КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2014 р. Справа№ 910/9212/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Рябухи В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не викликався та не
з'явився, про місце та час судового
засідання повідомлений належним чином;

від відповідача: не викликався та не
з'явився, про місце та час судового
засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Індіго"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 28.07.2014

у справі № 910/9212/14 (суддя Блажівська О.Є.)

за позовом Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Індіго"

до Моторного (транспортного)
страхового бюро України

про відшкодування шкоди в порядку
регресу в сумі 19 860,84 грн.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.09.2014 у справі
№ 910/9212/14 у складі колегії суддів:
головуючої судді Коршун Н.М., суддів
Дикунської С.Я., Алданової С.О. скарга
прийнята до розгляду та порушено
апеляційне провадження; розгляд справи
призначено на 27.10.2014.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 27.10.2014 у справі
№ 910/9212/14, враховуючи перебування судді
Коршун Н.М. у відпустці та перебування
суддів Дикунської С.Я., Алданової С.О. на
навчанні у Національній школі суддів
України, сформовано склад колегії
суддів: головуюча суддя Ропій Л.М.,
суддів Калатай Н.Ф., Рябухи В.І.

На підставі ст.ст. 77, 86, 99 ГПК України
ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.10.2014 прийнято
апеляційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю "Страхова
компанія "Індіго" до свого провадження,
розгляд справи № 910/9212/14 відкладено на
17.11.2014, а ухвалами від 17.11.2014 та від 10.12.2014
розгляд справи відкладено на 10.12.2014 та
24.12.2014, відповідно.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 28.07.2014 у справі № 910/9212/14 у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Рішення мотивоване положеннями п. 1.3 ст.
1, п. 36.4 ст. 36, п.п. "а" п. 41.1 та п. 41.3 ст. 41
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" та тим, що згідно
із п. 1.4 Положення про централізований
страховий фонд захисту потерпілих у
дорожньо-транспортних пригодах,
затвердженого рішенням Президії МТСБУ
від 10.02.2005, 31.03.2005 та погодженого
рішенням Координаційної ради МТСБУ від
06.04.2005, бюро за рахунок коштів фонду
захисту потерпілих компенсує витрати
страховика за договором майнового
страхування в межах здійсненого ним
страхового відшкодування, але виключно
у разі настання дорожньо-транспортної
пригоди з вини осіб, які звільнені від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів згідно з п. 13.1 ст. 13 Закону, та у
разі, коли особою, відповідальною за
шкоду, спричинену внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є особа,
відповідальність якої застрахована за
договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів іншим страховиком - членом
Бюро, що визнаний банкрутом та/або
ліквідований; у матеріалах справи
відсутні дані про звільнення винної
особи від обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності;
таким чином, з фонду захисту потерпілих
не відшкодовується страховику в
порядку регресу страхове
відшкодування за винну особу,
цивільно-правова відповідальність
якої не була застрахована; доводи
позивача не знайшли свого
підтвердження, підстави для
задоволення позову відсутні.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення Господарського суду
міста Києва від 28.07.2014 у справі № 910/9212/14
скасувати з підстав неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, недоведеності обставин, що
мають значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими, невідповідності
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи, порушення та
неправильного застосування норм
матеріального і процесуального права і
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі.

Підстави апеляційної скарги
обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що Положення, на
яке є посилання в рішенні, на даний час
втратило чинність; на даний час чинним
є Положення про централізований
страховий фонд захисту потерпілих у
дорожньо-транспортних пригодах, яке
затверджене протоколом Координаційної
ради МТСБУ від 06.12.2012 № 31/2012, яке набрало
чинності з 01.01.2013, однак, зазначене
Положення не має сили закону, а тому не
має обов'язкової сили для застосування
судом.

Скаржник зазначає, що в абзаці 9 пункту
41.1 статті 41 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» вказано, що саме МТСБУ
вирішує, які кошти отримані у порядку,
передбаченому п.п. 43.2.1-43.2.4, п. 43.2 ст. 43
Закону використовувати для
регламентної виплати, передбаченої ст.
41 Закону; дане положення ст. 41 не дає
права МТСБУ обмежувати чи змінювати
положення підпункту «а» пункту 41.1 ст. 41
Закону, зазначене підтверджується п. 3.4
чинного Положення, в якому вказано, що
витрати, передбачені пунктами 3.1-3.3
цього Положення, розподіляються між
страховиками в порядку, встановленому
президією Бюро.

На думку скаржника, при винесенні
судового рішення суддею було
неправильно застосовано положення
абзацу 9 пункту 41.1 статті 41 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», тому і прийнято рішення, яке
не відповідає закону.

Скаржник вважає, що п. 3.6 Положення про
централізований страховий фонд
захисту потерпілих у
дорожньо-транспортних пригодах на
скаржника не розповсюджується,
оскільки останній не має ліцензії на
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів та не є членом МТСБУ.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач заперечує проти доводів
апеляційної скарги, вказує на те, що
правовідносини, які виникли між
страховиком за договором
добровільного страхування та особою,
яка не застрахувала свою
цивільно-правову відповідальність
перед третіми особами згідно із
Законом України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" безпосередньо
регулюються ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України "Про страхування".

Розглянувши апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи,
враховуючи доводи відзиву на
апеляційну скаргу, колегія суддів
встановила наступне.

Позивач подав до Господарського суду
міста Києва позовну заяву про
стягнення з відповідача страхового
відшкодування в порядку регресу в сумі
19 860,84 грн.; судових витрат.

Як вбачається із матеріалів справи,
29.08.2008 між позивачем та Чернобай
Олександром Григоровичем було
укладено договір страхування
наземного транспорту № 206-14967-08,
об'єктом страхування якого є
транспортний засіб марки "Mitsubishi Lanser 1.6
Comfort", державний № АН4577ЕЕ, № кузова
JMBSNCS3A8U004741.

Пунктом 15 ч. І договору № 206-14967-08
погоджено строк дії договору: з 03.09.2008
по 02.09.2009.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про
страхування" від 07.03.1996, № 85/96-ВР (далі -
Закон № 85/96-ВР) договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Така ж норма закріплена і в ч. 1 ст. 979 ЦК
України.

Згідно із ст. 8 Закону № 85/96-ВР страховий
випадок - подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Як вбачається із довідки Відділення
ДАІ з обслуговування адміністративної
території Мар'їнського району та
Автомобільно-технічної інспекції при
УДАІ ГУМВС України в Донецькій області
від 17.03.2009 № 184, виданої позивачу, 28.02.2009
о 13 год. 10 хв. в м. Мар'їнка по вул.
Заводській сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
застрахованого позивачем
транспортного засобу "Mitsubishi Lanser",
державний номерний знак АН4577ЕЕ, під
керуванням Чернобай Олександра
Григоровича та транспортного засобу
"ГАЗ", державний номерний знак 33076ЕВ під
керуванням Свіщенка Євгена
Станіславовича, внаслідок якої
автомобілі отримали технічні
пошкодження.

Постановою Мар'їнського районного суду
Донецької області від 02.04.2009 Свіщенка
Євгена Станіславовича визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КупАП та притягнуто до
відповідальності у вигляді штрафу в
розмірі 340,00 грн. на користь держави.

За замовленням позивача, Суб'єктом
підприємницької діяльності Шевела О.І.
(сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності № 5404/07 від 18.01.2007) складено
звіт № 111/4 про оцінку вартості
матеріального збитку, нанесеного
власнику транспортного засобу, об'єкт
оцінки: "Mitsubishi Lanser", державний
реєстраційний № АН4577ЕЕ, № кузова
JMBSNCS3A8U004741, яким встановлено, що
величина вартості матеріального
збитку нанесеного власнику автомобіля,
становить 29 423,47 грн., дата складення
звіту 07.04.2009.

Чорнобай Олександром Григоровичем
02.03.2009 подано позивачу заяву про
виплату страхового відшкодування
відповідно до договору страхування №
206-14967-08 від 29.08.2008, у зв'язку із настанням
страхового випадку 28.02.2009.

Згідно із складеним позивачем
страховим актом № 8457/206/204 від 08.11.2010 з
урахування розрахунку розміру
страхового відшкодування (а.с. 10), до
виплати в якості страхового
відшкодування визначено 19 860,84 грн.

Відповідно до ст. 25 Закону № 85/96-ВР
здійснення страхових виплат і виплата
страхового відшкодування проводиться
страховиком згідно з договором
страхування на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника
або третіх осіб, визначених умовами
страхування) і страхового акта
(аварійного сертифіката), який
складається страховиком або
уповноваженою ним особою (аварійним
комісаром) у формі, що визначається
страховиком.

Позивач виплатив страхувальнику -
Чорнобай Олександру Григоровичу
страхове відшкодування у розмірі 19 860,84
грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 18379 від 18.07.2011.

Статтею 27 Закону № 85/96-ВР встановлено,
що до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, в межах
фактичних затрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Така ж норма закріплена і у ст. 993 ЦК
України.

Спір у даній справи виник у зв'язку із
стягненням виплаченого страхового
відшкодування, тобто із правовідносин,
що регулюються положеннями статті 993 ЦК
України та статті 27 Закону № 85/96-ВР,
згідно із якими до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Позивач, здійснивши виплату страхового
відшкодування, набув право вимоги до
відповідальної за заподіяні збитки
особи.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
цивільно-правова відповідальність
винної особи на момент скоєння ДТП -
28.02.2009 не була застрахована, що
підтверджується витягом з
централізованої бази МТСБУ від 24.03.2014.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України
встановлено, що завдання майнової
(матеріальної) та моральної шкоди іншій
особі є підставою виникнення цивільних
прав і обов'язків.

Відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, зокрема, порядок
виплати такого відшкодування та дії
сторін при настанні страхового
випадку, регулюються Законом України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV (далі Закон №
1961).

Статтею 22 Закону № 1961 передбачено, що
при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону № 1961 у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України; якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Відповідно до абз. 1 п. 39.1 ст. 39 Закону №
1961 Моторне (транспортне) страхове бюро
України є єдиним об'єднанням
страховиків, які здійснюють
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів за шкоду, заподіяну третім
особам; участь страховиків у МТСБУ є
умовою здійснення діяльності щодо
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Згідно із ст. 41 Закону № 1961 МТСБУ за
рахунок коштів фонду захисту
потерпілих відшкодовує шкоду на
умовах, визначених цим Законом,
зокрема, у разі її заподіяння
транспортним засобом, власник якого не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність, крім шкоди,
заподіяної транспортному засобу, який
не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1
цього Закону, та майну, яке знаходилося
в такому транспортному засобі.

У п. 1.7 ст. 1 Закону № 1961 міститься
визначення забезпеченого
транспортного засобу - це транспортний
засіб, зазначений у чинному договорі
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, за
умови його експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована.

Відповідно до п. 1.3 Положення про
централізований страховий резервний
фонд захисту потерпілих у
дорожньо-транспортних пригодах,
затвердженого рішенням президії
Моторного (транспортного) страхового
бюро України від 10.02., 31.03.2005, протоколи
№№ 121, 128, погодженого рішенням
Координаційної ради Моторного
(транспортного) страхового бюро
України від 06.04.2005 протокол № 3, чинного
на дату дорожньо-транспортної пригоди
та виплату позивачем страхового
відшкодування, Бюро за рахунок коштів
фонду захисту потерпілих відшкодовує
шкоду на умовах, встановлених Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», зокрема, у разі заподіяння
шкоди наземним транспортним засобом,
власник якого не застрахував свою
цивільно-правову відповідальність (п.п.
1.3.2).

Стаття 35 Закону № 1961 передбачає, що для
отримання страхового відшкодування
особа, яка має право на відшкодування,
подає страховику (або якщо страховик
невідомий - МТСБУ) відповідну заяву.

Як зазначає позивач у позовній заяві,
останній звернувся із претензією до
відповідача № 7588/09 від 24.03.2014, але у її
задоволенні було відмовлено.

Таким чином, враховуючи вимоги Закону
№ 1961, Положення, чинних на дату ДТП,
апеляційний господарський суд не
погоджується із висновками
господарського суду першої інстанції,
та вважає, що позовна вимога про
стягнення з належного відповідача в
порядку регресу суми виплаченого
страхового відшкодування підлягає
задоволенню у розмірі фактичних витрат
позивача - 19 860,84 грн.

Наведена правова позиція також
відповідає судовій практиці, про що
свідчать, зокрема, постанови Вищого
господарського суду України від 16.08.2011
у справі № 47/48, від 15.04.2013 у справі №
5011-36/11439-2012.

Висновки суду першої інстанції,
наведені в оскаржуваному рішенні, не
відповідають положенням норм
матеріального права.

Крім того, апеляційний господарський
суд вважає за необхідне зазначити, що
відповідно до ст. 38.2 Закону № 1961 МТСБУ
після сплати страхового відшкодування
відповідач має право подати регресний
позов до власника транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, який не
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність, крім осіб,
зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього
Закону.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для задоволення апеляційної скарги,
скасування рішення суду першої
інстанції і прийняття нового рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
додатковою відповідальністю "Страхова
компанія "Індіго" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 28.07.2014 у справі № 910/9212/14
скасувати повністю і прийняти нове
рішення.

3. Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Моторного (транспортного)
страхового бюро України (02154, м. Київ,
Русанівський бульвар, буд. 8;
ідентифікаційний код 21647131) на користь
Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Індіго" (01011, м. Київ, вул.
Немировича-Данченка, буд. 1;
ідентифікаційний код 33831166) страхове
відшкодування в порядку регресу в сумі
19 860,84 грн., 1 827,00 грн. судового збору.

4. Стягнути з Моторного (транспортного)
страхового бюро України (02154, м. Київ,
Русанівський бульвар, буд. 8;
ідентифікаційний код 21647131) на користь
Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Індіго" (01011, м. Київ, вул.
Немировича-Данченка, буд. 1;
ідентифікаційний код 33831166) 913,50 грн.
судового збору за розгляд апеляційної
скарги.

5. Видачу наказів доручити
Господарському суду міста Києва.

6. Справу № 910/9212/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено 29.12.2014.

Головуючий суддя
Л.М. Ропій

Судді
Н.Ф. Калатай

В.І. Рябуха