ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2014 р. Справа № 911/4768/14

Господарський суд Київської області в складі судді Скутельника П.Ф., при секретарі Жилі Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 911/4768/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕСМА", ідентифікаційний код: 32250025, місцезнаходження: 01021, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 28/2, Н/П №43, адреса для листування (згідно заяви): 02091, м. Київ, вул. Архітектора Вербицького, 1-Л,

до публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "УПРАВЛІННЯ СЕРВІСНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ ТА РЕМОНТУ ІМПОРТНОЇ АВТОТРАКТОРНОЇ СПЕЦТЕХНІКИ "СІАТ" публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", ідентифікаційний код відокремленого підрозділу: 24928497, місцезнаходження: 08153, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Білогородська, буд. 61,

про стягнення заборгованості,

за участю представників сторін:

від позивача: Галай О.О., який діє на підставі довіреності від 08.01.2014 року б/н;

від відповідача: Лисенко С.І., яка діє на підставі довіреності від 14.01.2014 року, що зареєстрована в реєстрі за № 16, -

Обставини справи:

товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕСМА" (далі за текстом: Позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "УПРАВЛІННЯ СЕРВІСНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ ТА РЕМОНТУ ІМПОРТНОЇ АВТОТРАКТОРНОЇ СПЕЦТЕХНІКИ "СІАТ" публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (далі за текстом: Відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки від 28.08.2013 року за № у вигляді основного боргу в сумі 55809,21 грн. (п'ятдесят п'ять тисяч вісімсот дев'ять гривень 21 коп.), інфляційних нарахувань в сумі 16681,34 грн. (шістнадцять тисяч шістсот вісімдесят одна гривня 34 коп.), 3-х процентів річних в сумі 3028,64 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 64 коп.).

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що Відповідач свої зобов'язання за договором поставки від 28.08.2013 року за № належним чином не виконував, оплату за поставлений Позивачем Відповідачу товар здійснював не в повному обсязі, у зв'язку з чим за Відповідачем утворилась заборгованість у вигляді основного боргу в сумі 55809,21 грн. (п'ятдесят п'ять тисяч вісімсот дев'ять гривень 21 коп.), інфляційних нарахувань в сумі 16681,34 грн. (шістнадцять тисяч шістсот вісімдесят одна гривня 34 коп.), 3-х процентів річних в сумі 3028,64 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 64 коп.).

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.11.2014 року порушено провадження у справі № 911/4768/14, розгляд якої призначено на 22.12.2014 року.

05.12.2014 року через відділ діловодства господарського суду Київської області від Відповідача за вхідним номером 27344/14 надійшов відзив б/н, б/д на позов з доданими копіями документів, відповідно до якого Відповідач вимоги Позивача не визнав та просив в задоволенні останніх відмовити в повному обсязі.

22.12.2014 року в судове засідання з'явився Позивач, який виконав вимоги ухвали суду від 10.11.2014 року, дав пояснення, позов підтримав та просив задовольнити. В судове засідання з'явився Відповідач, який виконав вимоги ухвали суду від 10.11.2014 року, дав пояснення, проти позову заперечував та просив в задоволенні останнього відмовити в повному обсязі.

У зв'язку з цим після дослідження матеріалів справи та врахування наданих представниками Позивача і Відповідача пояснень суд видалився до нарадчої кімнати для прийняття рішення у справі, оголошення якого призначено на 22.12.2014 року.

Згідно ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Детально розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази, суд -

Встановив:

відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правововідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

28.08.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕСМА" (Постачальник) та публічним акціонерним товариством "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "УПРАВЛІННЯ СЕРВІСНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ ТА РЕМОНТУ ІМПОРТНОЇ АВТОТРАКТОРНОЇ СПЕЦТЕХНІКИ "СІАТ" публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (Покупець) укладено договір поставки від 28.08.2013 року за № (далі за текстом: Договір), згідно п. 1.1. якого Постачальник зобов'язується протягом одного року з моменту укладення договору, згідно заявок Покупця, поставити Покупцю товари «Паливо рідинне та газ; оливи мастильні» Код ДК 016-2010 19.20.2 згідно специфікації, яка є невід'ємною частиною даного Договору, а Покупець - прийняти і оплатити такі товари.

Договір у п. 1.2. передбачає, що найменування (номенклатура) товару, його технічні характеристики, кількість та ціна за одиницю товару обумовленні в Специфікації.

Відповідно до п. 4.3. Договору, зобов'язання Продавця щодо поставки товару вважається виконаним у повному обсязі з моменту передачі товару у власність Покупця.

Згідно із п. 4.4. Договору, перехід права власності на товар відбувається в момент підписання видаткової накладної.

За умовами п. 6.1. Договору, розрахунки проводяться шляхом оплати Покупцем фактично поставленої партії товарів після пред'явлення Постачальником рахунка на оплату товару (далі - рахунок) протягом 45-ти календарних днів після дати поставки кожної партії товару. Датою поставки товару (його партії), а також моментом переходу права власності та ризиків на товар - є дата передачі товару Постачальником уповноваженій особі Покупця за видатковою накладною.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що Позивач на виконання вимог п.п. 1.1., 4.1., 4.2. Договору, з дотриманням вимог ст.ст. 526, 629, 712 Цивільного кодексу України, у період з 09.09.2013 року по 17.10.2013 року включно передав, а Відповідач прийняв товар на загальну суму 135809,21 грн., що підтверджено видатковими накладними від 09.09.2013 року за № 23136, від 09.09.2013 року за № 23177, від 09.09.2013 року за № 23218, від 13.09.2013 року за № 23715, від 19.09.2013 року за № 24365, від 17.10.2013 року за № 27612, довіреностями Відповідача від 05.09.2013 року за № 62, від 09.09.2013 року за № 63, від 12.09.2013 року за № 67, від 19.09.2013 року за № 73, від 17.10.2013 року за № 83 на отримання представниками Відповідача у Позивача товару за Договором, які підписані Відповідачем на виконання вимог п.п. 1.1., 4.3., 4.4., 6.1., 8.1., 8.2. Договору і ст. 193 Господарського кодексу України без будь-яких заперечень з приводу зазначених у вказаних видаткових накладних строків, обсягу, кількості та якості поставленого Позивачем товару з метою засвідчення факту прийняття Відповідачем товару в обсязі, кількості, якості та вартості, визначених у видаткових накладних, копії яких знаходяться в матеріалах справи і достовірність яких Відповідач не заперечує.

Тобто, підписані Відповідачем видаткові накладні без будь-якого зазначення Відповідачем про незгоду із зазначеною у вказаних накладних вартістю, строками, обсягом, кількістю та якістю поставленого Позивачем товару свідчать про належне виконання Позивачем своїх зобов'язань за Договором.

Цивільний кодекс України у ч. 3 ст. 205 передбачає, що у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Одночасно суд приходить до висновку, що підписані Відповідачем видаткові накладні без будь-якого зазначення Відповідачем про незгоду із зазначеною у вказаних накладних вартістю, строками, обсягом, кількістю та якістю поставленого Позивачем товару в силу вимог ч. 3 ст. 205 Цивільного кодексу України та п. 8.3. Договору спростовують позицію Відповідача, що він не повинен був оплачувати товар через те, що товар був поставлений з порушенням передбаченого п. 4.1. Договору строку.

Як вказує Позивач, Відповідач належним чином не виконав зобов'язань за п.п. 1.1., 6.1., 7.1.1. Договору з повної оплати отриманого ним товару згідно видаткових накладних від 09.09.2013 року за № 23136, від 09.09.2013 року за № 23177, від 09.09.2013 року за № 23218, від 13.09.2013 року за № 23715, від 19.09.2013 року за № 24365, від 17.10.2013 року за № 27612, у зв'язку з чим, за Відповідачем наявна заборгованість в сумі 55809,21 грн. (п'ятдесят п'ять тисяч вісімсот дев'ять гривень 21 коп.).

В ході розгляду справи, судом досліджено матеріали справи з метою перевірки обґрунтованості визначення Позивачем суми основного боргу Відповідача перед Позивачем у розмірі 55809,21 грн. (п'ятдесят п'ять тисяч вісімсот дев'ять гривень 21 коп.), за наслідками чого суд погоджується з наведеними у позові доводами Позивача щодо підстав виникнення та розміру вказаної суми основного боргу Відповідача. Перевіркою достовірності та правильності зазначеного розрахунку суд приходить до висновку, що останній являється обґрунтованим та вірним і відповідає умовам Договору. Як свідчать матеріали справи, основна заборгованість Відповідача перед Позивачем за Договором складає 55809,21 грн. (п'ятдесят п'ять тисяч вісімсот дев'ять гривень 21 коп.). Доказів повної чи часткової оплати вказаної суми заборгованості Відповідачем суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог Позивача про стягнення з Відповідача суми основного боргу за Договором у сумі 55809,21 грн. (п'ятдесят п'ять тисяч вісімсот дев'ять гривень 21 коп.), в зв'язку з чим дана вимога Позивача підлягає задоволенню в повному обсязі.

Поряд з цим, Позивач, за прострочення виконання Відповідачем грошового зобов'язання за Договором, просить суд стягнути з Відповідача інфляційні нарахування в сумі 16681,34 грн. (шістнадцять тисяч шістсот вісімдесят одна гривня 34 коп.) та 3-и проценти річних в сумі 3028,64 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 64 коп.). Розрахунок суми трьох процентів річних та інфляційних втрат знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Цивільний кодекс України у ст. 612 передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Суд приходить до висновку, що дії Відповідача є порушенням договірних зобов'язань, тому Відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання.

У відповідності із ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При дослідженні розрахунків 3-х процентів річних та інфляційних втрат, здійснених Позивачем, судом встановлено, що Позивачем здійснено розрахунок 3-х процентів річнихта інфляційних втрат об'єктивно та вірно.

Станом на момент розгляду справи, Відповідачем не надано суду доказів сплати Позивачу заборгованості у вигляді інфляційних нарахувань в сумі 16681,34 грн. (шістнадцять тисяч шістсот вісімдесят одна гривня 34 коп.) та 3-х процентів річних в сумі 3028,64 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 64 коп.), і наявність останньої у Відповідача перед Позивачем не спростована, внаслідок чого вимоги Позивача про стягнення 3-х процентів річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський процесуальний кодекс України у ст. 36 встановлює, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що копії документів, які знаходяться в матеріалах справи та надавались суду Позивачем та Відповідачем в якості доказів, є належними та допустимими письмовими доказами, які стосуються предмету спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Поряд з цим, Позивач у позовній заяві просить суд покласти на Відповідача судовий збір у сумі 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.).

Абзацом 3 ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, суд, на підставі ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладає на Відповідача судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.).

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕСМА" до публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "УПРАВЛІННЯ СЕРВІСНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ ТА РЕМОНТУ ІМПОРТНОЇ АВТОТРАКТОРНОЇ СПЕЦТЕХНІКИ "СІАТ" публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" про стягнення заборгованості, - задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "УПРАВЛІННЯ СЕРВІСНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ ТА РЕМОНТУ ІМПОРТНОЇ АВТОТРАКТОРНОЇ СПЕЦТЕХНІКИ "СІАТ" публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", ідентифікаційний код відокремленого підрозділу: 24928497, місцезнаходження: 08153, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Білогородська, буд. 61, на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ВЕСМА", ідентифікаційний код: 32250025, місцезнаходження: 01021, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 28/2, Н/П №43, адреса для листування: 02091, м. Київ, вул. Архітектора Вербицького, 1-Л, заборгованість за договором поставки від 28.08.2013 року за № у вигляді основного боргу в сумі 55809,21 грн. (п'ятдесят п'ять тисяч вісімсот дев'ять гривень 21 коп.), інфляційних нарахувань в сумі 16681,34 грн. (шістнадцять тисяч шістсот вісімдесят одна гривня 34 коп.), 3-х процентів річних в сумі 3028,64 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 64 коп.) та судовий збір у сумі 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.).

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя П.Ф. Скутельник

Повний текст рішення складено та підписано 29.12.2014 року