КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2014 р. Справа№ 910/12719/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Рябухи В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Татаринов О.С. -
представник, дов. б/н від 07.07.2014;

від відповідача: не викликався та не
з'явився, про місце та час судового
засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Айболит"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 25.09.2014

у справі № 910/12719/14 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Айболит"

до Моторного (транспортного)
страхового бюро України

про відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 31 367,89 грн.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України у
судовому засіданні 03.12.2014 оголошено
перерву у розгляді апеляційної скарги
у справі № 910/12719/14 до 17.12.2014.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 25.09.2014 у справі № 910/12719/14 у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Рішення мотивоване тим, що позивачем не
надано належних доказів на
підтвердження встановлення вини
Кузнєцова В.В. у вчиненні ДТП, яка
сталась 30.12.2013 у с. Татарів по вул.
Незалежності Яремчанської автодороги
Мукачево-Львів 223 км; посилання
позивача на постанову
Придніпровського районного суду міста
Черкаси у справі № 711/689/14-п від 07.02.2014, як
на доказ підтвердження вини водія
транспортного засобу "Chrysler", номерний
знак 3080ЕІ-1 у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди 30.12.2013,
судом не приймається, оскільки питання
про цивільно-правову відповідальність
водія Кузнєцова В.В. - в межах справи №
711/689/14-п не вирішувалась, в матеріалах
справи також відсутній протокол про
притягнення вказаного водія до
адміністративної відповідальності, а
тому вказана постанова не є належним
доказом встановлення вини водія
Кузнецова В.В.; матеріали справи не
містять доказів на підтвердження
притягнення водія Кузнецова В.В. до
цивільно-правової відповідальності за
результатом встановлених у постанові
Придніпровського районного суду міста
Черкаси від 07.02.2014 обставин.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення Господарського суду міста
Києва від 25.09.2014 у справі № 910/12719/14
скасувати з підстав неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, недоведеності обставин, що
мають значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими, невідповідності
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи, порушення норм
матеріального права та прийняти нове
рішення, про задоволення позовної
заяви про відшкодування матеріальної
шкоди в розмірі 31 367,89 грн.

Підстави апеляційної скарги
обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник зазначає, що звертався до
управління ДАІ УМВС в
Івано-Франківській області з вимогою
скласти протокол про адміністративне
правопорушення відносно водія
Кузнєцова В.В., який був учасником ДТП
30.12.2013 в с. Татарів по вул. Незалежності,
Яремчанської сільської ради, на дане
звернення була отримана відповідь, у
якій управління ДАІ УМВС в
Івано-Франківській області МВС України
інформує, що згідно із ст. 38 КУпАП
скласти відносно громадянина
Кузнєцова В.В. протокол про
адміністративне правопорушення, за
порушення Правил дорожнього руху
України, не є можливим; на підставі
викладеного, встановити вину водія
Кузнєцова В.В. у вчиненні ДТП, яка
сталась 30.12.2013 в с. Татарів по вул.
Незалежності Яремчанської автодороги
Мукачево-Львів 223 км, за допомогою інших
доказів немає можливості.

На думку скаржника, судом безпідставно
відмовлено в задоволенні клопотання
про призначення автотехнічної
експертизи, для вирішення питання про
встановлення вини водія, дії якого
призвели до ДТП, яке було подано у
судовому засіданні 25.09.2014.

У запереченні на апеляційну скаргу
відповідач вказує на те, що місцевий
господарський суд, як і апеляційна
інстанція, не наділені повноваженнями,
що передбачені ст. 221 КУпАП; звернувшись
до суду першої інстанції з позовом,
позивач не надав доказів настання
цивільно-правової відповідальності
особи, за яку відповідач згідно із
положеннями п. 36.4 ст. 36 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" компенсує витрати,
передбачені ст. 40 цього Закону; крім
того, Законом передбачений порядок
подання не тільки заяви, а і всіх
необхідних для проведення
регламентної виплати документів, лише
у разі відмови у виплаті такої
компенсації згідно із п. 36.7 ст. 36 Закону
рішення страховика (відповідача), може
бути оскаржено страхувальником чи
особою, яка має право на відшкодування
у судовому порядку, отже, не надавши
відповідачу документи, які свідчать
про страховий випадок, останнє не має
правових підстав для проведення
регламентної виплати.

Розглянувши апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
враховуючи доводи заперечення на
апеляційну скаргу, колегія суддів
встановила наступне.

Позивач подав до Господарського суду
міста Києва позовну заяву про
стягнення з відповідача матеріальної
шкоди у розмірі 31 367,89 грн.; 3 600,00 грн.
витрат за проведення оцінки вартості
матеріального збитку, завданого
власнику колісного транспортного
засобу; судових витрат.

Як зазначає позивач у позовній заяві,
30.12.2013 о 18 год. 10 хв. в с. Татарів по вул.
Незалежності Яремчанської автодороги
Мукачево-Львів 223 км, сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
належного позивачу автомобіля "Fiat Ducato",
державний номер СА1518АО під керуванням
водія Рубана Є.С. та автомобіля "Chrysler",
номерний знак 3080ЕІ-1 під керуванням
водія Кузнєцова В.В., внаслідок чого
автомобілі отримали пошкодження.

Згідно із Свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу № САТ561671 (а.с. 49),
автомобіль "Fiat Ducato", реєстраційний
номер СА1518АО, належить ТОВ "Айболіт"

Як вбачається із матеріалів справи,
постановою Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 07.02.2014 провадження №
3/711/152/14 у справі № 711/689/14-п провадження у
справі про адміністративне
правопорушення про притягнення Рубана
Євгенія Сергійовича до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в
його діях складу правопорушення.

Відповідно до звіту про оцінку
вартості матеріального збитку,
завданого власнику колісного
транспортного засобу № 170, складеного
01.06.2014 оцінювачем Євченко Є.М., вартість
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля "Fiat Ducato", державний
номер СА1518АО, складає 31 367,89 грн.

Згідно із полісом № АС/8054345
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (а.с. 130) цивільна
відповідальність власника автомобіля
"Fiat" номерний знак СА1518АО застрахована
в Приватному акціонерному товаристві
"Українська страхова компанія "Княжа
Вієнна Іншуранс Груп".

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV із змінами і
доповненнями (далі - Закон № 1961), у разі
настання події, яка є підставою для
проведення регламентної виплати, МТСБУ
у межах страхових сум, що були чинними
на день настання такої події,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 40.1 ст. 40 Закону № 1961 МТСБУ є
гарантом відшкодування шкоди на
території України, заподіяної водіями -
нерезидентами, на умовах та в обсягах,
встановлених законодавством про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності та
принципами взаємного врегулювання
шкоди на території країн - членів
міжнародної системи автомобільного
страхування "Зелена картка", за інших
обставин, визначених чинним
законодавством про цивільно-правову
відповідальність.

Як вбачається із посвідчення водія,
водій автомобіля "Chrysler", номерний знак
3080ЕІ-1 Кузнєцов В.В., з вини якого, на
думку позивача, сталась
дорожньо-транспортна пригода, є
громадянином Білорусії, тому позивач
звернувся до відповідача з вимогою про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної автомобілю "Fiat Ducato",
державний номер СА1518АО.

У листі № 8/3-3/2247 від 26.03.2014 відповідачем
відмовлено позивачу у здійсненні
регламентної виплати за рахунок фонду
страхових гарантій, у зв'язку з
відсутністю документів, які б
підтверджували настання
відповідальності білоруського водія
за вчинення вищезазначеної
дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки, а
саме шкода, завдана одній особі з вини
іншої особи, відшкодовується винною
особою.

Як вбачається із постанови
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 07.02.2014 у справі № 711/689/14-п
провадження № 3/711/152/14, питання про
відповідальність водія Кузнєцова В.В.,
який керував автомобілем Chrysler, у даній
справі не вирішується, тому що в
матеріалах справи відсутній протокол
про притягнення його до
адміністративної відповідальності.

Також з матеріалів справи не
вбачається та позивачем не надано
інших належних доказів встановлення
вини Кузнєцова В.В. у вчиненні ДТП.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Встановлення вини особи у вчиненні
такого адміністративного
правопорушення, як порушення правил
дорожнього руху, що спричинило
пошкодження транспортних засобів (ст.124
КУпАП), має здійснюватися місцевим
районним судом загальної юрисдикції,
оскільки відповідно до ст.12 ГПК України
розгляд таких справ не віднесено до
підвідомчості господарських судів.

Преюдиціальне значення для
господарського суду можуть мати лише
факти, встановлені рішенням суду в
цивільній справі, яке набрало законної
сили, або ж вироком суду з кримінальної
справи по питаннях, чи мали місце певні
дії та ким вони вчинені (ч.ч.3,4 ст.35 ГПК
України).

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для виплати
позивачу страхового відшкодування,
пославшись на відсутність належних та
допустимих доказів вини Кузнєцова В.В.
у скоєнні ДТП.

Таким чином, апеляційний господарський
суд погоджується із висновком
господарського суду про відмову у
відшкодуванню шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки особою, вина якої
у завданні такої шкоди не встановлена у
передбаченому чинним законодавством
порядку.

Скаржник в апеляційній скарзі не
вказав на існування обставин, які б
свідчили про прийняття судом першої
інстанції неправильного рішення.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, отже, тягар
доказування наявності підстав позову
покладається саме на позивача.

У повідомленні Управління
державтоінспекції УМВС України в
Івано-Франківській області від 09.10.2014 №
16/3228 вказано, що у разі незгоди з
прийнятим рішенням, на підставі ст.ст.
15, 16 Закону України "Про звернення
громадян" його може бути оскаржено у
суді.

Докази оскарження зазначеного рішення
відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав, встановлених нормами
законодавства та відповідно до
матеріалів справи для задоволення
апеляційної скарги та скасування або
зміни рішення господарського суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста
Києва від 25.09.2014 у справі № 910/12719/14
залишити без змін, апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Айболит" без
задоволення.

2. Справу № 910/12719/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено 29.12.2014.

Головуючий суддя
Л.М. Ропій

Судді
Н.Ф. Калатай

В.І. Рябуха