РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/22952/14 24.12.14

За позовомПублічного акціонерного товариства «Центренерго»
ДоДержавного підприємства «Вугілля України»
Простягнення 7 018,96 грн. Суддя Смирнова Ю.М.
Представники: Від позивача: Від відповідача: Костерний Д.О. (представник); Вовченко О.С. (представник);
В судовому засіданні 24.12.2014 судом у відповідності до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 7 018,96 грн. збитків згідно договору поставки вугілля № 111/2 від 19.12.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2014 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/22952/14, розгляд справи призначено на 11.11.2014.

В судовому засіданні 11.11.2014 оголошено перерву до 17.12.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2014 продовжено строк розгляду справи на 15 днів, розгляд справи відкладено до 24.12.2014.

В судовому засіданні 24.12.2014 представник позивача заявлену вимогу підтримав, просив суд позов задовольнити. Позов мотивований тим, що при виконанні договору поставки вугілля № 111/2 від 19.12.2013 та здійсненні поставки вугілля, відповідачем всупереч п. 3.1.2 та п. 3.1.4 договору допущено завантаження напіввагону вугіллям понад його вантажопідйомність, що призвело до понесення позивачем збитків у загальному розмірі 7 018,96 грн. з ПДВ, з яких: 4 076,04 грн. - кошти, які були списані залізницею з позивача з його особового рахунку за користування, зберігання, зважування, оформлення документів, телеграму, подачу/прибирання, маневрові роботи при перевантажуванні надлишку вугілля, а 2 942,92 грн. (в тому числі ПДВ 20% - 490,49 грн.) - сплачений позивачем залізничний тариф по доставці вантажу до станції призначення та комісійного збору експедитора.

Відповідач у письмовому відзиві на позов та представник відповідача в судовому засіданні 24.12.2014 зазначав про те, що збитки позивача виникли не з договору поставки вугілля № 111/2 від 19.12.2013, укладеного між сторонами спору, а з договору перевезення, який укладений безпосередньо з вантажовідправником - ПАТ «ОП «Шахта Жданівська» та вантажоотримувачем - Зміївською ТЕС ПАТ «Центренерго», та Залізницею. Таким чином, вина відповідача у понесенні позивачем збитків відсутня, оскільки відповідач не є вантажовідправником товару, а тому і не може відповідати за правильність заповнення залізничної накладної.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.12.2013 між позивачем - ПАТ «Центренерго», як покупцем, відповідачем - ДП «Вугілля України», як постачальником, укладено договір поставки вугілля № 111/2 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник поставить (передасть) у власність покупця вугільну продукцію (далі вугілля) в строки, в кількості, асортименті і з якісними характеристиками, по реквізитах та ціні, погодженими сторонами в цьому договорі.

Відповідно до п. 2.3 договору, вугілля постачається рівномірно протягом періоду поставки залізничним транспортом у відкритих напіввагонах (далі - вагонах) вантажною швидкістю на умовах DDP (залізнична станція призначення) згідно з міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс» в редакції 2000р., які застосовуються із врахуванням особливостей, пов'язаних з умовами цього договору та його внутрішньодержавним характером.

Згідно з п. 3.1.2 договору, постачальник зобов'язаний завантажувати вугілля рівномірно однорідним шаром по всій глибині в справні, очищені від залишків попереднього вантажу, сміття, тощо, вагони, без перевищення їх вантажопідйомності.

Пунктом 3.1.4 договору визначено, що постачальник зобов'язаний завантажувати вугілля у напіввагони з дотриманням Технічних умов навантаження і кріплення вантажів, без розладу навантаження (зсуву, перекосу вантажу, нерівномірного завантаження вантажу на візки), без порушення рівномірного розміщення однорідного вантажу у напіввагоні.

Згідно з п. 3.2.3 договору, постачальник має право доручити виконання зобов'язань по поставці вугілля за договором третій особі - вугледобувному підприємству.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що на взаємовідносини сторін по прийманню вугілля, якщо інше прямо не передбачене цим договором, розповсюджуються вимоги, зокрема, Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 1998 р. № 457 та нормативно-правових актів, виданих відповідно до Статуту залізниць України.

У відповідності до п. 7.6 договору, постачальник повністю відшкодовує всі збитки покупця, пов'язані з оплатою Залізниці коштів за нерівномірне завантаження вантажовідправником напіввагону вугіллям (нерівномірне завантаження візків), завантаження Вантажовідправником напіввагону понад його вантажопідйомність, недовантаження вантажу або іншого порушення Технічних умов навантаження і кріплення вантажів, а саме: штрафи, пеню; плату за перевантаження надлишку вугілля в окремий напіввагон; плату перевезення надлишку вугілля в окремому напіввагоні; плату за користування вагонами та контейнерами; плату за зберігання вантажу; плату за маневрові роботи; плату за зважування; плату за перевантаження; плату за надіслання телеграм; плату за роботу МЧ; та інші.

У відповідності п. 7.8 договору, підставами для матеріальної відповідальності Постачальника також можуть бути складенні залізничними станціями акти загальної форми та/або комерційні акти, у тому числі акт загальної форми, складений покупцем, як одержувачем вантажу, за участю представника залізниці, відповідно до п. 13 Правил перевезення вантажів, які змерзаються, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

Пунктом 7.9 договору передбачено, що у випадках доручення постачальником виконання зобов'язань по даному договору третім особам, постачальник несе повну матеріальну відповідальність перед Покупцем за всі дії та/або бездіяльність та/або порушення таких третіх осіб.

Згідно з пунктом 7.10 договору, у випадку списання залізницею призначення з покупця нарахованої суми за надання останньому додаткових послуг, що виникли під час перевезення вантажу за даним договором постачальник в обов'язковому порядку відшкодовує покупцю розмір такої списаної суми згідно підтверджуючих документів.

Згідно зі ст. 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Нормами ст. 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст. 30 Статуту залізниць України передбачено, що завантаження вантажів у вагони (контейнери), а також вивантаження з них здійснюється відправниками та одержувачами.

Згідно з ст. 32 Статуту залізниць України вантажі повинні завантажуватись без перевищення вантажопідйомності вагона (контейнера).

Ст. 37 Статуту залізниць України передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником.

30.05.2014 на адресу Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» вантажовідправником - ПАТ «ОП «Шахта «Жданівська» постачальника ДП «Вугілля України» зі станції Нижньокринка Донецької залізниці був відправлений напіввагон № 68665553 з вантажем вугілля кам'яне марки Т 0-100, що підтверджується залізничною накладною № 48694228.

Під час перевезення на проміжній залізничній станції Чаплине Придніпровської залізниці було здійснено контрольну перевірку маси вантажу у вказаному напіввагоні шляхом зважування на 150-ти тонних вагонних вагах станції та виявлено перевищення вантажопідйомності вагону на 1 500 кг., про що складено Комерційний акт РА № 001855/25/68 від 04.06.2014, акти загальної форми № 8456 від 01.06.2014, № 894 від 04.06.2014, № 882 від 04.06.2014, № 893 від 04.06.2014, № 892 від 04.06.2014, № 889 від 04.06.2014.

Відповідно до даних актів надлишок вугілля у кількості 1 500 кг був перевантажений з напіввагону № № 68665553 у напіввагон № 60658507 та відправлений на станцію Лиман Південної залізниці згідно накладної № 46833877.

Відповідно довідки про рух грошових коштів по договору № 2267 від 10.02.2010, укладеного між ПАТ «Центренерго» та ДП «Південна залізниця», накопичувальної картки № 12060903 від 12.06.2014, залізницею з позивача була справлена плата у розмірі 4 076,04 грн. (в тому числі ПДВ 20% - 679,34 грн.) за користування, зберігання, зважування, оформлення документів, телеграму, подачу/прибирання, маневрові роботи.

Позивач також здійснив оплату залізничного тарифу по доставці вантажу до станції призначення Лиман та комісійного збору експедитора. Дані витрати відображені в рахунку № Э07140077 від 30.06.2014 по договору № 15/463/261/12 від 17.10.2012, укладеного між ПАТ «Центренерго» та ТОВ «ЮНІОН ТРАНС СЕРВІС», звіті експедитора про обсяг виконаних послуг № 0 (залізнична накладна № 46833877) та складають суму в розмірі 2 942,92 грн. (в тому числі ПДВ 20% - 490.49 грн.), на підтвердження сплати яких позивачем надано платіжне доручення № 3372 від 26.06.2014.

15.07.2014 позивачем відповідачу була направлена претензія від 09.07.2014 р. № 25/641-4843 про відшкодування збитків в сумі 7 018,96 грн.

У відповідь на претензію позивача, відповідач листом від 25.07.2014 № 25-07/1 -ю відмовив у задоволені претензії позивача.

Як зазначав позивач у позові, 04.06.2014 під час перевантаження надлишків вугілля, виявлених на проміжній станції Чаплино Придніпровської залізниці у напіввагоні № 68665553, при оформленні документів в 4-й графі досилочної залізничної накладної № 46833877 прийомоздавальником станції Чаплино Придніпровської залізниці невірно вказано одержувача вантажу.

Крім того, позивач вказував, що накладна № 46833877 є додатком до основної накладної № 48694228, про, що вказано у графі № 20 цієї накладної. При цьому, Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго» одержала вугілля згідно накладної № 46709549 у кількості 71 000 кг. (напіввагон № 68665553) та надлишку згідно досилочної накладної № 46833877 у кількості 1 500 кг. (напіввагон № 60658507).

Відповідно до Акта загальної форми № 586 від 14.10.2014, складеного на станції призначення Лиман Південної залізниці, зафіксовано неправильність зазначення одержувача вантажу та його адресу, а також вказано, що правильним необхідно вважати одержувача Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго», смт. Комсомольське Зміївського району Харківської області.

А оскільки відправником вантажу згідно основної накладної № 48694228 у напіввагоні № 68665553 було невірно вказано вагу вугілля, а саме 71 000 кг (замість 72 500 кг.) залізничний тариф було розраховано невірно і надлишки вугілля в кількості 1 500 кг. їхали у напіввагоні № 68665553 до станції Чаплино, на якій і було виявлено надлишки вугілля, внаслідок чого залізницею було зроблено розрахунок тарифу (згідно «Збірника тарифів на перевезення вантажів» пункт II Правила застосування тарифів. Розділ 4.3. «Якщо під час перевезення виявлено завантаження вагона понад його вантажопідйомність, то надлишок вантажу вивантажується і досилається за призначенням зі стягненням з одержувача плати за всю відстань перевезення залізницями України як за самостійну відправку на загальних умовах») від станції відправлення Нижньокринка.

З огляду на викладене, позивачем заявлено до стягнення з відповідача збитків загалом в розмірі 7 018,96 грн. з ПДВ, з посиланням на те, що їх понесено позивачем з вини відповідача.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Умовами укладеного між сторонами договору (п. 7.4) відповідальність за належне виконання зобов'язання по поставці продукції (тобто до станції призначення вантажу) покладається саме на постачальника, тобто відповідача, а не особу, яка здійснює перевезення вантажу, чи зазначена вантажовідправником у залізничній накладній, оскільки наведеним пунктом договору сторонами узгоджено, що саме постачальник (тобто відповідач) несе всі ризики втрати чи пошкодження вугілля до моменту здійснення його поставки у відповідності до умов договору. Зазначене спростовує доводи відповідача стосовно покладення відповідальності внаслідок неналежного виконання договору на третіх осіб.

Надані до даної позовної заяви залізничні накладні є підтвердженням неналежного виконання відповідачем зобов'язання по поставці вугілля згідно договору. За умовами договору такого обов'язку (доставити вугілля до пункту призначення) перед покупцем (позивачем) не виникає для третіх осіб, оскільки такий обов'язок покладений саме на відповідача (п.п. 1.1, 2.1, 2.3, 3.1.1 договору).

Як свідчать обставини справи при виконанні договору поставки вугілля № 111/2 від 19.12.2013 відповідачем всупереч п. 3.1.2 та п. 3.1.4 договору допущено завантаження напіввагону вугіллям понад його вантажопідйомність, що призвело до понесення позивачем збитків у загальному розмірі 7 018,96 грн. з ПДВ, з яких: 4 076,04 грн. - кошти, які були списані залізницею з позивача з його особового рахунку за користування, зберігання, зважування, оформлення документів, телеграму, подачу/прибирання, маневрові роботи при перевантажуванні надлишку вугілля, а 2 942,92 грн. (в тому числі ПДВ 20% - 490,49 грн.) - сплачений позивачем залізничний тариф по доставці вантажу до станції призначення та комісійного збору експедитора .

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, судом визнається, що позивачем в позовній заяві були наведені обставини, а також надано на їх підтвердження належні та допустимі докази, які свідчать про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим суд приходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача збитків у загальному розмірі 7 018,96 грн., а тому позов підлягає задоволенню.

Судовий збір у зв'язку із задоволенням позову відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Вугілля України» (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 4, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 1, ) збитки у розмірі 7 018 (сім тисяч вісімнадцять) грн. 96 коп., а також 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.01.2015

СуддяЮ.М.Смирнова