЛАНЕТА" (постачальник) укладений Договір поставки № 59017 (надалі - Договір) за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов'язується в порядку та терміни, встановлені Договором, передати товар у власність покупцю, у визначеної кількості, відповідної якості та по узгодженій ціні, а останній прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених в даному Договорі.

Пунктом 1.2. Договору зазначено, що найменування, асортимент та ціна поставленого товару вказується в Додатку № 1 до даного Договору (Специфікація/ Прайс-лист), який є невід'ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору покупець після прийняття товару та необхідних документів зобов'язаний здійснити оплату за товар, в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 90 календарних днів з дня поставки. Днем здіснення платежу вважається день, в якому сума, підлягає до оплати списується з банківського рахунку покупця на рахунок постачальника. У випадку, коли останній день строку оплати випадає на вихідний, святковий або інший неробочий день банківської установи, днем виконання зобов'язань є перший день за ним робочий день.

Даний Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє на протязі 12 місяців (п. 10.1. Договору).

Як зазначає позивач у позові, що виходячи зі змісту копії Договору поставки № 59017 від 01.01.2014 року, вказаний договір є двостороннім, який, в свою чергу, начебто підписано генеральним директором ТОВ "АТБ-МАРКЕТ" Євтєєвим Дмитром Олеговичем. Разом з тим, при детальному огляді вказаного підпису вбачається однозначна та беззаперечна різниця між дійсним відображенням підпису генерального директора ТОВ "АТБ-МАРКЕТ" та тим, який нанесено на останньому аркуші вказаного договору поставки.

Таким чином, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання Договору поставки № 59017 від 01.01.2014 р. недійсним, що є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203, Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Пунктом 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013 року передбачено, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору в період з 02.01.2014 року по 06.02.2014 року відповідач здійснив поставку та передав у власність позивача товар на загальну суму 206 208,00 грн. у тому числі ПДВ, а позивач прийняв його, що підтверджується відповідними видатковими та товарно-транспортними накладними.

Крім того, підтвердженням існування договірних відносин між позивачем та відповідачем за Договором поставки № 59017 від 01.01.2014 р. є лист позивача, направлений на адресу відповідача від 25.03.2014 р. № 270 ГБ щодо заліку зустрічних однорідних вимог по договору № 59017 від 01.01.2014 р. підписаний Генеральним директором ТОВ "АТБ-МАРКЕТ" Євтєєвим Д.О., а також неодноразові повідомлення щодо заліку заборгованості штрафних санкцій за порушення відповідачем пункту 6.12 договору № 59017 від 01.01.2014 р. (повідомлення від 02.04.2014 р. вих. № ПШД-01980; лист від 02.04.2014 р. вих. № ПШД-01980 щодо сплати штрафних санкцій за договором № 59017 від 01.01.2014 р., протокол заліку взаємних вимог № ПШД-01980), надіслані на адресу ТОВ "Чиста планета", скріплені печаткою позивача та підписані уповноваженим представником ТОВ "АТБ-МАРКЕТ" Підодвірним С.І., довіреність на представництво інтересів якого підписана Генеральним директором ТОВ "АТБ-МАРКЕТ" Євсєєвим Д.О.

Враховуючи наведене, вказаний договір не суперечить вимогам чинного законодавства та моральним засадам суспільства, особи, які вчинили правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин спрямовано на настання правових наслідків.

Таким чином, суд вважає доводи позивача викладені у позовній заяві безпідставними, не доведеними та необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню з підстав наведених судом з вищевикладеного, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 1 та ст. 2 Господарського процесуального кодексу України правом на звернення до господарського суду за захистом порушеного права або охоронюваного законом інтересу наділені підприємства та організації, права та інтереси яких дійсно порушені.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги поданими суду доказами. Обов'язок доказування згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони, кожна з яких повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір по справі слід віднести на позивача, оскільки в позові відмовлено.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Суддя І.А. Рудовська

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України "31" грудня 2014 р.