КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2014 р. Справа№ 925/1517/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання Марчуку О.Л.,

за участю представників:

позивача: не з'явилися;

відповідача: Джунь А.І. - за довіреністю від 26.06.2014 № 07/14,

розглянувши матеріали апеляційної скарги відкритого акціонерного товариства Чигиринського районного об'єднання «АГРОПРОММЕХАНІЗАЦІЯ»

на рішення господарського суду Черкаської області від 03.11.2014

у справі № 925/1517/14 (суддя Грачов В.М.)

за позовом відкритого акціонерного товариства Чигиринського районного об'єднання «АГРОПРОММЕХАНІЗАЦІЯ»

до товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВАТА»

про стягнення 6 883,99 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 03.11.2014 у справі № 925/1517/14 в задоволенні позову ВАТ Чигиринського районного об'єднання «АГРОПРОММЕХАНІЗАЦІЯ» про стягнення з ТОВ «УКРВАТА» заборгованості в сумі 6 883,99 грн відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Черкаської області від 03.11.2014 у справі № 925/1517/14 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що господарським судом Черкаської області безпідставно застосовані наслідки спливу строку позовної давності.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.11.2014 у справі № 925/1517/14 прийнято апеляційну скаргу ВАТ Чигиринського районного об'єднання «АГРОПРОММЕХАНІЗАЦІЯ» до провадження та призначено її до розгляду за участю уповноважених представників сторін на 17.12.2014.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.12.2014 надав суду усні пояснення, якими заперечив проти доводів викладених в скарзі та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. Представник позивача у судове засідання 17.12.2014 не з'явився. Від позивача до апеляційного господарського суду надійшло клопотання від 05.12.2014 про розгляд справи за відсутністю його представника.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції, між ВАТ Чигиринським районним об'єднанням «АГРОПРОММЕХАНІЗАЦІЯ», як продавцем, і ТОВ «УКРВАТА», як покупцем, укладено Договір від 03.08.2005 № 03/05 купівлі-продажу капітальної будівлі (далі - Договір), посвідчений приватний нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 1094.

Згідно з п. 1.1 Договору продавець в порядку та на умовах, визначених Договором, зобов'язується передати у власність покупця капітальну будівлю лінійно-монтажної ремонтної дільниці загальною площею 1 268,9 м2, яка знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Кірова, 164 (далі - Об'єкт), а покупець зобов'язується прийняти об'єкт і сплатити продавцеві договірну ціну, яка згідно з п. 3.1 Договору складає 120 000,00 грн.

Відповідно до п. 3.2 Договору об'єкт продається продавцем покупцеві у кредит з розстроченням платежу.

Як визначено сторонами в п. 3.5 Договору, залишок з договірної ціни, який становить 45 894,90 грн, покупець виплачує продавцеві рівними частками щомісячно, тобто по 1 147,38 грн в місяць до 20 листопада 2008 року.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За умовами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 6 883,99 грн, яка виникла внаслідок порушення п. 3.5 Договору.

Колегією суддів встановлено, що відповідачем надано суду відзив, згідно з яким останній проти позову заперечив з підстав спливу строку загальної позовної давності.

Згідно з п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено, зокрема, у відзиві на позов.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 № 10-70/0/4-13 «Про окремі питання застосування строків позовної давності» у разі, якщо відповідач подав заперечення проти позову, пославшись на сплив позовної давності, то зазначена заява є підтвердженням того, що відповідач зробив заяву про застосування позовної давності.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про здійснення відповідачем у відзиві заяви про застосування наслідків спливу позовної давності.

Однак, на думку позивача, перебіг позовної давності розпочався з моменту призначення постановою суду від 03.11.2014 у справі № 925/1517/14 його ліквідатора.

Проте, наведене твердження судом апеляційної інстанції відхиляється з огляду на наступне.

Так, відповідно до пункту 1 статті 256 ЦКУ під терміном "позовна давність" розуміється строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (стаття 261 ЦК України).

Таким чином, за грошовим зобов'язанням відповідача відлік терміну позовної давності розпочинається з 21 листопада 2008 року, тобто з дня, наступного за датою, визначеною у п. 3.5 Договору.

Крім того, п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 передбачено, що якщо порушення права мало місце до призначення ліквідаційної комісії, а позов подається у процесі ліквідації юридичної особи, перебіг позовної давності починається з моменту, коли про порушене право чи про особу, що його порушила, стало відомо чи мало стати відомо правовласникові, а не ліквідаційній комісії.

Виходячи з наведеного, перебіг позовної давності жодним чином не пов'язаний з моментом призначення ліквідатора, оскільки порушеним є право юридичної особи, в даному випадку позивача, а не ліквідатора.

Водночас колегія зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні спору вірно врахував висновок Верховного Суду України, викладений в постановах від 19.08.2014 у справі № 5013/492/12 та від 02.09.2014 у справі № 915/1437/13, про те, що для юридичної особи (суб'єкта підприємницької діяльності) як сторони правочину (договору) днем початку перебігу позовної давності за позовом про визнання правочину (договору) недійсним слід вважати день вчинення правочину (укладення договору), оскільки він збігається з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, а не днем, коли саме арбітражний керуючий у справі про банкрутство дізнався про укладені спірні договори.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що господарським судом Черкаської області правомірно застосовано наслідки спливу позовної давності та відмовлено в позові за правилами, встановленими частинами 3 і 4 ст. 267 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного господарського суду відзначає, що рішення господарського суду Черкаської області від 03.11.2014 у справі № 925/1517/14 відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню. У зв'язку з цим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства Чигиринського районного об'єднання «АГРОПРОММЕХАНІЗАЦІЯ» на рішення господарського суду Черкаської області від 03.11.2014 у справі № 925/1517/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 03.11.2014 у справі № 925/1517/14 залишити без змін.

3. Справу № 925/1517/14 повернути до господарського суду Черкаської області.

4. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Р.В. Федорчук

Судді О.І. Лобань

А.Г. Майданевич