ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2014 р.Справа № 922/5271/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Кубах
І.М.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" в особі
Відокремленого підрозділу "Рівненська
атомна електрична станція", Кузнецовск
до Національного наукового центру
"Інститут метрології", м. Харків про
стягнення 480 915,96 грн. за участю
представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Полубєдова Н.С.,
довіреність №008/08-1 від 08.01.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" в особі відокремленого
підрозділу "Рівненська атомна
електрична станція" (позивач)
звернулося до господарського суду із
позовною заявою, в якій просить
стягнути з Національного наукового
центру "Інститут метрології"
(відповідача) збитки в розмірі 480 915,96
грн., а також просить суд покласти на
відповідача витрати по сплаті судового
збору.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився. Подав до суду
електронне повідомлення №1 від 22.12.2014 р.
(вх.№46520 від 23.12.2014 р.) про розгляд
справи по суті за наявними в ній
матеріалами без участі представника
позивача. У попередньому судовому
засіданні та у даному електронному
повідомленні позивач підтримує
позовні вимоги, просить суд позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнає,
просить суд в позові відмовити,
наполягаючи на тому, що позивач не
довів суду ті обставини, на які він
посилається як на підставу своїх вимог
щодо стягнення збитків в розмірі 480 915,96
грн., а також не надав належних доказів
на підтвердження своїх вимог.
Представник відповідача також вважає,
що обставини, встановлені рішенням
суду у адміністративній справі
№2а-19526/10/2670, не підлягають застосуванню
при розгляді даної справи, оскільки НАЦ
"Інститут метрології" не був стороною у
даній адміністративній справі.

Крім того, відповідач просить суд
застосувати до позовних вимог строк
позовної давності відповідно до
приписів ст. 267 ЦК України, про що подав
заяву (вх.№45194 від 16.12.2014 р.), а також не
заперечує проти клопотання позивача
про розгляд справи по суті за наявними
матеріалами без участі представника
позивача.

Розглянувши клопотання позивача про
розгляд справи по суті за наявними
матеріалами без участі представника
позивача, суд вважає за можливе
задовольнити його як таке, що не
суперечить інтересам сторін та вимогам
чинного законодавства.

У судовому засіданні 16.12.2014 р. було
оголошено перерву до 24.12.2014 р.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, вивчивши
матеріали справи, вислухавши пояснення
представника відповідача, всебічно та
повно дослідивши надані сторонами
докази в їх сукупності, суд встановив
наступне.

Позивач у позові просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача збитки
в розмірі 480 915,96 грн., посилаючись на той
факт, що у відповідності до умов
договору про надання послуги №Л1/923 від
20.05.2009 р. відповідач передав позивачеві
послуги по підетапах 1.1., 1.2., 2.1. та 2.3.1. на
загальну суму 1498110,47грн., про що
свідчать надіслані відповідачем на
адресу відокремленого підрозділу
"Рівненська атомна електрична станція"
Акти приймання-передачі наданих послуг
№ 1 від 30.09.2009 р., №2 від 27.11.2009 р., №3 від
15.03.2010 р., №4 від 15.03.2010 р. Однак,
відповідач в порушення умов договору
не проінформував позивача про те, що
вказані підетапи були виконані
відповідачем власними силами без
залучення сторонніх організацій.
Внаслідок оплати позивачем завищеної
вартості наданих відповідачем послуг,
відповідачем завдано позивачеві
збитків на загальну суму 480 915,96 грн.
Завищення вартості послуг на суму 480
915,96 грн. встановлено Головним
контрольно-ревізійним управлінням
України у Рівненській області у
Довідці ревізії б/н від 20.10.2010 р. та
Головним контрольно-ревізійним
управлінням України в Акті ревізії
№05-21/168 від 27.10.2010 р., на підставі яких
Головне контрольно-ревізійне
управління України надіслало
позивачеві вимогу про усунення
порушень за №32-14/403 від 01.12.1010 р.,
виявлених ревізією
фінансово-господарської діяльності
позивача. Крім того, завищення
відповідачем вартості наданих послуг
за спірним договором на суму 480 915,96 грн.,
встановлено у постанові окружного
адміністративного суду м. Києва від
12.06.2013 р. по справі №2а-19526/10/2670, яка
набрала законної сили. На підставі
викладеного, позивач просить суд
стягнути з відповідача завдані
позивачеві збитки в розмірі 480 915,96 грн.
В обґрунтування даної вимоги позивач
посилається на приписи ст. 22 ЦК України.

Дослідивши надані сторонами матеріали
справи та проаналізувавши
вищенаведені доводи позивача, суд
вважає їх хибними і такими, що
суперечать приписам чинного
законодавства та спростовуються
наявними матеріалами справи, з
наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Необхідними умовами для відшкодування
збитків є доведення факту спричинення
збитків саме тією особою, до якої
висунуто вимогу про їх відшкодування.
Крім того, заявлені до стягнення збитки
мають бути завданими внаслідок
порушення відповідачем цивільного
права позивача у справі, а розмір
збитків має перебувати у необхідному і
безпосередньому причинному зв'язку із
вчиненням відповідачем
правопорушення.

Стаття 224 ГК України передбачає
відшкодування збитків стороною, що
припустилася неналежного виконання
зобов'язання.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ст. 626
Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає,
що зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи,
20.05.2009 року між позивачем (замовником)
та відповідачем (виконавцем) було
укладено договір про надання послуги
№Л1/923.

За умовами п.1.1. договору виконавець
зобов'язався надати послуги на тему:
"Проведення комплексу робіт з
кваліфікації обладнання на сейсмічні
впливи енергоблоків №1, 2 ВП РАЕС", а
замовник зобов'язався прийняти та
оплатити надані послуги.

Аналіз вищевикладених положень
договору надає суду підстави для
висновку про те, що даний договір за
своїм змістом та правовою природою є
договором підряду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України
за договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 843 ЦК України у договорі
підряду визначається ціна роботи або
способи її визначення.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 844 ЦК України
ціна у договорі підряду може бути
визначена у кошторисі. Кошторис на
виконання робіт може бути приблизним
або твердим. Кошторис є твердим, якщо
інше не встановлено договором. Зміни до
твердого кошторису можуть вноситися
лише за погодженням сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

За умовами п.2.1. договору вартість
послуг за даним договором згідно з
протоколом узгодження договірної ціни
(Додаток 3) та кошторису (Додаток 4)
складає 6 176 280,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 1
235 256,00 грн. Витрати на відрядження
підтверджуються плановим розрахунком
та складають 298 720,00 грн., крім того ПДВ -
20% - 59 744,00 грн. Витрати на відрядження
компенсуються замовником за фактом,
але не більше планової суми по
договору, на підставі бухгалтерської
довідки, підписаної керівником,
головним бухгалтером і завіреною
печаткою. В бухгалтерській довідці
повинні бути вказані посади, терміни
відрядження, а також суми добових,
проживання, проїзду кожного
працівника. В акті здачі-приймання
наданих послуг витрати на відрядження
включаються окремим рядком. Загальна
вартість послуг з урахуванням витрат
на відрядження складає 6 475 000,00 грн.,
крім того ПДВ - 20%, разом 7 770 000,00 грн.

Згідно з п.2.2. договору розрахунки за
надані послуги здійснюються позивачем
шляхом перерахування грошових коштів
на розрахунковий рахунок відповідача
на підставі двохсторонніх актів,
оформлених і підписаних обома
сторонами, на протязі 45-ти календарних
днів з дня підписання акту позивачем.

За умовами п.2.4. договору відповідач має
право залучати до роботи в цілому та на
окремих етапах сторонні організації та
іспитові лабораторії, акредитовані у
встановленому порядку та змінювати їх
склад. Вартість робіт, які будуть
виконуватись сторонніми
організаціями, вказана в п. 8 кошторису
(Додаток 4) та не може змінюватись в
сторону збільшення. Витрати на послуги
сторонніх організацій на вимогу
позивача мають бути документально
підтверджені.

В п.3.1. договору відповідач зобов'язався
протягом 10-ти (десяти) днів з дня
виконання послуг за кожним підетапом
робіт згідно календарного плану надати
позивачеві оформлені належним чином
акт здачі-приймання наданих послуг в
трьох примірниках, в тому числі 2 (два)
примірники для позивача. До кожного
акту надається технічний акт про
надані послуги. Після закінчення робіт
в цілому відповідач надає технічний
звіт про надані послуги за договором.

Згідно з п.3.2. договору позивач протягом
20-ти днів з моменту отримання акту
здачі-приймання наданих послуг
зобов'язаний надіслати відповідачеві
оформлений і підписаний зі свого боку
акт або мотивовану відмову від
приймання послуги. У випадку
мотивованої відмови від приймання
послуги сторонами складається
двосторонній акт з переліком
необхідних доопрацювань та терміну їх
виконання.

За умовами п.3.3. договору відповідач має
право на дострокову здачу позивачеві
окремих етапів та підетапів робіт і
робіт в цілому за даним договором.

Відповідно до п.3.4. договору
перенесення термінів виконання етапів
та підетапів робіт без зміни кінцевої
дати виконання робіт здійснюється за
письмовою згодою сторін шляхом
укладання додаткової угоди, до якої
відповідач надає документальне
підтвердження обґрунтування такого
перенесення.

Згідно з ч. 4 ст. 882 ЦК України передання
робіт підрядником і прийняття їх
замовником оформляється актом,
підписаним обома сторонами. У разі
відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною.

Акти виконаних робіт є первинними
звітними документами бухгалтерського
обліку, що відображають вартість та
обсяги робіт.

Згідно з п. 8 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 р.
№996-ХІУ особи, що підписують акти
виконаних робіт несуть
відповідальність за недостовірність
відображення даних в первинних;
документах бухгалтерського обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору відповідач
передав, а позивач прийняв послуги по
підетапах №№1.1., 1.2., 2.1., 2.3.1. на загальну
суму 1 498 110,47 грн., що підтверджується
Актами здачі-приймання наданих послуг
№ 1 від 30.09.2009 р. на суму 319 999,99 грн., №2
від 27.11.2009 р. на суму 273 000,00 грн., №3 від
15.03.2010 р. на суму 585 000,00 грн. та №4 від
15.03.2010 р. на суму 320 110,48 грн., підписаними
уповноваженими представниками сторін
та скріпленими їх печатками (а.с. 49-52).

Таким чином, підписані позивачем без
жодних заперечень та зауважень вище
зазначені Акти здачі-приймання наданих
послуг по підетапах №№1.1., 1.2., 2.1., 2.3.1. на
загальну суму 1 498 110,47 грн. свідчать про
те, що послуги по підетапах №№1.1., 1.2.,
2.1., 2.3.1. виконано відповідачем належним
чином та у відповідності до умов
договору.

Разом з тим, слід зазначити, що умовами
договору не передбачено зазначення в
Акті здачі-приймання наданих послуг
витрат на послуги сторонніх
організацій. В Акті здачі-приймання
наданих послуг включаються окремим
рядком лише витрати на відрядження (2.1.
договору). Крім того, за умовами п.2.3.
договору відповідач має право
перерозподіляти статті витрат
кошторисної вартості в межах
договірної ціни. При цьому договором не
передбачено погодження такого
перерозподілу з позивачем, а також не
визначено порядку такого погодження.

Слід також зауважити, що відшкодування
збитків можливо лише за наявності
складу правопорушення, до якого
входять наступні елементи: протиправна
поведінка, наявність збитків,
причинно-наслідковий зв'язок між
протиправною поведінкою та
спричиненням збитків, наявність вини.

Відсутність хоча б одного елемента
складу правопорушення виключає
настання відповідальності у вигляді
відшкодування збитків.

У відповідності до ч. 1 ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
При цьому кожна суттєва для справи
обставина повинна підтверджуватися
належними і допустимими доказами.

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору (ст. 32 ГПК України).

При цьому за умовами ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

На підтвердження факту вчинення
відповідачем протиправного діяння
позивач надав до суду копію Довідку
ревізії б/н від 20.10.2010 р. та копію Акту
ревізії 05-21/168 від 27.10.2010 (а.с. 59-61, 101-104),
згідно яких встановлено завищення
відповідачем вартості робіт на суму 480
915,96 грн.

Проте, як було встановлено судом, зміст
договору складають умови (в тому числі
щодо вартості робіт), визначені за
домовленістю сторін на основі їх
вільного волевиявлення. При цьому
сторони договору виконали всі його
умови належним чином, без жодних
претензій та зауважень.

З огляду на викладене суд дійшов
висновку про те, що у діях відповідача,
пов'язаних з укладенням та виконанням
договору про надання послуги №Л1/923 від
20.05.2009 р., на умовах, визначених
безпосередньо сторонами, відсутні
будь-які ознаки протиправної поведінки
по відношенню до позивача. Отже, суд
вважає, що позивач не довів суду того,
що саме відповідач є особою, діями або
бездіяльністю якої позивачеві було
спричинено збитки на суму 480 915,96 грн.

Позивач у позовній заяві також вважає,
що встановлені у постанові окружного
адміністративного суду м. Києва від
12.06.2013 р. по справі №2а-19526/10/2670 обставини
щодо завищення відповідачем вартості
наданих послуг за спірним договором на
суму 480 915,96 грн., яка набрало законної
сили, не підлягають доказуванню при
розгляді господарським судом
Харківської області даної справи у
відповідності до ч. 3 ст. 35 ГПК України.

Суд вважає дані твердження позивача
хибними і такими, що суперечать чинному
законодавству, виходячи з такого.

Частиною 3 ст. 35 ГПК України
передбачено, що обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Отже, відповідно до положень даної
статті обставини, встановлені рішенням
суду у адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Зі змісту постанови окружного
адміністративного суду м. Києва від
12.06.2013 р. по справі №2а-19526/10/2670
вбачається, що позов подано Державним
підприємством "НАЕК "Енергоатом" до
Державної фінансової інспекції
України про визнання нечинною вимоги.

Отже, Національний науковий центр
"Інститут метрології" не є стороною у
адміністративній справі №2а-19526/10/2670. За
таких обставин суд вважає, що
обставини, встановлені рішенням у
даній адміністративній справі, не
мають преюдиційного значення при
розгляді даної справи.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Згідно зі ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладені обставини і
приписи закону і те, що позовні вимоги
позивача не ґрунтуються на належних
доказах і спростовуються матеріалами
справи, суд дійшов висновку про те, що
позовні вимоги позивача про
відшкодування збитків в розмірі 480 915,96
грн. є неправомірними та
необґрунтованими, у зв'язку з чим у їх
задоволенні слід відмовити повністю.

З огляду на відмову позивачеві в
позові, суд вважає за необхідне
залишити заяву відповідача (вх.№45194 від
16.12.2014 р.) про застосування до позовних
вимог строку позовної давності
відповідно до приписів ст. 267 ЦК України
без розгляду.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаючи судовий збір на
позивача.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 6, 11, 22, 627, 628, 629, 632, 837, 843, 844, 854, 882,
887 Цивільного кодексу України, статтями
193, 224, 225 Господарського кодексу
України, статтями 1, 12, 32-35, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 29.12.2014 р.

Суддя О.В. Макаренко