ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" грудня 2014 р.Справа № 916/4750/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

Судді
Зайцева Ю.О.

секретаря судового засідання
Ошаріна Д.С.

За участю представників сторін:

від позивача: Зубачова Ю.В. (довіреність
№01/11-725 від 18.12.2013 р.);

від відповідача: Поліщук Н.О., Король
О.І. (довіреність від 27.01.2014р.);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
Комунального підприємства
"Теплопостачання міста Одеси" до
відповідача Державної установи
"Одеський обласний лабораторний центр
Держсанепідслужби України" про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 25.11.2014 р. Комунальне
підприємство „Теплопостачання міста
Одеси" звернулось до господарського
суду Одеської області з позовною
заявою до Державної установи "Одеський
обласний лабораторний центр
Держсанепідслужби України" про
стягнення заборгованості за спожиту
теплову енергію в сумі 559 392,41 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 27.11.2014 р. було порушено
провадження у справі №916/4750/14 із
призначенням її до розгляду в судовому
засіданні.

23.12.2014р. від відповідача до канцелярії
господарського суду Одеської області
надійшов відзив позовну заяву
Комунального підприємства
"Теплопостачання міста Одеси" про
стягнення заборгованості у сумі 559 392,41
грн. з підтверджуючими документами (вх.
ГСОО № 33970/14).

24.12.2014 р. у судовому засіданні після
повернення з нарадчої кімнати було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті 85
ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення, суд встановив:

01.03.2012 р. між Комунальним підприємством
"Теплопостачання міста Одеси" (далі-
постачальник) та Державною
санітарно-епідеміологічною службою
Одеської області (далі - замовник) був
укладений договір №5308/1 про закупівлю
послуг теплопостачання (далі - договір),
відповідно до п. 1 якого постачальник
зобов'язується у 2012 році надати
замовникові послуги, зазначені в
Додатку №1 до договору, а замовник -
прийняти і оплатити такі послуги.

За умовами п.2.1. договору, постачальник
повинен надати замовнику послуги,
якість яких відповідає звичайному
рівню якості для надання послуг з
постачання водяної пари і гарячої води.

Пунктами 3.1., 3.2. договору, передбачено,
що ціна договору вартості послуг,
наданих постачальником становить 1 555
673,00 грн. з урахуванням ПДВ. (один
мільйон п'ятдесят п'ять тисяч шістсот
сімдесят три гривні), у тому числі
вартість послуг, наданих
постачальником за цим договором,
встановлюється у розмірі 1 003,66 грн. з 1
Гкал (зПДВ) з урахуванням ПДВ - 20%
(двадцять відсотків).

Як зазначено в п.п.4.2.1, 4.2.3 договору,
теплопостачальна організація
зобов'язалась забезпечувати
постачання теплової енергії споживачу
в обсягах згідно з Додатком 1;
повідомляти споживача письмово або в
засобах масової інформації про зміну
тарифів або про обмеження постачання
тепла.

Згідно пунктів 4.2 договору, розрахунки
проводяться в грошовій формі на
розрахунковий рахунок постачальника,
по тарифу встановленому Постановою
Національної комісії регулювання
ринку комунальних послуг України від
30.09.2011 року №133 у розмірі 1 003,66 грн. за 1
Гкал. Нові тарифи встановлює
Національна комісія регулювання ринку
комунальних послуг України, вони не є
предметом узгодження між
постачальником та замовником,
нарахування з застосуванням нових
тарифів проводяться з дати
встановлення, зазначеної в
відповідному рішенні про встановлення
тарифу.

За приписами п.4.3. та 4.4. договору,
розрахунковим періодом є календарний
місяць. Кінцевим терміном розрахунку
за спожиту теплову енергію є 20 число
місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 4.6. договору, для
підвищення взаєморозрахунків та
своєчасного проведення оплати
Замовник та постачальник щомісячно до
15 числа після розрахункового складають
акт звіряння взаєморозрахунків.
Підписання акту звіряння
взаєморозрахунків є обов'язковим для
замовника та постачальника.

Відповідно п. 10.1. договору, останній
набув чинності з дня його підписання
сторонами, а саме 01.03.2012р., та строк його
дії визначений до 31.12.2012 р.

Припинення дії договору не звільняє
споживача від обов'язку повної сплати
спожитої теплової енергії (п. 10.4.
договору).

Згідно додатку 1 до договору сторони
погодили обсяги постачання теплової
енергії споживачу (відповідачу).

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів від 11.09.2013 р. № 681 «Про деякі
питання діяльності Міністерства
охорони здоров'я та Державної
санітарно-епідеміологічної служби»
між Державною
санітарно-епідеміологічною службою
Одеської області та Комунальним
підприємством "Теплопостачання міста
Одеси" укладено додаткову угоду до
договору №5308/1 від 01.03.2012 р. відповідно
до умов якої, погашення заборгованості
за спожиту теплову енергію Державної
санітарно-епідеміологічної служби
Одеської області у сумі 559 392,41 грн. за
покладено на Державну установу
«Одеський обласний лабораторний центр
Держсанепід служби України».

Відповідно до вказаної додаткової
угоди до договору № 5308/1 від 01.03.2012р.,
сторони дійшли згоди, що додаткова
угода набуває чинності з моменту
підписання та діє протягом 2014 року та
до повного виконання сторонами своїх
зобов'язань.

Як зазначає позивач у позовній заяві,
на виконання договірних зобов'язань
Підприємство відпускало теплову
енергію споживачу, проте споживач, в
порушення своїх обов'язків, визначених
у п. 1.1., 4.З., 4.4. Договору, за спожиту
теплову енергію не сплачував в повному
обсязі, внаслідок чого, у нього виникла
заборгованість за період з 01.01.2012 р. по
01.01.2013 р., яка складає 559 392,41 грн.

Як вбачається з вищенаведеного, КП
„Теплопостачання міста Одеси" свої
зобов'язання виконало у повному обсязі,
а споживач, в порушення своїх
зобов'язань, не здійснив оплату за
надані йому послуги та має
заборгованість.

З наведених підстав позивач звернувся
до господарського суду Одеської
області з позовом про стягнення з
Державної установи «Одеський обласний
лабораторний центр Держсанепідслужби
України» заборгованості у сумі 559 392,41
грн.

23.12.2014р. від відповідача до канцелярії
господарського суду Одеської області
надійшов відзив позовну заяву
Комунального підприємства
"Теплопостачання міста Одеси" про
стягнення заборгованості у сумі 559 392,41
грн. відповідно до якого, відповідач
просить суд відмовити в задоволенні
позову у повному обсязі.

Проаналізувавши наявні у справі докази
та надавши їм правову оцінку, суд
дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини. Правочин,
різновидом якого є договори - основний
вид правомірних дій - це волевиявлення
осіб, безпосередньо спрямовані на
виникнення, зміну або припинення
цивільних прав і обов'язків. При цьому,
ст.12 ЦК України передбачає, що особа
здійснює свої цивільні права вільно на
власний розсуд.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 626 ЦК України
передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Правові відносини сторін виникли на
підставі договору №5308/1 від 01.03.2012 р.
укладеного між Комунальним
підприємством "Теплопостачання міста
Одеси" та Державною
санітарно-епідеміологічною службою
Одеської області про закупівлю послуг
з теплопостачання.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу.

При цьому за правилами статті 14
Цивільного кодексу України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Так, укладений між сторонами по справі
договір про закупівлю послуг з
теплопостачання №5308/1 від 01.03.2012 р та
додаткову угоду до вказаного договору
є підставою для виникнення у сторін за
цим договором господарських
зобов'язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК
України (ст.ст. 11, 202 ЦК України), і згідно
ст. 629 ЦК України є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного
кодексу України за договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання. До договору
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, положення про договір
поставки, якщо інше не встановлено
законом або не випливає із суті
відносин сторін.

Як вказує позивач, на виконання умов
вказаного договору КП "Теплопостачання
міста Одеси" відпускало відповідачу
теплову енергію, що не спростовано
відповідачем, однак останній в
порушення взятих на себе зобов'язань не
здійснив у повному обсязі оплати за
теплову енергію, у зв'язку з чим у
відповідача виникла заборгованість,
яка за період з 01.01.2012р. по 01.01.2013р.
складає 559 392,41 грн., що вбачається з
наданого позивачем до позовної заяви
розрахунку заборгованості за період з
01.01.2012 р. по 01.01.2013 р.

Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу
України встановлено, що розрахунки за
договорами енергопостачання
здійснюються на підставі цін (тарифів),
встановлених відповідно до вимог
закону.

Згідно ч. 1 ст. 277 Господарського кодексу
України абоненти користуються
енергією з додержанням правил
користування енергією відповідного
виду, що затверджуються Кабінетом
Міністрів України.

Положеннями ч. 6 ст. 19 Закону України
„Про теплопостачання" передбачено, що
споживач повинен щомісячно сплачувати
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Із змісту ч. 3 ст. 24, ч. 2, ст. 25 Закону
України „Про теплопостачання"
випливає, що основними обов'язками
споживача теплової енергії є:
своєчасне укладання договору з
теплопостачальною організацією на
постачання теплової енергії;
додержання вимог договору та
нормативно-правових актів.
Теплопостачальні, теплотранспортні і
теплогенеруючі організації
зобов'язані: забезпечувати надійне
постачання обсягів теплової енергії
відповідно до умов договору та
стандартів; здійснювати перерахунок за
спожиту теплову енергію із споживачами
з урахуванням авансового платежу та
показань приладів комерційного обліку
теплової енергії протягом місяця після
закінчення опалювального періоду.

Пунктом 23 Правил користування тепловою
енергією, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 1198 від
03.10.2007 р. визначено, що розрахунки за
спожиту теплову енергію здійснюються
на межі продажу, яка є межою балансової
належності (відповідальності),
відповідно до договору на підставі
показань вузла обліку згідно з діючими
тарифами (цінами), затвердженими в
установленому порядку. У споживачів, що
не мають приладів комерційного обліку,
обсяг фактично спожитої теплової
енергії розраховується відповідно до
теплового навантаження, визначеного у
договорі, з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія в теплових
мережах теплопостачальної
організації, середньомісячної
температури зовнішнього повітря та
кількості годин (діб) роботи
тепловикористального обладнання в
розрахунковому періоді.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Ст. 530 Цивільного кодексу України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

В силу статті 538 Цивільного кодексу
України виконання свого обов'язку
однією із сторін, яке відповідно до
договору обумовлене виконанням другою
стороною свого обов'язку, є зустрічним
виконанням зобов'язання, при якому
сторони повинні виконувати свої
обов'язки одночасно, якщо інше не
встановлено умовами договору, актами
цивільного законодавства тощо.

Отже, прийняття відповідачем теплової
енергії від позивача є підставою
виникнення у відповідача зобов'язання
оплатити спожиту теплову енергію
відповідно до умов договору та чинного
законодавства.

Між тим несплатою позивачу існуючої
суми заборгованості за вище вказаним
договором на постачання теплової
енергії відповідач порушив умови
вказаного договору, що є недопустимим
згідно ст. 525 Цивільного кодексу
України.

Крім того, статтею 610 Цивільного
кодексу України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч. 6 ст. 25 Закону України „Про
теплопостачання" передбачено, що у разі
відмови споживача оплачувати
споживання теплової енергії
заборгованість стягується в судовому
порядку.

У позовній заяві позивач просив
стягнути з відповідача заборгованість
за спожиту теплову енергію в сумі 23 378,72
грн.

Відтак, судом перевірено здійснений
позивачем розрахунок суми та
встановлено, що за період з 01.01.2012 р. по
01.01.2013р. відповідачу нараховано 559 392,41
грн. за фактично спожиту теплову
енергію. Суд встановив, що такий
розрахунок відповідає вимогам чинного
законодавства, здійснений належним
чином, у зв'язку з чим позовні вимоги в
даній частині підлягають судом
задоволенню в повній мірі.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права в разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з
положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи надані сторонами докази в
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги Комунального підприємства
"Теплопостачання міста Одеси"
обґрунтовані, відповідають фактичним
обставинам справи та вимогам чинного
законодавства, тому підлягають
частковому задоволенню, з врахуванням
обставин викладених вище.

У зв'язку з тим, що спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача та
рішення відбулось на користь позивача,
відповідно до ст. ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати по сплаті
судового збору, понесені позивачем при
подачі позову, покладаються на
відповідача пропорційно задоволеним
вимогам виходячи із заявленої до
стягнення суми.

Керуючись ст.ст. 32,33,43,44,49,82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства
"Теплопостачання міста Одеси" до
відповідача Державної установи
"Одеський обласний лабораторний центр
Держсанепідслужби України" про
стягнення заборгованості -
задовольнити.

2. Стягнути з Державної установи
"Одеський обласний лабораторний центр
Держсанепідслужби України" (65029,
Одеська обл., м. Одеса вул.
Старопортофранківська, буд.8; код ЄДРЮО
та ФОП 38477737) на користь Комунального
підприємства "Теплопостачання м. Одеси"
(65110, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 1-Б,;
адреса для листування та
кореспонденції: 65101, м.Одеса, вул.
Варненська, буд.27, )
заборгованість у сумі 559 392 /п'ятсот
п'ятдесят дев'ять тисяч триста
дев'яносто дві/ грн. 41 коп., судовий збір
в сумі 11 187 /одинадцять тисяч сто
вісімдесят сім/ грн. 85 коп.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст складено та підписано 29
грудня 2014 р.

Суддя
Ю.О. Зайцев