ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

0,2

12.12.14 №910/27759/14 Суддя Яковенко А.В.,
розглянувши

позовну заяву Фізичної особи
підприємця-Сліпченко Ніни
Олександрівни

до Управління освіти Солом'янської
районної у м. Києві державної
адміністрації

про стягнення 196 040,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець-Сліпченко
Ніна Олександрівна звернулася до
Господарського суду міста Києва із
позовною заявою до Управління освіти
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації про стягнення
з останнього заборгованості у розмірі
196 040,12 грн.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов
висновку, що позовна заява без номеру
від 08.12.2014 (вх. №27759/14 від 10.12.2014) і додані
до неї документи підлягають поверненню
позивачеві без розгляду з наступних
підстав:

Із доданих до позовної заяви
матеріалів справи вбачається, що
позивач у межах одного позову
намагається стягнути заборгованість,
що виникла внаслідок порушення
виконання зобов'язання з боку
відповідача за трьома різним
договорами надання послуг.

Приписи статті 58 Господарського
процесуального кодексу України
встановлюють правила об'єднання
кількох позовних вимог в одній
позовній заяві, а також об'єднання в
одну справу кількох позовних заяв.

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому об'єднав позовні вимоги про
стягнення заборгованості за надані
послуги у сумі 196 040,12 грн., що виникли на
підставі різних договорів, а саме:

-Договору про надання послуг №511 від
24.12.2012;

-Додаткової угоди від 29.12.2012 до Договору
про надання послуг №511 від 24.12.2012;

-Договору про надання послуг №84 від
19.03.2013;

-Договору про надання послуг №318 від
12.12.2013.

Суду зрозуміло, що об'єднання позовів
дає можливість позивачу досягти
процесуальної та фінансової економії,
ефективніше використати процесуальні
засоби для відновлення порушеного
права, а також унеможливити винесення
різних рішень за однакових обставин,
однак у даному конкретному випадку
розгляд даного позову, у якому
об'єднані вимоги за трьома договорами,
значно ускладнить процес розгляду та
вирішення спору.

Таким чином, для встановлення
фактичних обставин справи, судом мають
бути оцінені всі докази для
дослідження наявності чи відсутності
підстав окремо щодо стягнення
заборгованості за Договорами №511 від
24.12.2012, №84 від 19.03.2013 та №318 від 12.12.2013.

Відповідно до ч. 3 пункту 3.6. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
міста Києва №18 від 26.12.2011 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", якщо
позивач порушив правила об'єднання
вимог або об'єднання цих вимог
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору, суддя має
право повернути позовну заяву (стаття 58
та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК).

Згідно з положеннями роз'яснення
Президії Вищого господарського суду
України №04-5/225 від 29.09.2008, суддя має
право повернути позовну заяву без
розгляду, якщо в одній позовній заяві
об'єднано кілька вимог і сумісний
розгляд цих вимог перешкоджатиме
з'ясуванню прав і взаємовідносин
сторін чи суттєво ускладнить вирішення
спору (пункт 5 частини першої статті 63
ГПК України). Навіть у випадку коли
позивач правомірно об'єднав вимоги,
пов'язані між собою, суд вправі
повернути позовну заяву, якщо
вважатиме, що сумісний розгляд
об'єднаних вимог перешкоджатиме
з'ясуванню прав і взаємовідносин
сторін та суттєво утруднить вирішення
спору.

З огляду на те, що за поданою позивачем
позовною заявою фактично підлягають
вирішенню три окремих спори між тим же
відповідачем, підлягають встановленню
обставини щодо наявності підстав для
стягнення заборгованості за надання
послуг з харчування дітей. При цьому,
необхідним є з'ясування чи
відповідають дійсності та
підтверджуються відповідними доказами
всі вимоги, з'ясування обставин щодо
належного/неналежного виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань, судом має бути надана
правова оцінка підстав для стягнення
заборгованості за кожним окремим
договором, правова оцінка виконання чи
невиконання відповідачем зобов'язань
за договорами.

Таким чином, з врахуванням викладеного
суд дійшов висновку, що позивачем
порушено правила об'єднання позовних
вимог, що суперечить правилам ст. 58 ГПК
України, внаслідок чого, зазначений
позов підлягає поверненню без розгляду
на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Окрім того, жодних перешкод у зверненні
позивача до суду із окремими позовами
про стягнення заборгованості за надані
послуги з охорони не існує.

У відповідності до п. 4 ст. 63 ГПК України
- не подано доказів сплати судового
збору у встановленому порядку та
розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України
до позовної заяви додаються матеріали,
які підтверджують сплату судового
збору у встановленому порядку та
розмірі.

Згідно п. 2.20. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
№7 "Про деякі питання практики
застосування розділу 6 Господарського
процесуального кодексу України" чинним
законодавством не встановлено якихось
спеціальних вимог щодо оформлення
платіжних документів, за якими
перераховуються суми судового збору.
Отже, таке перерахування здійснюється
за загальними правилами згідно з
вимогами Закону України "Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні" і
відповідних нормативно-правових актів
Національного банку України.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції "Про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті" затвердженої
Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 №22
платіжне доручення оформляється
платником за формою, наведеною в
додатку 2 до вказаної Інструкції,
згідно з вимогами щодо заповнення
реквізитів розрахункових документів,
що викладені в додатку 8 до вказаної
Інструкції.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту
№40 платіжного доручення (М.П.)
ставиться відбиток печатки платника,
зразок якої заявлений банку платника в
картці зі зразками підписів та
відбитка печатки, для - реквізиту №41
(підписи платника) ставляться підписи
(підпис) відповідальних осіб платника,
які повноважені розпоряджатися
рахунком і зразки підписів яких
заявлені банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка печатки,
для - реквізиту №51 (дата виконання)
зазначаються число, місяць та рік
списання коштів з рахунку платника
цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число
зазначається цифрами ДД, місяць -
словами, рік - цифрами РРРР, які
засвідчуються підписом
відповідального виконавця та
відбитком штампа банку.

Однак, до позовної заяви без номеру від
08.12.2014 (вх. №27759/14 від 10.12.2014) позивачем
додане платіжне доручення №449 від
19.11.2014 на суму 3920,40 грн., в якості доказу
сплати судового збору, яке не оформлене
належним чином, а саме на зазначеному
платіжному дорученні відсутні підписи
відповідальних осіб та відбиток
печатки платника (позивача).

Абзацем 3 п. 2.22. зазначеної вище
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України
встановлено, що за відсутності у
відповідному платіжному документі
належних платіжних реквізитів або
неправильного їх зазначення заява
(скарга) так само повертається
господарським судом без розгляду.

За таких обставин, у суду відсутні
підстави вважати, що заявником додані
до позовної заяви передбачені п. 3 ст. 57
ГПК України документи.

Крім того, згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 36 ГПК
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26 грудня 2011 року
№18 подані сторонами копії документів,
виготовлені з використанням технічних
засобів (фотокопії тощо), засвідчуються
підписом особи, яка їх виготовила або
яка перевірила їх на відповідність
оригіналам, із зазначенням її прізвища,
ініціалів та посади (якщо вона є
посадовою особою) та з прикладенням
печатки (за її наявності).

Відповідно до пункту 5.27 Національного
стандарту України ДСТУ 4163-2003
"Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затв. Наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
№55) відмітку про засвідчення копії
документа складають зі слів "Згідно з
оригіналом", назви посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціали та прізвища, дати засвідчення
копії і проставляють нижче реквізит
"підпис". Така відмітка проставляється
на кожному аркуші засвідченої копії
документа.

Додані до позовної заяви без номеру від
08.12.2014 (вх. №27759/14 від 10.12.2014) докази не
засвідчені належним чином, оскільки на
останніх відсутні відмітки відповідно
до вказаних вище вимог, а саме дати
засвідчення копій.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на
те, що заявником не дотримано вимоги
ст.ст 54, 57 Господарського
процесуального кодексу України,
враховуючи, що приписи ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України носять імперативний характер,
суд дійшов висновку, що викладені
обставини є підставою для повернення
позовної заяви відповідно до ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Проаналізувавши всі наведені вище
обставини, суд дійшов висновку, що
позовна заява не може бути прийнята до
розгляду та підлягає поверненню.

Суд звертає увагу позивача, що після
усунення недоліків, які стали
підставою повернення позовної заяви
без розгляду, він може повторно
звернутися до Господарського суду
міста Києва з позовом, відповідно до ч. 3
ст. 63 ГПК України.

Керуючись п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 63, ч. 3 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути
позивачеві без розгляду.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку
передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України.

Суддя
А.В.Яковенко