Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
тел. (0412) 48-16-20,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "23" грудня 2014 р.
Справа № 906/1533/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Терлецької-Байдюк Н.Я.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Кредобанк" (м. Львів)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (с.
Морозівка Брусилівський район
Житомирська область)

про стягнення 22926,13 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 22926,13грн., з
яких: 19974,64грн. - заборгованість по
сплаті кредиту, 2951,25грн. -
заборгованість по сплаті процентів,
0,24грн. - пеня. Витрати по сплаті
судового збору просить покласти на
відповідача.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, 02.12.2014 до суду
надійшло клопотання про розгляд справи
без участі представника ПАТ "Кредобанк"
за наявними в матеріалах справи
доказами.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, представника в судове
засідання не направив, витребуваних
судом документів та письмових пояснень
не надав, про час та місце розгляду
справи був повідомлений завчасно та у
встановленому законом порядку. Ухвали
суду, що направлялися на адресу
відповідача, вказану в позовній заяві,
повернулись до суду з відміткою пошти
"за закінченням терміну зберігання".

З урахуванням ст. 64 ч.1 ГПК України та
п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" вважається, що ухвали
вручені відповідачу належним чином.

Отже, судом вчинено усі можливі дії для
повідомлення відповідача про час і
місце розгляду справи.

Крім того, відповідно до п.3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
неявка учасника судового процесу в
судове засідання не є підставою для
скасування судового рішення, якщо
ухвалу, в якій зазначено час і місце
такого засідання, надіслано йому в
порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1
підпункту 3.9 цього пункту постанови.

З урахуванням наведеного вище та
відповідно до ст.75 ГПК України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2013 року між Публічним
акціонерним товариством "Кредобанк"
(банк/позивач) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
(позичальник/відповідач) укладено
договір №147/12/2013 про надання овердрафту
(а.с.22-24), за умовами якого банк
зобов'язується надати позичальнику
овердрафт, тобто надати у його
власність грошові кошти у національній
валюті для оплати наданих ним
розрахункових документів в разі
недостатності коштів на його поточному
рахунку в межах встановленого
максимального ліміту заборгованості в
розмірі та на умовах, обумовлених цим
договором, а позичальник
зобов'язувався повернути його і
сплатити проценти та комісії за
користування ним (п.1 договору).

Пунктом 2.1 договору встановлено, що
максимальний ліміт заборгованості по
овердрафту становить 20000,00грн.

За використання кредитних коштів
овердрафту пунктом 2.2 договору
встановлена процентна ставка в розмірі
25% річних.

Згідно п.2.3.1 договору позичальник
зобов'язувався сплачувати за
управління кредитом (овердрафтом)
комісію в розмірі 0,05%, яка
нараховується від суми платежів,
здійснених за рахунок овердрафту
протягом одного операційного дня і
сплачується при поступленні коштів на
поточний рахунок позичальника, але не
пізніше останнього робочого дня
місяця, за який вона нарахована.

Відповідно до п.4.1 договору позичальник
зобов'язаний повернути банку овердрафт
у повному обсязі в порядку та терміни,
передбачені цим договором та/або
додатками до нього.

Згідно п.2.4 договору дата остаточного
повернення овердрафту - 23 грудня 2014р.

Відповідно до п.3.3 договору позичальник
сплачує проценти/комісії при
поступленні коштів на його поточний
рахунок, але не пізніше останнього
робочого дня місяця, за який нараховані
ці проценти/комісії.

Згідно п.4.7 договору банк у випадках,
передбачених п.2.5 цього договору,
вправі вимагати дострокового
повернення кредиту, процентів, комісій
та інших належних до сплати платежів за
цим договором, про що письмово
повідомляє позичальника.

У зв'язку з порушенням строків
повернення суми кредиту та сплати
відсотків за користування кредитом,
позивач звернувся до відповідача з
вимогою за вих. №2014101 від 01.10.2014 про
дострокове виконання зобов'язань за
договором про надання овердрафту
№147/12/2013, в якій вимагав виконання
зобов'язань шляхом сплати
заборгованості (а.с.10-11), яка залишилась
без відповіді та задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач свої зобов'язання перед
позивачем щодо повернення суми кредиту
та сплати процентів за користування
кредитними коштами по договору про
надання овердрафту виконав частково,
станом на дату розгляду справи
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 19974,64грн. по
кредиту та 2951,25грн. - заборгованості по
сплаті процентів.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з
підстав виникнення зобов'язань, є,
зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України
встановлено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що
розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Аналогічні вимоги
встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про прострочення виконання
зобов'язання боржником, що в свою чергу
є підставою для стягнення з нього суми
боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України,
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено,
що у разі, якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором.

Відповідно до п.6.1 договору за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань (повернення овердрафту,
оплати процентів, комісій) позичальник
на вимогу банку сплачує йому пеню в
розмірі, визначеному п.2.6 цього
договору, а саме 0,03% за кожен день
прострочки від
простроченої/несплаченої суми, але не
більше подвійної облікової ставки НБУ,
що діяла у період прострочки, за весь
час прострочки.

З врахуванням цих положень, позивачем
правомірно нараховано 0,24грн. пені за
несвоєчасну сплату кредиту.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та
предмету не оспорив, доказів сплати
заборгованості не надав.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, заявлені у відповідності
до умов укладеного договору та вимог
чинного законодавства,
підтверджуються належними доказами,
які є в матеріалах справи, та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.33,34,43,44,49,75,82-85 ГПК
України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ід.номер НОМЕР_1)

- на користь Публічного акціонерного
товариства "Кредобанк" (79026, м. Львів,
вул.Сахарова, 78, код 09807862) - 22926,13грн., з
яких: 19974,64грн. - заборгованість по
сплаті кредиту, 2951,25грн. -
заборгованість по сплаті процентів,
0,24грн. - пеня, а також 1827,00грн.
сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 26 грудня 2014
року.

Суддя
Терлецька-Байдюк Н.Я.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам (рек. з повід.)