РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24491/14 23.12.14

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування",

вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070,

(адреса для листування: вул. Іллінська, 8, 3-й під'їзд, 6-й поверх, м. Київ, 04070)

Відповідач: Публічне акціонере товариство "ДЕЛЬТА БАНК",

вул. Щорса, 36-Б, м. Київ, 01133

про стягнення 2517000,00 грн.

Суддя А.М. Селівон

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: Парапан Л.П. - представник, дов. № 3391/18 від 24.12.13 р.

Від відповідача: Мединський М.М. представник, довіреність б/н від 07.06.13 р..

В судовому засіданні на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» про стягнення 2517000,00 грн., а саме 2500000,00 грн. основного боргу, 17000,00 пені, а також 50340,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач посилається на невиконання відповідачем належним чином умов укладеного між сторонами Договору банківського вкладу «Класичний» № Д-217181/04 від 29.08.14 р. в частині повернення депозитного вкладу вкладнику, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 2500000,00 грн., за наявності якої позивачем нараховано пеню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.14 р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/24491/14, розгляд справи призначено на 27.11.14 р..

Ухвалою суду від 27.11.14 р. розгляд справи відкладався на 23.12.14 р..

В судові засідання 27.11.14 р. та 23.12.14 р. з'явились уповноважені представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні 27.11.14 р. представником позивача подано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців про перебування ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» в реєстрі станом на 29.10.14 р., який судом долучено до матеріалів справи.

Також в судовому за сіданні 27.11.14 р. представником відповідача подано виписку по особовому рахунку ПАТ «СК «АХА Страхування» № 7181 за 10.11.14 р..

В судовому засіданні 23.12.14 р. представником відповідача подано відзив на позовну заяву б/н від 23.12.14 р., в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просить відмовити позивачу в їх задоволенні, зазначаючи про відсутність на даний момент предмет спору, оскільки відповідачем здійснено перерахування на рахунок позивача депозит в сумі 2500000,00 грн. згідно договору банківського вкладу № Д-20171181/04 від 03.09.14 р., що підтверджується доданою до матеріалів справи випискою по особовому рахунку позивача за 10.11.14 р..

Крім того, з посиланням на правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 02.09.14 р. по справі № 3-80гс14, відповідач вважає, що позивач, вимагаючи стягнення коштів з ПАТ «ДАЛЬТА БАНК», обрав неправильний спосіб захисту своїх прав. На думку відповідача, при формулюванні позивач повинен був вимагати зобов'язати банк перерахувати кошти ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», які розміщені в банку та є коштами ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», оскільки кошти, що належать ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», не можуть компенсуватися шляхом стягнення грошових коштів, які належать ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК».

Вказаний відзив судом долучено до матеріалів справи.

Документи, витребувані ухвалами суду від 10.11.14 р. та 27.11.14 р. сторонами надані суду не в повному обсязі.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, на час проведення судового засідання сторонами суду не надано.

Відповідно до 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18) якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Враховуючи відсутність на час проведення судових засідань клопотань представників сторін щодо здійснення фіксації судового засідання по розгляду даної справи технічними засобами, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судовий процес відображено у протоколах судового засідання.

Перед початком розгляду справи представників сторін було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст.ст. 20, 22, 60, 74 та ч. 5 ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Представники сторін в судових засіданнях повідомили суд, що права та обов'язки сторонам зрозумілі.

Відводу судді представниками сторін не заявлено.

Представник позивача в судовому засіданні 23.12.14 р. підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.12.14 р. підтримав заперечення проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши наданими сторонами доказами та оглянувши в судовому засіданні їх оригінали, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає. що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямовано на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

29 серпня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (вкладник за договором, позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» (банк за договором, відповідач у справі) було укладено Договір банківського вкладу «Класичний» № Д-2017181/04 (далі - Договір), згідно якого відповідач відкриває позивачу вкладний рахунок № 7181, а позивач вносить на рахунок грошові кошти в сумі 2500000,00 грн., на умовах та в порядку, визначених цим договором (п.1.1 Договору).

Внесення вкладником грошових коштів, відповідно до п. 1.2 Договору, підтверджується банком шляхом видачі виписки про рух коштів.

За умовами п. 3.4.1 Договору вкладник зобов'язується перерахувати зі свого поточного рахунку на рахунок суму вкладу відповідно до умов п.1.1. цього Договору, а банк зобов'язаний нарахувати та сплатити вкладнику проценти за вкладом, згідно з умовами, визначеними цим Договором (п. 3.2.1. Договору), а також згідно п. 3.2.4 Договору зобов'язаний повернути суму вкладу з вкладного рахунку вкладника зі спливом визначеного цим Договором строку зберігання.

В свою чергу вкладник, як передбачено п. 3.2.2 Договору, має право отримати суму вкладу та суму нарахованих процентів згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 6.1 цей Договір діє до моменту повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Нарахування процентів на вклад здійснюється за фактичну кількість днів у місяці та році (28-29-30-31/365-366). При розрахунку процентів враховується фактичний залишок коштів на рахунку станом на кінець кожного календарного дня період, за який здійснюється нарахування процентів. Проценти на вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження коштів на рахунок, до дня, який передує їх поверненню вкладникові або списанню з рахунку з інших підстав. Сплата нарахованих процентів здійснюється щомісячно, в перший робочий день кожного календарного місяця, що слідує за розрахунковим, а також в день закриття рахунку, шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок вкладника № 0300, відкритий в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005 (п.2.2 Договору).

Пунктом 7.5 Договору передбачено, що цей Договір набирає чинності з дати внесення вкладником коштів на рахунок за умови їх внесення протягом 5 (п'яти) робочих днів з дня підписання Договору сторонами та скріплення відбитками їх печаток.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором банківського вкладу (депозиту), який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

За положеннями ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно підпункту 7.1.1. п.7.1. ст.7 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (дохід) відповідно до умов договору. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. (пп.7.1.4. п.7.1. ст.7 цього Закону).

Правовідносини, що виникають під час відкриття банками, їх відокремленими підрозділами, які здійснюють банківську діяльність від імені банку, та філіями іноземних банків в Україні, поточних і вкладних (депозитних) рахунків у національній та іноземних валютах суб'єктам господарювання, фізичним особам, іноземним представництвам, нерезидентам-інвесторам, ініціативній групі з проведення всеукраїнського референдуму регулюються Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 р. № 492, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 р. за №1172/8493 (далі - Інструкція).

За п.1.5. Інструкції умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції.

Банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору (п.1.8 Інструкції).

Згідно п. 1.3 Договору вклад залучається на строк з моменту зарахування коштів на рахунок по 01 жовтня 2014 року включно.

На виконання умов Договору позивачем - ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» з поточного рахунку № 0300 в АТ «УкрСиббанк» платіжним дорученням № 128159 від 03.09.14 р. перераховано кошти в сумі 2500000,00 грн. на депозитний рахунок № 7181 в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», що підтверджується доданим до матеріалів справи оригіналом вищевказаного платіжного доручення.

Факт отримання та розмір перерахованих на депозитний рахунок ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» № 7181 грошових коштів відповідачем не заперечувався.

Як вбачається із матеріалів справи, а також підтверджено представниками сторін в судовому засіданні, доказів пред'явлення відповідачем претензій щодо обсягів та термінів виконання зобов'язання з перерахування коштів до суду не надходило, будь-які заперечення щодо повного та належного виконання ПАТ „СК «АХА Страхування» положень Договору в частині зобов'язання перерахування коштів на депозитний рахунок відсутні.

За таких обставин, судом встановлено, що позивачем виконано прийняті на себе зобов'язання з перерахування коштів в сумі 2500000,00 грн. на депозитний рахунок, відкритий в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відповідно до умов Договору банківського вкладу «Класичний» № Д-2017181/04 від 29.08.14 р., а відповідачем, у свою чергу, прийнято вищевказану суму без будь - яких зауважень.

Згідно ст. 1060 Цивільного кодексу України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до п. 2.6 Договору в останній день строку, на який був залучений вклад, банк перераховує суму вкладу та суму нарахованих процентів на поточний рахунок вкладника, визначений в п.2.2 цього Договору.

Як передбачено п. 2.8 Договору, у разі, якщо день закінчення строку цього Договору припадає на вихідний, неробочий або святковий день, сума вкладу та нарахованих процентів сплачується у перший робочий день після закінчення строку дії цього Договору.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1, 2 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, свої зобов'язання щодо своєчасного повернення суми вкладу у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також положенням Договору відповідач не виконав, в результаті чого у останнього станом на день звернення до суду з позовною заявою утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 2500000,00 грн. неповерненої суми вкладу.

У зв'язку із закінченням терміну дії Договору 14 жовтня 2014 року ПАТ «СК «АХА Страхування» звернулось до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» із претензією № 3194/14 від 14.10.14 р., в якій повідомив останнього про закінчення строку зберігання вкладу в сумі 2500000,00 грн. згідно Договору Банківського вкладу «Класичний» № Д-2017181/04 від 29.08.14 р. та необхідність повернення вказаної суми вкладу ПАТ «СК «АХА Страхування» на поточний рахунок вкладника № 0300 ,відкритий в ПАТ «УкрСибБанк».

На підтвердження факту отримання відповідачем вказаної претензії позивачем додано копію претензії № 3194/14 від 14.10.14 р. із відбитком штампу ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» про отримання вказаної претензії: «вхідний № 16826 від 14.10.14 р.», яка знаходиться в матеріалах справи.

Листом № 2/39-17/11375 від 14.10.14 р. ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», копія якого наявна в матеріалах справи, відповідач повідомив, що не відмовляється від взятих на себе зобов'язань, але посилаючись на складну економічну ситуацію запропонував узгодити графік повернення зазначених коштів у зручний для обох сторін строк.

Відповідно до п. 9.6 Інструкції кошти на вкладний (депозитний) рахунок суб'єкта господарювання перераховуються з його поточного рахунку і після настання обставин їх повернення, визначених договором банківського вкладу, повертаються на поточний рахунок суб'єкта господарювання, крім випадків, передбачених законодавством України.

За договором банківського вкладу банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника - суб'єкта господарювання, крім вкладів, внесених юридичною особою на інших умовах повернення, що встановлені договором банківського вкладу (п.9.7 Інструкції).

Як зазначалося раніше, п. 3.2.4 Договору визначено, що сума вкладу з вкладного рахунку вкладника повертається зі спливом визначеного цим Договором строку зберігання.

Тобто, умовами Договору та Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах визначено порядок руху коштів з одного рахунку на інший.

Судом встановлено за матеріалами справи, зокрема, згідно виписки по особовому (депозитному) рахунку ПАТ «СК «АХА Страхування» № 7181 в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» за 10.11.14 р. (рух коштів за період з 03.09.14 р. по 10.11.14 р.), та підтверджено відповідачем у відзиві, що 10.11.14 р. на виконання умов Договору відповідачем перераховано з депозитного рахунку ПАТ «СК «АХА Страхування» № 7181 в ПАТ «Дельта Банк» кошти в сумі 2500000,00 грн. на поточний рахунок ПАТ «СК «АХА Страхування» № 7181, відкритий в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», із зазначенням призначення платежу «повернення депозиту № Д-2017181/04 від 03.09.2014».

Крім того, в судовому засіданні 23.12.14 р. представником позивача підтверджено факт отримання коштів в сумі 2500000,00 грн. на поточний рахунок ПАТ «СК «АХА Страхування» № 7181, відкритий в ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК». При цьому заперечень щодо порядку перерахування та суми перерахованих коштів з боку вкладника - ПАТ «СК «АХА Страхування» суду не надано.

У відповідності до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2,4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників судового процесу.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доказів визнання недійсними чи розірвання Договору банківського вкладу «Класичний» № Д-2017181/04 від 29.08.14 р. суду не надано.

За приписами п. 1-1 ч.1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами, у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

При цьому, судом враховано п. 4 Постанови № 18, яким визначено, що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення, у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної вище норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Предмет спору - це об'єкт спірного правовідношення, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір.

В даному випадку предметом спору є стягнення з відповідача, зокрема, 2500000,00 грн. неповернутої суми депозитного вкладу за Договором.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що після порушення провадження у справі відповідачем повністю повернуто позивачу суму депозитного вкладу в розмірі 2500000,00 грн., тобто станом на момент розгляду справи предмет спору в частині стягнення основного боргу за Договором відсутній.

Приймаючи до уваги, що погашення заборгованості з повернення суми банківського вкладу здійснено відповідачем після порушення провадження у справі ухвалою суду від 10.11.14 р., отже на момент розгляду справи предмет спору в частині основного боргу відсутній, суд вважає, що провадження у справі щодо стягнення основного боргу підлягає припиненню.

Судом роз'яснюється позивачу, що відповідно до ч.2 ст.80 Господарського процесуального кодексу України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Окрім цього суд зазначає, що правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною другою статті 9 названого Кодексу законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання. Відповідні особливості щодо наслідків порушення грошових зобов'язань у зазначеній сфері визначено статтями 229-232, 234, 343 Господарського кодексу України та нормами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Так, виходячи з положень ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.1 ст. 546, ст. 547 Цивільного кодексу виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч.1 ст.548 Цивільного кодексу).

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України встановлена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Так, згідно п.1 ч.2 вказаної статті позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідально до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення стоку є перший за ним робочий день.

Крім того, суд зазначає, що згідно п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 4.1 Договору за невиконання банком обов'язку щодо своєчасного повернення вкладу та/або несвоєчасну виплату процентів банк несе відповідальність у формі пені, що буде розраховуватись на суму невиконаного вчасно зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня за кожен день прострочення.

Враховуючи вищевикладене та у зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання щодо повернення депозитного вкладу у строки, визначені Договором, позивачем нараховано відповідачу та пред'явлено до стягнення пеню в сумі 17000,00 грн. за період з 02.10 14 р. по 21.10.14 р., яку він просив стягнути з відповідача відповідно до наданого розрахунку.

За результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявленої до стягнення пені, судом встановлено, що розмір пені, перерахований судом у відповідності до приписів чинного законодавства та умов Договору, становить 34246,58 грн., а отже є більшим, ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем. Проте виходячи з того, що збільшення розміру позовних вимог є правом позивача, передбаченим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, яким позивач не скористався, суд не вправі самостійно збільшувати розмір позовних вимог, зокрема, в частині нарахування відсотків річних, тому позовні вимоги в частині стягнення пені за невиконання банком обов'язку щодо своєчасного повернення вкладу підлягають задоволенню в сумі, нарахованій позивачем, а саме 17000,00 грн..

Враховуючи вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд доходить висновку, що вимоги позивача з урахуванням припинення провадження в частині стягнення 2500000,00 грн. суми несвоєчасно повернутого вкладу в частині стягнення пені підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки спір виник у зв'язку з неправомірними діями відповідача, відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 11, 202, 251, 254, 525, 526, 530, 549-552, 599, 610, 612, 626, 629, 1058, 1060 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 229-232, 343 Господарського кодексу України, ст. ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 49, п.1-1 ч.1 ст.80, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі в частині стягнення 2500000,00 грн. основного боргу припинити.

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства „ДЕЛЬТА БАНК" (вул. Щорса, 36-Б, м.Київ, 01133, код 34047020) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070, (адреса для листування: вул. Іллінська, 8, 3-й під'їзд, 6-й поверх, м. Київ, 04070), р/р 0300 в АТ «УкрСиббанк» м. Харків, МФО 351005, код 20474912) 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. пені та 340 (триста сорок) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складений та підписаний 29 грудня 2014 року.

Суддя А.М. Селівон