ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

0,2

16.12.14 №910/27973/14 Суддя Яковенко А.В.,
розглянувши

позовну заяву Фізичної
особи-підприємця Євсюкова-Мурза Ганни
Олександрівни

до Публічного акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"

про зобов'язання виконати умови
договору

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець
Євсюкова-Мурза Ганна Олександрівна
звернулася до Господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" про
зобов'язання виконати умови договору.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов
висновку, що позовна заява без номеру
від 11.12.2014 (вх. №27973/14 від 12.12.2014) і додані
до неї документи підлягають поверненню
позивачеві без розгляду з наступних
підстав:

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що позивач, прокурор чи
його заступник зобов'язані при поданні
позову надіслати сторонам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України), так і аналогічних приписів ст.
ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального
кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

Згідно зі ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В силу Правил надання послуг поштового
зв'язку, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України №270 від
05.03.2009, розрахунковий документ -
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо) видається відправникові з
додержанням вимог Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" і підтверджує факт надання
послуги відділенням зв'язку.

Таким чином, належним доказом
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви та доданих до неї
документів є опис вкладень в поштовий
конверт та документ, що підтверджує
надання поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо).

Як вбачається із матеріалів,
надісланих на адресу Господарського
суду міста Києва, позовна заява (вх.
№27973/14 від 12,12.2014) датується (підписана
ФОП Євсюкова-Мурза Г.О.) 11.12.2014, а доданий
до позовної заяви опис вкладення у
цінний лист містить штемпель поштового
відділення 01.12.2014 та фіскальний чек №2732
про оплату наданих послуг поштового
зв'язку датований 01.12.2014, тому вказаний
опис вкладення у цінний лист та
фіскальний чек не можуть вважатися
належним доказом надіслання позовної
заяви відповідачеві (не можна
відправити копію позовної заяви з
додатками 01.12.2014 року, яка буде створена
у майбутньому, а саме 11.12.2014).

Більш того, з переліку додатків опису
вкладення до цінного листа посилань на
позовну заяву від 11.12.2014 про
зобов'язання виконати умови договору
немає.

З огляду на вищевказані обставини, у
суду відсутня можливість визначити,
які саме документи надіслані позивачем
на адресу відповідача 01.12.2014.

Також, позивачем до позовної заяви
долучено фіскальний чек №4101 від 11.12.2014
на підтвердження надання послуг
поштового зв'язку, проте відсутній опис
вкладення у цінний лист.

З огляду на вищевказані обставини, у
суду відсутня можливість визначити,
які саме документи надіслані позивачем
на адресу відповідача.

Дані обставини є суттєвими, оскільки
нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається позивач та поданих ним
доказів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивачем на адресу відповідача не
направлено позовну заяву з доданими до
неї документами, внаслідок чого
позовна заява підлягає поверненню
позивачу без розгляду з посиланням на
п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Вказану правову позицію викладено в
постановах Вищого господарського суду
України від 26.09.2012 №05-5-45/2793, №5017/606/2012
від 29.05.2012 та № 910/3651/13 від 28.05.2013.

Відповідно до п. 4 ст. 63 ГПК України не
подано доказів сплати судового збору у
встановленому порядку та розмірі.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК
України до позовної заяви додаються
матеріали, які підтверджують сплату
судового збору у встановленому порядку
та розмірі.

Згідно п. 2.20. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
№7 "Про деякі питання практики
застосування розділу 6 Господарського
процесуального кодексу України" чинним
законодавством не встановлено якихось
спеціальних вимог щодо оформлення
платіжних документів, за якими
перераховуються суми судового збору.
Отже, таке перерахування здійснюється
за загальними правилами згідно з
вимогами Закону України "Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні" і
відповідних нормативно-правових актів
Національного банку України.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції "Про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті" затвердженої
Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 №22
платіжне доручення оформляється
платником за формою, наведеною в
додатку 2 до вказаної Інструкції,
згідно з вимогами щодо заповнення
реквізитів розрахункових документів,
що викладені в додатку 8 до вказаної
Інструкції.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту
№40 платіжного доручення (М.П.)
ставиться відбиток печатки платника,
зразок якої заявлений банку платника в
картці зі зразками підписів та
відбитка печатки, для - реквізиту №41
(підписи платника) ставляться підписи
(підпис) відповідальних осіб платника,
які повноважені розпоряджатися
рахунком і зразки підписів яких
заявлені банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка печатки,
для - реквізиту №51 (дата виконання)
зазначаються число, місяць та рік
списання коштів з рахунку платника
цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число
зазначається цифрами ДД, місяць -
словами, рік - цифрами РРРР, які
засвідчуються підписом
відповідального виконавця та
відбитком штампа банку.

Однак, до позовної заяви без номеру від
11.12.2014 (вх. №27973/14 від 12.12.2014) позивачем
додане платіжне доручення №8 від 11.12.2014
року, в якості доказу сплати судового
збору, яке не оформлене належним чином,
а саме на зазначеному платіжному
дорученні відсутні підписи
відповідальних осіб та відбиток
печатки платника (позивача).

Абзацем 3 п. 2.22. зазначеної вище
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України
встановлено, що за відсутності у
відповідному платіжному документі
належних платіжних реквізитів або
неправильного їх зазначення заява
(скарга) так само повертається
господарським судом без розгляду.

За таких обставин, у суду відсутні
підстави вважати, що заявником додані
до позовної заяви передбачені п. 3 ст. 57
ГПК України документи.

Крім того, згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 36 ГПК
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26 грудня 2011 року
N18 подані сторонами копії документів,
виготовлені з використанням технічних
засобів (фотокопії тощо), засвідчуються
підписом особи, яка їх виготовила або
яка перевірила їх на відповідність
оригіналам, із зазначенням її прізвища,
ініціалів та посади (якщо вона є
посадовою особою) та з прикладенням
печатки (за її наявності).

Відповідно до пункту 5.27 Національного
стандарту України ДСТУ 4163-2003
"Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затв. Наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
№55) відмітку про засвідчення копії
документа складають зі слів "Згідно з
оригіналом", назви посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціали та прізвища, дати засвідчення
копії і проставляють нижче реквізит
"підпис". Така відмітка проставляється
на кожному аркуші засвідченої копії
документа.

Додані до позовної заяви без номеру від
11.12.2014 (вх. №27973/14 від 12.12.2014) докази не
засвідчені належним чином, оскільки на
останніх відсутні відмітки відповідно
до вказаних вище вимог, а саме дати
засвідчення копій.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на
те, що заявником не дотримано вимоги
ст.ст 54, 56, 57 Господарського
процесуального кодексу України,
враховуючи, що приписи ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України носять імперативний характер,
суд дійшов висновку, що викладені
обставини є підставою для повернення
позовної заяви відповідно до ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Проаналізувавши всі наведені вище
обставини, суд дійшов висновку, що
позовна заява не може бути прийнята до
розгляду та підлягає поверненню.

Суд звертає увагу позивача, що після
усунення недоліків, які стали
підставою повернення позовної заяви
без розгляду, він може повторно
звернутися до Господарського суду
міста Києва з позовом, відповідно до ч. 3
ст. 63 ГПК України.

Керуючись п.п. 3, 4, 6 ч. 1 ст. 63, ч. 3 ст. 63,
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва
-

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути
позивачеві без розгляду.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку
передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України.

Суддя
А.В.Яковенко