ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року
Справа № 925/2021/14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Богодухівський
молзавод"

до приватного підприємства "Друг"

про стягнення 18959 грн. 46 коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання
Сиволовська О.І.

Представники сторін:

від позивача: Бороздих С.М. за
довіреністю від 02.12.2014;

від відповідача: не з'явилися.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Богодухівський
молзавод" звернулося до господарського
суду Черкаської області із позовною
заявою до приватного підприємства
"Друг" про стягнення 18959 грн. 46 коп., у
тому числі: 17480 грн. 59 коп. основного
боргу за поставлений товар, 809 грн. 94
коп. пені, 506 грн. 94 коп. інфляційних
нарахувань та 161 грн. 99 коп. 5% річних.

Позивач також просить відшкодувати
йому за рахунок відповідача витрати на
сплату судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав
на неналежне виконання відповідачем
грошових зобов'язань за укладеним між
сторонами договором поставки
продукції від 11.02.2014 №ХФ-000314 щодо
оплати поставленої йому позивачем
продукції в установлений цим договором
строк.

Ухвалою від 11.11.2014 господарський суд
Черкаської області прийняв позовну
заяву товариства з обмеженою
відповідальністю "Богодухівський
молзавод" до розгляду, порушив
провадження у даній справі і призначив
її розгляд у судовому засіданні на 11
годину 04.12.2014 в приміщенні
господарського суду Черкаської
області.

Ухвалою від 04.12.2014р. господарський суд
Черкаської області у зв'язку з
нез'явленням представника відповідача
в судове засідання, призначене на
04.12.2014р, відклав розгляд справи на 11
годину 23.12.2014 у приміщенні
господарського суду Черкаської
області.

У судовому засіданні, яке відбулося
23.12.2014 за участю представника позивача,
останній позов підтримав з викладених
у ньому підстав.

Відповідачу за вказаною у позові та у
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
господарським судом Черкаської
області надсилалися рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
вказана вище ухвала від 04.12.2014, що в силу
ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального
кодексу України є підставою вважати
про вручення відповідачу цієї ухвали
належним чином і, що відповідач був
належним чином повідомлений про дату
час і місце засідання суду.

Відзив на позов до господарського суду
не надійшов.

Нез'явлення представника відповідача у
судове засідання не перешкоджає
вирішенню спору за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові
докази, заслухавши пояснення учасника
судового процесу, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю "Богодухівський
молзавод", як постачальник, і приватне
підприємство "Друг", як покупець, уклали
договір поставки продукції №ХФ-000314
(далі - договір №ХФ-000314), згідно з яким
продавець зобов'язався поставити
покупцю, а останній - прийняти та
оплатити продукцію (продукти
харчування). Загальна сума договору
визначається загальною вартістю
поставленого товару згідно з цінами,
вказаними у видаткових накладних.
Асортимент поставленої продукції
визначається сторонами в заявках,
специфікаціях або інших документах.

Відповідно до 5.3.1 договору №ХФ-000314
покупець оплачує вартість кожної
партії продукції протягом 7 (семи) днів
з моменту її відвантаження.

Згідно з п. 8.2 договору №ХФ-000314
покупець, що прострочив виконання
грошового зобов'язання на вимогу
постачальника зобов'язаний оплатити
останньому борг з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення
розрахунку, а також п'яти відсотків
річних від простроченої суми.

У п. 8.3 договору №ХФ-000314 його сторони
передбачили, що при простроченні
розрахунку покупець сплачує
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від простроченої
суми за кожен день прострочення на
протязі всього періоду прострочення.

На виконання договору №ХФ-000314
товариство з обмеженою
відповідальністю "Богодухівський
молзавод" за видатковими накладними
від 01.08.2014 №ХФ-16824, від 04.08.2014 №ХФ-17047 і
№ХФ-17080, від 06.08.2014 №ХФ-17267, від 08.08.2014
№ХФ-17485, від 11.08.2014 №17745 та від 13.08.2014
№ХФ-17959 передало приватному
підприємству "Друг" вказану у цих
видаткових накладних продукцію усього
на суму 17774 грн. 46 коп.

Приватне підприємство "Друг" оплатило
товариству з обмеженою
відповідальністю "Богодухівський
молзавод" частину переданої за
видатковою накладною 01.08.2014 №ХФ-16824
продукції на суму 293 грн. 87 коп.

29 вересня 2014 товариство з обмеженою
відповідальністю "Богодухівський
молзавод" і приватне підприємство
"Друг" провели звірку
взаєморозрахунків, за результатами
якої склали відповідний акт від 29.09.2014
За цим актом сторони визначили суму
заборгованості приватного
підприємства "Друг" перед товариством з
обмеженою відповідальністю
"Богодухівський молзавод" за
поставлену за вищевказаними
видатковими накладними станом на 29.09.2014
у розмірі 17480 грн. 59 коп.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Богодухівський
молзавод" надіслало приватному
підприємству "Друг" претензію від 29.09.2014
з вимогою сплатити борг за поставлену
продукцію в сумі 17480 грн. 59 коп. Проте
приватне підприємство "Друг" цей борг
не сплатило.

За прострочення оплати продукції
товариство з обмеженою
відповідальністю "Богодухівський
молзавод" нарахувало приватному
підприємству "Друг" до сплати 809 грн. 94
коп. передбаченої п. 8.2 договору №ХФ-000314
пені у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України за
період прострочення з 15.08.2014 по 28.10.2014, 161
грн. 99 коп. передбачених п. 8.3 договору
№ХФ-000314 5% річних за період
прострочення з 15.08.2014 по 28.10.2014 та 506 грн.
94 коп. передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України інфляційних
нарахувань за вересень 2014р.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки та
відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України
зазначено, що договір є обов'язковим
для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216
Господарського кодексу України
порушення зобов'язання є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами або договором; учасники
господарських правовідносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Стаття 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями у
розумінні цього Кодексу визнає
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського
кодексу України у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу
України передбачає право кожного
суб'єкта господарювання на захист
своїх прав і законних інтересів шляхом
присудження до виконання обов'язку в
натурі та застосування штрафних
санкцій.

З огляду на викладені вище обставини та
норми законодавства, господарський суд
прийшов до таких висновків.

Відповідач не виконав належним чином
грошові зобов'язання за договором
№ХФ-000314 щодо оплати поставленої йому
позивачем на виконання цього договору
продукції і тим самим порушив право
позивача на своєчасне одержання ним
плати за поставлену відповідачу
продукцію у сумі 17480 грн. 59 коп.

Відтак позивач в порядку захисту свого
порушеного права вправі вимагати
примусового виконання відповідачем
грошових зобов'язань за договором
№ХФ-000314 в натурі шляхом стягнення з
відповідача на свою користь боргу у
сумі 17480 грн. 59 коп., а також
передбачених п. 8.2 і п. 8.3 договору
№ХФ-000314 пені і 5% річних та передбачених
ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України
інфляційних нарахувань.

Стягувані суми пені, інфляційних
нарахувань та 5% річних нараховані
позивачем у відповідності з умовами
договору №ХФ-000314, фактичними
обставинами виконання відповідачем
грошових зобов'язань за цим договором
щодо оплати проданого йому позивачем
товару та вимогами чинного
законодавства.

За таких обставин позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
позивачу за рахунок відповідача
підлягають відшкодуванню витрати на
сплату судового збору у сумі 1827грн.
судового збору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82-84 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного підприємства
"Друг" (вул. Смілянська, буд. 52, м.
Черкаси, 18002, ідентифікаційний код 14192960)
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Богодухівський
молзавод" (пров. Харківський, буд. 6, м.
Богодухів, Харківська область, 62103,
ідентифікаційний код 36537542) - 17480 грн. 59
коп. боргу, 809 грн. 94 коп. пені, 506 грн. 94
коп. інфляційних нарахувань, 161 грн. 99
коп. 5% річних та 1827 грн. витрат на сплату
судового збору.

Це рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду у порядку та
строки, передбачені розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складено і підписано
29.12.2014.

СУДДЯ
М.В. Дорошенко