ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.12.14р. Справа № 904/8938/14

За позовом 1936 окремого загону
механізації 26 Об'єднаного загону
Державної спеціальної служби
транспорту, 50083, м. Кривий Ріг, вул.
І.Сірка, б. 80

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельне
управління Промбуд-4", 50034, м.Кривий Ріг,
вул. Кімівська, б. 14

Третя особа без самостійних вимог на
стороні позивача Державна фінансова
інспекція в Дніпропетровській області,
49600, м. Дніпропетровськ, вул.Свердлова,
б. 22, корп. 2

про стягнення 5333,09 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача Слюсарчук Ю.М. -
юрисконсульт за довіреністю № 727 від
01.12.2014 року

від відповідача не з'явився

від третьої особи Камінський О.Д. -
юрисконсульт за довіреністю № 14-56 від
23.06.2014 року

СУТЬ СПОРУ:

1936 окремий загін механізації 26
Об'єднаного загону Державної
спеціальної служби транспорту
звернулося до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельне
управління Промбуд-4" про стягнення 5533,09
грн., судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням відповідачем умов
договору від 10.08.2011 року за № 15 в
частині заниження прямих витрат,
загальновиробничих витрат,
адміністративних витрат та прибутку,
що є порушенням п. 1.4.1, 3.1.10, 3.1.18.2, 3.1.18.4
Правил визначення вартості
будівництва ДБН Д.1.1-1-2000, затверджених
наказом Держбуду України від 27.08.2000
року № 174.

Відповідач мотивований відзив на
позовну заяву не надав, в судові
засідання 27.11.2014 року, 11.12.2014 року не
з'явився.

Згідно спеціального витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців юридичне
місцезнаходження відповідача - 50034,
Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг,
вул. Кімівська, б. 14, - куди судом і
направлялись ухвала про порушення
провадження у справі та ухвала про
відкладення розгляду справи.

Третя особа без самостійних вимог на
стороні позивача поясненнями від 27.11.2014
року підтримала позовні вимоги
позивача.

Справа згідно зі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
справі оголошувались вступна та
резолютивна частини.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника позивача та
представника третьої особи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2011 року між 1936 окремим загоном
механізації 26 Об'єднаного загону
Державної спеціальної служби
транспорту, як виконавцем, та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Будівельне
управління Промбуд-4", як замовником,
укладено договір № 15 за умовами п. 1.1
якого згідно проектної документації
даного договору виконавець
зобов'язується виконати роботи
особовим складом.

Обсяг, характер та вартість робіт,
передбачених п. 1.1 даного договору є
підставою для проведення взаємних
розрахунків; вартість роботи складає
12,50 грн. (п. 1.2 договору).

Сума договору складає 49950,00 грн., в тому
числі ПДВ 8325,00 грн. (п. 3.1 договору).

Пунктом 3.4, п. 3.5 договору передбачено,
що оплата замовником вартості
виконаних робіт проводиться на
підставі рахунків-фактур, що
виставлені виконавцем за фактично
виконані роботи у період,
підтверджений актами в двосторонньому
порядку. Замовник за виконані роботи
перераховує на реєстраційний рахунок
виконавця кошти протягом 25 календарних
днів, після підписання акту виконаних
робіт.

Початок дії договору - з моменту
підписання договору сторонами. Термін
дії договору - 31.12.2011 року. Договір
вважається закінченим після
проведення кінцевого розрахунку за
виконані роботи (п. 5.1 договору).

Відповідно до наданих актів
здачі-приймання робіт (наданих послуг)
та банківських виписок вбачається
виконання зобов'язань позивача та
відповідача за договором без будь-яких
зауважень як зі сторони позивача, так і
зі сторони відповідача (а. с. 14-18, 20-23).

Державною фінансовою інспекцією в
Дніпропетровській області проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності 1936 окремим загоном
механізації 26 Об'єднаного загону
Державної спеціальної служби
транспорту за період з 01.01.2011 року до
31.08.2013 року за наслідками якої складено
акт № 850-51/026 від 07.11.2013 року, яким
встановлено недоотримання коштів за
надані послуги на загальну суму 75664,77
грн. (КПКВ 3105010: 2011 рік - 28437,74 грн., 2012 рік -
36384,38 грн., 2013 рік - 10842,65 грн.) внаслідок
заниження прямих витрат,
загальновиробничих витрат,
адміністративних витрат та прибутку,
що є порушенням п. 1.2.2, 1.4.1, 3.1.10, 3.1.18.2,
3.1.18.4 Правил визначення вартості
будівництва ДБН.Д.1.1.1-2000, затверджених
наказом Держбуду України від 27.08.2000
року № 174 (а. с. 46 зі зворотної сторони).

Відповідно до додатку 12 до Правил
визначення вартості будівництва ДБН
Д.1.1-1-2000 усереднений показник для
визначення розміру кошторисного
прибутку, грн./люд.-год., повинен
складати 2,84 грн., замість нарахованих
1,76 грн.

Згідно з додатком 13 до Правил
визначення вартості будівництва ДБН
Д.1.1-1-2000 усереднений показник для
визначення розміру адміністративних
витрат будівельно-монтажних
організацій, грн./люд.-год., повинен
складати 1,23 грн., замість нарахованих
0,50 грн.

Враховуючи вищевказані приписи п. п.
1.4.1, 3.1.10, 3.1.18.2, 3.1.18.4 Правил визначення
вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000,
позивач вважає, що оплата за надані
послуги згідно договору № 15 повинна
була здійснюватися з урахуванням
усереднених показників, наведених у
вищевказаних додатках 12 та 13, отже
заборгованість за надані послуги
згідно договору № 15 становить 5 533,09
грн., що підтверджується розрахунком
вартості наданих послуг провідного
державного фінансового інспектора
Криворізької об'єднаної державної
фінансової інспекції.

Враховуючи вищевикладене, позивач
звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача боргу в сумі
5333,09 грн.

В позовних вимогах належить відмовити
виходячи з наступного:

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутністю таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до приписів статей 901
Цивільного кодексу України та 180
Господарського кодексу України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором. При
укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Положенням до ст. 632 Цивільного кодексу
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін. Зміна ціни
після укладення договору допускається
лише у випадках і на умовах,
встановлених договором або законом.
Зміна ціни в договорі після його
виконання не допускається.

З наявних матеріалів справи
вбачається, що у даному випадку
правовідносини між позивачем та
відповідачем виникли на підставі
договору, в якому сторони вільно на
власний розсуд визначили вид та обсяг
послуг, які підлягають виконанню, їх
вартість, оскільки відповідно до
наведених вимог законодавства ці умови
є обов'язковими для сторін, тому вони
були ними виконані, що підтверджується
актами прийому-здачі робіт (наданих
послуг), рахунками та банківськими
виписками (а. с. 14-23).

Як встановлено в судових засіданнях,
позивач та відповідач не оспорювали
договір № 15 від 10.08.2011 року та не
визнавали його недійсним.

До того ж, Державною фінансовою
інспекцією в Дніпропетровській
області при здійсненні ревізії
фінансово-господарської діяльності 1936
окремого загону механізації 26
Об'єднаного загону Державної
спеціальної служби транспорту за
період з 01.01.2011 року до 31.08.2013 року на
підставі п. 8 ст. 10 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні" також
не визнано вищевказаний договір або
окремі його умови - недійсними.

Враховуючи вищенаведені положення
законодавства, суд вважає, що виявлені
Інспекцією порушення не можуть
змінювати, припиняти частково або
повністю договірні правовідносини
сторін, зобов'язання, визначені
договором та підтверджені
відповідними актами виконаних робіт та
оплатами.

Відтак, оскільки між сторонами у справі
було укладено договір надання послуг, а
кошти, які позивач просить стягнути з
відповідача отримано 1936 окремим
загоном механізації 26 Об'єднаного
загону Державної спеціальної служби
транспорту як оплату належно виконаних
за договором робіт, то такі кошти
набуто за наявності правової підстави -
договору, у зв'язку із чим позовні
вимоги 1936 окремим загоном механізації
26 Об'єднаного загону Державної
спеціальної служби транспорту є
необґрунтованими.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Вищого господарського суду
України від 16.04.2014 року у справі №
918/1564/13, від 07.05.2014 року у справі № 924/560/13.

Додатково суд зважає на те, що
залучений до матеріалів справи акт
Державної фінансової інспекції
України за № 850-51/026 від 07.11.2013 року не
може бути належним доказом наявності
вини відповідача та спричинення
останнім збитків позивачу з огляду на
наступне: акт складений за
результатами проведеної ревізії є
підставою для вчинення відповідних
процесуальних дій посадовою особою,
зокрема, пред'явлення позову, проте не
позбавляє її процесуального обов'язку
доводити свої вимоги належними та
допустимими доказами. Сам лише акт
Державної фінансової інспекції не
визначений законодавством як
безумовний доказ в розумінні ч. 2 ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України. Обставини, вказані в такому
акті повинні підтверджуватись
належними доказами в у відповідності
до ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України.

Судовий збір відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах 1936 окремого загону
механізації 26 Об'єднаного загону
Державної спеціальної служби
транспорту до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельне
управління Промбуд-4" - відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Повне рішення складено - 29.12.2014 року.

Суддя
С.П.Панна