ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2014
Справа №917/2168/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Термастіл", вул. Половка, 70, м. Полтава,
36034

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "СІМО", пров.
Перспективний, 1-А, м. Полтава, 36007

про стягнення 105 285,28 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: Калько В.В., довіреність
від 21.01.2014 року;

Від відповідача: Касьян В.В.,
довіреність від 04.11.2014 року.

Суть справи: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
коштів в розмірі 105 285,28 грн. за
договором постачання № ТД-343/2014 від
23.03.2014 року, з яких 91 112,73 грн. - основна
заборгованість; 7 635,97 грн. - пеня; 6536,58
грн. - 20% річних за невиконання
грошового зобов'язання.

Ухвалою від 16.12.2014 року була прийнята до
розгляду заява позивача про зменшення
позовних вимог від 05.11.2014 року,
продовжено строк вирішення спору.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем договірних
зобов'язань щодо оплати отриманого
товару, у зв'язку з чим позивач вказує
на існування заборгованості та
підстави нарахування і стягнення пені,
річних.

Відповідач письмово відзиву на позов
не надав, представник в засіданні
наявність заборгованості за договором
не заперечував.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

Між сторонами по справі був укладений
Договір поставки №ТД-343/2014 від 25.03.2014
року (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору
постачальник (позивач) зобов'язується
передати у власність покупця
(відповідача) продукцію, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити її
по номенклатурі (асортименту) та в
кількості, вказаній в замовленні
покупця і видаткових накладних, які є
невід'ємною частиною даного договору.
оформлення замовлення покупця можливе
по факсу, телефону, електронною поштою,
іншим способом.

Асортимент та ціна продукції, яка
поставляється (передається у
власність) покупця попередньо
погоджується сторонами (п. 2.5. Договору).

Сторони погоджуються, що видаткова
накладна (акт приймання-передачі) на
передану продукцію є документом, який
засвідчує факт передачі товару, а також
засвідчує остаточно узгоджені
сторонами назву, кількість, ціну
(вартість) продукції (п. 2.6. Договору).

Ціна на продукцію постачальника
визначається прайс-листами і
фіксується сторонами у видаткових
накладних, які є невід'ємною частиною
цього Договору (п. 3.1. Договору).

Умови оплати: 100% попередня оплата
товару. При цьому сторони можуть
використовувати таку форму оплати, як
оплата по факту доставки товару (п. 3.2.
Договору).

На виконання Договору позивач передав
відповідачу товар на загальну суму 140
137,71 грн., що підтверджується наявними у
справі видатковими накладними №
тдПо-0010747 від 10.06.2014 року на суму 91767,55
грн., № тдПо-0016636 від 11.07.2014 року на суму
48370,16 грн., довіреностями № 91 від 02.06.2014
року, №108 від 08.07.2014 року. Товар за цими
накладними отримувався відповідачем
без будь-яких зауважень щодо його
кількості чи якості.

Відповідачу були виставлені рахунки на
оплату № тдПо-008295 від 04.06.2014 року, №
тдПо-0013730 від 08.07.2014 року.

За змістом п. 3.2. Договору сторонами
передбачена як попередня оплата за
товар (без визначення конкретного
строку), так і оплата по факту поставки.
Згідно виписки по особовому рахунку
відповідач здійснив часткову
попередню оплату згідно
рахунку-фактури № тдПо-008295 від 04.06.2014
року на суму 12 425,00 грн. 06.06.2014 року.
Оплата в розмірі 36 599,98 грн. була
здійснена відповідачем 23.07.2014 року
згідно рахунку-фактури № тдПо-0013730 від
08.07.2014 року, тобто вже після поставки
товару.

Інших доказів оплати матеріали справи
не містять.

Згідно ч.2. ст. 712 ЦК до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.664 ЦК обов'язок
продавця передати товар покупцеві
вважається виконаним у момент вручення
товару покупцеві, якщо договором
встановлений обов'язок продавця
доставити товар.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК
України).

Оскільки попередня оплата товару
здійснена в повному обсязі не була, а
позивач передав відповідачу товар у
власність, розрахунок повинен
здійснюватися в день поставки товару,
що випливає з умов Договору та ч. 1 ст. 692
ЦК України. Отже, поставлений за
накладною № тдПо-0010747 від 10.06.2014 року
товар повинен бути оплаченим
відповідачем 10.06.2014 року, а з 11.06.2014 року
покупець вважається таким, що
прострочив грошове зобов'язання,
згідно накладної № тдПо-0016636 від 11.07.2014
року товар повинен бути оплаченим
11.07.2014 року, а з 12.07.2014 року має місце про
строчка боржника.

Таким чином, строк виконання
відповідачем взятих на себе грошових
зобов'язань настав.

За розрахунком позивача станом на
момент розгляду справи в суді сума
основного боргу складає 91112,73 грн., і
включає в себе борг за видатковою
накладною № тдПо-0010747 від 10.06.2014 року в
розмірі 79342,55 грн., а також борг за
видатковою накладною № тдПо-0016636 від
11.07.2014 року на суму 11770,18 грн.

Зазначена сума боргу зафіксована
сторонами спільно в акті звірки
взаємних розрахунків від 16.09.2014 року і в
судовому засіданні представником
відповідача визнається.

Відповідач порушив передбачені
Договором строки оплати товару - кошти
за товар в повному обсязі не внесені, в
зв'язку з чим утворилась
заборгованість, яка станом на момент
розгляду справи в суді становить 91112,73
грн.

Згідно ст. 610, ст. 611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612
ЦК України, боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за увесь час
користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК
України).

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Пунктом 6.3. Договору передбачено, що за
порушення терміну оплати сторона, що
завинила, сплачує пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми простроченого платежу за кожний
день простроченого платежу.

Позивач просить стягнути з відповідача
6910,41 грн. пені за накладною №тдПо-0010747
від 10.06.2014 року в період прострочки з
06.06.2014 року по 20.10.2014 року, а також 725,56
грн. пені за накладною №тдПо-0016636 від
11.07.2014 року в період прострочки з 23.07.2014
року по 20.10.2014 року, що разом складає
7635,97 грн.

Стаття 625 ЦК України визначає обов'язок
боржника, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора сплатити грошову суму з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

П 6.4. Договору визначено, що сторона, яка
допустила несвоєчасне погашення своїх
грошових зобов'язань повинна оплатити
20 % річних за користування чужими
грошовими коштами від суми
простроченого зобов'язання.

За порушення відповідачем строків
оплати позивачем заявлено до стягнення
20 % на загальну суму 6536,58 грн. (включає в
себе суму річних, нарахованих за період
прострочки з 06.06.2014 року по 20.10.2014 року
за видатковою накладною № тдПо-0010747 від
10.06.2014 року в розмірі 5956,13 грн., суму
річних, нарахованих за період
прострочки з 23.07.2014 року по 20.10.2014 року
за видатковою накладною № тдПо-0016636 від
11.07.2014 року в розмірі 580,45 грн.).

Судом встановлено, що зобов'язання за
договором у визначені строки не
виконані відповідачем, тому позивач
правомірно здійснив нарахування пені
та 20 % річних, проте, як видно з
розрахунку позовних вимог, не вірно
визначив початок прострочення покупця
(відповідача) за накладною №тдПо-0010747
від 10.06.2014 року - 06.06.2014 року, що потягло
за собою нарахування пені та річних за
період, коли прострочка фактично не
виникла.

Оскільки судом встановлено, що
прострочка за вказаною накладною мала
місце з 11.06.2014 року (на наступний день
після поставки товару ), позовні вимоги
про стягнення пені задовольняються
судом частково, а саме: 6703,90 грн. пені за
накладною №тдПо-0010747 від 10.06.2014 року в
період прострочки з 11.06.2014 року по 20.10.2014
року, а також 725,56 грн. пені за накладною
№тдПо-0016636 від 11.07.2014 року в період
прострочки з 23.07.2014 року по 20.10.2014 року,
що разом складає 7429,46 грн.

Задоволений розмір пені відповідає
вимогам Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" в межах
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період прострочення.

Вимоги позивача про стягнення 20% річних
суд визнає правомірними та такими, що
підлягають задоволенню частково, на
загальну суму 6319,20 грн., з яких: 5738,75 грн.
річних за накладною №тдПо-0010747 від
10.06.2014 року в період прострочки з 11.06.2014
року по 20.10.2014 року, а також 580,45 грн.
річних за накладною №тдПо-0016636 від
11.07.2014 року в період прострочки з 23.07.2014
року по 20.10.2014 року.

Перевірка правильності розрахунку
позивача проводилася судом за
допомогою калькулятора підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій
системи "Ліга.Закон".

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним
із засобів захисту цивільних прав є
примусове виконання обов'язку в натурі,
яке в даному випадку полягає у
виконанні відповідачем договірних
зобов'язань з оплати вартості
отриманого товару.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог цивільного кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
За ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Позивачем доведено обґрунтованість
позовних вимог про стягнення
заборгованості за Договором,
відповідач факт прострочення сплати
коштів за отриманий товар не заперечує.
За таких обставин позов
задовольняється частково, з
відповідача підлягає до стягнення 104
861,39 грн., з яких: основна заборгованість
за товар 91 112,73 грн., а також 6319,20 грн. 20%
річних, 7429,46 грн. пені, в частині
стягнення 206,51 грн. пені та 217,38 грн.
річних у позові відмовити.

Судові витрати покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених вимог
згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49 (ч. 5), 82-85 ГПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "СІМО", пров.
Перспективний, 1-А, м. Полтава, 36007, на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Термастіл", вул. Половка, 70, м.
Полтава, 36034, - 91 112 грн. 73
коп. боргу, 6319 грн. 20 коп. 20 % річних; 7429
грн. 46 коп. пені; 2097 грн. 23 коп. витрат по
сплаті судового збору.

3. В іншій частині вимог в задоволенні
позову відмовити.

4. Видати накази при набранні рішенням
законної сили.

Суддя
Пушко І.І.