ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2014 р.
Справа № 909/1223/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого-судді
Гнатюк Г. М.

суддів:
Кравчук Н.М.

Мирутенка О.Л.

Розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арсенал-Сіті»,
м.Івано-Франківськ від 28.11.2014р. за
вих.№138

на ухвалу господарського суду
Івано-Франківської області від 26.11.2014р.

у справі № 909/1223/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арсенал-Сіті»,
м.Івано-Франківськ,

до відповідача: Івано-Франківської
міської ради, м.Івано-Франківськ,

за участю прокуратури м.
Івано-Франківська в інтересах держави
в особі Івано-Франківської міської
ради, 76018, вул. Гаркуші, 9, м.
Івано-Франківськ.

про: визнання факту застосування
Івано-Франківською міською радою
нормативної грошової оцінки згідно
технічної документації, затвердженої
рішенням №248-10/1 від 25.06.2011р., дією що
порушує законні інтереси позивача та
припинити таку дію, шляхом визнання
факту застосування відповідачем
нормативної грошової оцінки згідно
технічної документації, затвердженої
рішенням №248-10/1 від 25.06.2011 р. незаконним,

за участю представників:

від позивача: Жарський Т.В.-
представник,

від відповідача: Боднарчук М.М. -
представник

від прокуратури: не з'явився

15.12.2014р. на адресу суду поступила
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Арсенал-Сіті» на ухвалу
господарського суду
Івано-Франківської області від 26.11.2014р.
про припинення провадження у даній
справі, яка автоматизованою системою
документообігу суду розподілена до
розгляду судді-доповідачу Гнатюк Г.М.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
16.12.2014 року у склад колегії для
розгляду справи №909/1223/14 введено
суддів Кравчук Н.М. та Мирутенка О.Л.

Ухвалою суду від 16.12.2014р. зазначена
апеляційна скарга була прийнята та
призначена до розгляду на 25.12.2014р.

В судовому засіданні 25.12.2014р. було
заслухано пояснення представників
сторін.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

Представник прокуратури в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений про час та місце
судового засідання. Враховуючи те, що у
відповідності до п.2 ст.102 ГПК України,
апеляційна скарга на ухвалу місцевого
господарського суду розглядається
протягом п'ятнадцяти днів з дня
постановлення ухвали про прийняття
апеляційної скарги до провадження, а
також те, що прокурор був належним
чином повідомлений про час та місце
судового засідання, колегія вважає за
можливе розглянути справу за його
відсутності, у відповідності до ст.75
ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 26.11.2014р.
у справі №909/1223/14 (суддя Гриняк Б.П.)
припинено провадження у даній справі
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арсенал-Сіті" до
Івано-Франківської міської ради про
визнання факту застосування
Івано-Франківською міською радою
нормативної грошової оцінки згідно
технічної документації, затвердженої
рішенням №248-10/1 від 25.06.11р., дією що
порушує законні інтереси позивача та
припинити таку дію, шляхом визнання
факту застосування відповідачем
нормативної грошової оцінки згідно
технічної документації, затвердженої
рішенням №248-10/1 від 25.06.11 р. незаконним.

Зазначена ухвала суду мотивована тим,
що заявлений позивачем позов не
підвідомчий господарському суду.

Не погоджуючись з такою ухвалою,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Арсенал-Сіті»
подало апеляційну скаргу, в якій ухвалу
суду першої інстанції вважає
незаконною та такою, що винесена з
порушенням норм процесуального права,
так як місцевим господарським судом не
враховано характеру спору, який виник
між сторонами та вважає, що спір
підвідомчий саме господарським судам.
При цьому апелянт посилається на п. 1.3.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від 17
травня 2011 року, відповідно до якого, у
порядку господарського судочинства
зокрема вирішенню підлягають такі
категорії спорів що виникають з
укладення, зміни, розірвання, виконання
договору оренди земельних ділянок,
інших договорів користування
земельними ділянками; інші спори,
пов'язані з правами і охоронюваними
законом інтересами суб'єктів
господарювання та інших юридичних осіб
на земельні ділянки. На думку апелянта
у даному випадку мова йде про так звані
«інші спори» із земельних відносин
приватноправового характеру, а не спір
про правовідносин між Позивачем та
Відповідачем щодо зміни договору
оренди землі, як про це зазначає
місцевий господарський суд.

У письмовому відзиві на апеляційну
скаргу від 24.12.2014р. №2101/09-17/в
(вх.№01-04/7801/14 від 25.12.2014р.)
Івано-Франківська міська рада та її
представник в судовому засіданні
спростовує доводи скаржника та
зазначає про законність та
обґрунтованість ухвали місцевого суду,
у зв'язку з чим просить апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Розглянувши подану апеляційну скаргу
та матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
Львівський апеляційний господарський
суд прийшов до висновку, що ухвалу
господарського суду
Івано-Франківської області від 26.11.2014р.
у справі №909/1223/14 слід залишити без
змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Арсенал- Сіті", яке є
правонаступником Товариства з
обмеженою відповідальністю "Маодот-І"
внаслідок перейменування останнього,
що підтверджується витягом з
Протоколу Загальних зборів
(орендодавець), та Івано-Франківською
міською радою (орендар), укладено
Договір оренди землі від 10.01.2007 року,
який зареєстровано у
Івано-Франківському відділі
Івано-Франківської регіональної філії
ДЗК при держкомземі України, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис №05 від 11.01.2007р.

Згідно п. 1, 2 Договору оренди
землі від 10.01.2007 року, орендодавець
надав, а орендар прийняв в строкове
платне користування земельні ділянки,
загальною площею 17,3641 га, для
комплексної забудови житлового
мікрорайону, які знаходяться в межах
вулиць Національної Гвардії- Є.
Коновальця.- О. Сорохтея, в місті
Івано-Франківську.

Відповідно до п. 7 Договору
оренди землі від 10.012007 р. орендна плата
вноситься орендарем у грошовій формі
та в розмірі 253 303,00 грн. в рік на основі
розрахунку, поданого орендарем
протягом місяця з дня виникнення права
користування земельною ділянкою.
Розмір орендної плати підлягає
щорічному уточненню відповідно до п. 8
цього Договору.

Згідно п. 8 даного Договору ,
розрахунок орендної плати складається
на підставі даних державного
земельного кадастру за станом на
перше січня поточного року і щорічно
подається орендарем орендодавцеві до
першого лютого поточного року з
розбивкою річної суми земельного
податку рівними частками за місяцями.
При складанні Розрахунку орендної
плати враховується коефіцієнт
індексації грошової оцінки земель, що
встановлюється згідно з чинним
законодавством.

Рішенням Івано-Франківської
міської ради (10/1 сесія) 6
демократичного скликання від 25.06.2011р.
№ 248-10/1, внесено зміни до раніше
прийнятого Рішення від 10.07.2008 року "Про
затвердження матеріалів нормативної
грошової оцінки земель м.
Івано-Франківська" та змінено
затверджену раніше документацію з
нормативної грошової оцінки земель
м.Івано-Франківськ.

На підставі зміни документації з
нормативної грошової оцінки
відповідач змінив орендну плату за
Договором оренди.

Позивач вважає, що при розрахунку
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок, що передані йому в оренду за
Договором оренди, відповідачем не у
відповідності до чинного
законодавства застосовано ряд
локальних коефіцієнтів. Це в свою
чергу, має наслідком невідповідності
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок, переданих в оренду позивачу
за Договором оренди, чинному
законодавству та об'єктивним даним.

Таким чином, звертаючись з даним
позовом, ТзОВ «Арсенал-Сіті» визначив,
що між ним та відповідачем виникли
правовідносини щодо зміни Договору
оренди землі від 10.01.2007р. в розумінні п.
1.3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.05.2011року №6., оскільки у зв'язку з
застосуванням відповідачем локальних
коефіцієнтів в невідповідності до
чинного законодавства, що мало
наслідком покладення на позивача
збільшеного порівняно з договірним
обов'язку та порушує інтерес
останнього у належному виконанні
обов'язків з Договору оренди землі від
10.01.2007р.,

Однак, як вбачається з
резолютивної частини позовної заяви,
позивач просить визнати факт
застосування Івано-Франківською
міською радою нормативної грошової
оцінки згідно технічної документації,
затвердженої рішенням №248-10/1 від
25.06.11р., дією що порушує законні
інтереси позивача та припинити таку
дію, шляхом визнання факту
застосування відповідачем нормативної
грошової оцінки згідно технічної
документації, затвердженої рішенням
№248-10/1 від 25.06.11 р. незаконним.

Таким чином, суть заявленого до
розгляду позову стосується визнання
факту незаконним, визнання незаконною
дії та припинення такої дії у спосіб
визнання факту ...., які в комплексі
порушують інтереси позивача до
відповідних правовідносин що
випливають з технічної документації із
нормативно грошової оцінки
орендованих земельних ділянок у
Івано-Франківської міської ради та не
носять по своїй суті відмови щодо зміни
уже існуючих договірних правовідносин
по оренді земельної ділянки.

Згідно абзацу 4 п. 1 ч. 1 та п. 6 ч. 1 ст. 12
Господарського процесуального кодексу
України, господарським судам
підвідомчі справи у спорах, що
виникають при укладанні, зміні,
розірванні і виконанні господарських
договорів, у тому числі щодо
приватизації майна, та з інших підстав,
крім спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та
віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та
адміністративних судів та справи у
спорах, що виникають із земельних
відносин, в яких беруть участь суб'єкти
господарської діяльності, за винятком
тих, що віднесено до компетенції
адміністративних судів.

Пленумом Вищого господарського
суду України у Постанові №10 від 24.10.2011р.
роз'яснено, що з огляду на приписи
частини третьої статті 22 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якими місцеві
господарські суди розглядають справи у
спорах, що виникають з господарських
правовідносин, а також інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх
підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12
ГПК України господарські суди
розглядають справи в порядку позовного
провадження, коли склад учасників
спору відповідає приписам статті 1 ГПК
України, а правовідносини, з яких виник
спір, мають господарський характер (п.2).
У вирішенні питання про те, чи є
правовідносини господарськими, а спір -
господарським, слід виходити з
визначень, наведених у статті 3
Господарського кодексу України (п.3).
Господарський спір підвідомчий
господарському суду, зокрема, за таких
умов:

- участь у спорі суб'єкта
господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше,
господарських відносин, врегульованих
Цивільним кодексом України,
Господарським кодексом України, іншими
актами господарського і цивільного
законодавства, і, по-друге, спору про
право, що виникає з відповідних
відносин;

- наявність у законі норми, що прямо
передбачала б вирішення спору
господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо
передбачала б вирішення такого спору
судом іншої юрисдикції (п.3.1).

Рішенням Івано-Франківської міської
ради від 25.06.2011 року №248-10/1 внесено
зміни до рішення сесії міської ради від
10.07.2008 року "Про затвердження
матеріалів нормативної грошової
оцінки земель земель м.
Івано-Франківська" , п. 2 якого
визначено, що з 01.01.2012 року на території
м. Івано-Франківська набирає чинності
нова нормативна грошова оцінка земель
в м. Івано-Франківську. Жодних змін до
договірних правовідносин, які виникли
між сторонами згідно Договору оренди
землі від 10.01.2007 р. зазначеним рішенням
не передбачено.

Отже, Рішення, на яке посилається
позивач та просить суд визнати
незаконним факт його застосування
носить ознаки регуляторного акту та є
нормативно-правовим актом локальної
дії, який є обов'язковий до виконання на
території Івано-Франківської міської
ради.

При цьому, приймаючи рішення про
затвердження нормативної грошової
оцінки Івано-Франківська міська рада,
діяла як суб'єкт владних повноважень,
оскільки згідно вимог ЗУ «Про оцінку
земель» нормативна грошова оцінка є
базою для визначення розміру
земельного податку, орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності та
затверджується органом місцевого
самоврядування не рідше ніж один раз на
5-7 років.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. З КАС України суб'єкт
владних повноважень - це орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

У відповідності до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Відповідно до п. 3.2. Рішення
Конституційного Суду України від 01.04.2010
року по справі №1-6/2010 року відповідно
до частини першої статті 143 Конституції
України територіальні громади села,
селища, міста безпосередньо або через
утворені ними органи місцевого
самоврядування вирішують, крім
передбачених в Основному Законі
України, й інші питання місцевого
значення, віднесені законом до їхньої
компетенції.

За правовою позицією Конституційного
Суду України предметами відання
місцевого самоврядування є не будь-які
питання суспільного життя, а питання
саме місцевого значення. Перелік таких
питань визначено у Конституції України
та Законі України „Про місцеве
самоврядування в Україні" (абзац другий
пункту 4 мотивувальної частини Рішення
від 26 березня 2002 року № 6-рп/2002). Зокрема,
згідно з цим законом до питань
місцевого значення належить
регулювання сільськими, селищними,
міськими радами земельних відносин
відповідно до закону (пункт 34 частини
першої статті 26).

Конституційний Суд України вважає, що
системний аналіз положень Закону
України „Про місцеве самоврядування в
Україні" (частини першої статті 10,
статей 16, 17, 18, 25, 26 та інших) свідчить, що
органи місцевого самоврядування при
вирішенні питань місцевого значення,
віднесених Конституцією України та
законами України до їхньої
компетенції, є суб'єктами владних
повноважень, які виконують владні
управлінські функції, зокрема
нормотворчу, координаційну, дозвільну,
реєстраційну, розпорядчу. Як суб'єкти
владних повноважень органи місцевого
самоврядування вирішують в межах
закону питання в галузі земельних
відносин.

Отже, положення частини першої статті
143 Конституції України „вирішують інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції"
стосується вирішення органами
місцевого самоврядування як суб'єктами
владних повноважень питань, визначених
законами, зокрема, у галузі земельних
відносин.

При цьому, Конституційний Суд України
вважає, що вирішення земельних спорів
фізичних та юридичних осіб з органом
місцевого самоврядування як суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності належить до
юрисдикції адміністративних судів.

Крім того, як роз'яснив Вищий
адміністративний суд України у
постанові Пленуму від 20.05.2013 року №8
«Про окремі питання юрисдикції
адміністративних судів» за змістом
частини другої статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Крім того, абзацом 2 п. 5 постанови
Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року №8
роз'яснено, що відповідно до пункту 1
частини другої статті 17, частини першої
статті 171 та частини першої статті 171 1
КАС України до юрисдикції
адміністративних судів належить
вирішення питання щодо законності
(крім конституційності) підзаконних
правових актів Верховної Ради України,
Президента України, Кабінету Міністрів
України, Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, а також законності та
відповідності правовим актам вищої
юридичної сили правових актів
міністерств, інших центральних органів
виконавчої влади, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, місцевих
державних адміністрацій, органів
місцевого самоврядування, інших
суб'єктів владних повноважень.

Земельні спори фізичних чи юридичних
осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень, пов'язані з
оскарженням його рішень, дій чи
бездіяльності, належать до
публічно-правових спорів, на які
поширюється юрисдикція
адміністративних судів (абз. З п. 12
постанови Пленуму ВАС України від
20.05.2013 року №8).

Отже, фактично предметом спору у
справі, що розглядається, є визнання
факту та дії суб'єкта владних
повноважень незаконними, а тому
зазначений спір не пов'язаний із
захистом прав, свобод чи інтересів
позивача у сфері господарських
правовідносин, що виключає розгляд
справи у порядку господарського
судочинства, а натомість є
публічно-правовим спором, що
розглядається у порядку
адміністративного судочинства,
оскільки факти та дії за незаконністю
яких звернувся позивач до суду
виникають із рішення яке є
нормативно-правовим актом локальної
дії та прийняте міською радою, як
суб'єктом владних повноважень. При
цьому, з огляду на позицію скаржника,
викладену в апеляційній скарзі, факти
та дії за визнанням незаконних яких
позивач звернувся до міської ради
виникають із документу, що
виготовлений територіальним органом
органу державної виконавчої влади -
відділом Держземагенства в м.
Івано-Франківську, який як і відповідач
у справі, є суб'єктом владних
повноважень.

Крім цього, згідно п. 1.4. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.05.2011 року №6 «Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин» господарським судам не
підвідомчі справи у спорах, що
виникають з публічно-правових
відносин, у яких держава та
територіальні громади через свої
органи беруть участь з метою
реалізації владних повноважень, а
також справи, пов'язані з оскарженням
правових актів, спрямованих на
здійснення повноважень управління у
земельних відносинах.

Згідно п. 4.2.1. Постанови Пленум Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» суд припиняє
провадження по справі, якщо справа зі
спору непідвідомча господарському
суду (стаття 12 ГПК).

Зважаючи на викладене вище, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що даний спір не
підвідомчий господарським судам, а
тому провадження у справі припинено
правомірно.

Доводи скаржника, викладені ним в
апеляційній скарзі спростовуються
викладеним вище аналізом обставин
справи та чинного законодавства, а тому
колегією суддів відхиляються.

З огляду на викладене, колегія
Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що ухвала
місцевого господарського суду
винесена у відповідності до норм
процесуального права, а тому відсутні
підстави для її скасування.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Якщо спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Зважаючи на те, що
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Арсенал-Сіті» залишена без
задоволення, витрати по сплаті
судового збору, в порядку ст.49 ГПК
України, слід віднести на скаржника.

Керуючись ст.ст. 101,103,105,106 ГПК України
Львівський апеляційний господарський
суд

Постановив:

1. Ухвалу господарського суду
Івано-Франківської області від 26.11.2014р.
по справі №909/1223/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Арсенал-Сіті» залишити без
задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути в
господарський суд Івано-Франківської
області.

Головуючий суддя
Гнатюк Г.М.

Суддя
Кравчук Н.М.

Суддя
Мирутенко О.Л.

Повний текст постанови

виготовлено 29.12.2014р.