ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" грудня 2014 р.Справа № 924/1623/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

Суддя Магера В.В., розглянувши
матеріали

За позовом Управління Пенсійного фонду
України у Волочиському районі, м.
Волочиськ

до Управління освіти, молоді та спорту
Волочиської районної державної
адміністрації Хмельницької області, м.
Волочиськ Хмельницька область;

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ОСОБА_1, с.
Богданівка, Волочиський район,
Хмельницька область

про стягнення шкоди в розмірі 1 329,38 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Молявчик О.В. - за
довіреністю №13/06 від 02.01.2014р.;

від відповідача: Чорна Г.Б. - за
довіреністю від 16.12.2014р. №1151-3/2014;

від третьої особи: не прибув.

В засіданні суду 25.12.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
згідно ст.85 ГПК України.

Суть спору: Позивач звернувся до суду
із позовом про стягнення із
відповідача шкоди, заподіяної
управлінню Пенсійного фонду України у
Волочиському районі в розмірі 1 329,38 грн.
надміру виплаченої гр. ОСОБА_1 пенсії.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що ОСОБА_1 перебуває
на обліку в управлінні Пенсійного
фонду України у Волочиському районі з
25.10.1992р. Вказує, що з 25.10.1992р. на підставі
заяви, а також довідок про заробітну
плату, виданої Волочиським районним
відділом освіти за період з 01.10.1990 року
по 30.09.1992р. ОСОБА_1 призначено пенсію за
віком відповідно до Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування". При нарахуванні
пенсії використано період з 01.10.1990 року
по 30.09.1992 року.

Вказує, що Законом „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року
передбачено, що для визначення розміру
пенсії за віком заробітна плата для
обчислення частини пенсії за період
страхового стажу до набрання чинності
цим Законом визначається на умовах і в
порядку, передбачених законодавством,
що діяло раніше.

Заробітна плата (дохід) за період
страхового стажу до 1 липня 2000 року
враховується для обчислення пенсії на
підставі документів про нараховану
заробітну плату (дохід), виданих у
порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.17 Постанови
Пенсійного Фонду України №22-1 від 25.11.2005
року Про затвердження Порядку подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону довідка про
заробітну плату (дохід) особи видається
на підставі особових рахунків,
платіжних відомостей та інших
документів про нараховану та сплачену
заробітну плату підприємством,
установою чи організацією, де
працювала особа, яка звертається за
пенсією.

При цьому, 09.12.2013р. управлінням
Пенсійного фонду України у
Волочиському районі проведено
перевірку відомостей нарахування
заробітної плати з 01.10.1990 року по 30.09.1992
року. Перевіркою встановлено, що в
довідці допущено розходження, а саме за
період з січня по травень 1992 року, у
січні 1992 році заробітна плата завищена
на 447,70 грн., у лютому 1992 року занижена на
102,9 грн., у березні 1992 році завищена на 265
грн., у квітні 1992 року занижена на 23,49
грн., у травні 1992 року завищена на 18,92
грн.

За результатами перевірки
складено акт зустрічної перевірки №1763
від 09.12.2013р., за результатами якої було
проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та
встановлено переплату за період з
січня 2004 року по червень 2014 року в
розмірі 1329,38 грн. (підтверджується
довідкою управління з нарахування та
виплати пенсій головного управління
пенсійного фонду України в
Хмельницькій області). Відповідно
кошти отримані пенсіонером
неправомірно та підлягають поверненню.

Позивач стверджує, що про
вищевказані обставини було
повідомлено Управління освіти, молоді
та спорту Волочиської РДА з наданням
можливості досудового врегулювання,
направивши лист 23.06.2014р. (про що
свідчить відмітка на листі про
отримання). Однак до сьогоднішнього дня
кошти не повернуті на рахунок
управління.

Відповідно до ст.49 Закону, виплата
пенсії за рішенням територіальних
органів Пенсійного фонду припиняється,
якщо пенсія призначена на підставі
документів, що містять недостовірні
відомості.

Статтею 50 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Звертає увагу суду на те, що
реалізація нормативних приписів і
пенсійних програм здійснюється шляхом
фінансування пенсійних виплат за
рахунок чітко визначених прибутковою
частиною бюджету Пенсійного фонду
джерел і відповідно до конкретних
напрямів витратної частини бюджету
Пенсійного Фонду України. Бюджет
Пенсійного Фонду України щорічно
затверджується Кабінетом Міністрів
України.

Пунктами 9, 10 Положення „Про
Пенсійний Фонд України" визначений
вичерпний перелік напрямів
використання коштів Пенсійного Фонду
України, які використовуються виключно
за призначенням, і вилученню не
підлягають.

Стаття 19 Конституції України
передбачає, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на принципах,
згідно з якими ніхто не може бути
вимушений робити те. що не передбачено
законодавством. Одночасно дана норма
встановлює, що органи державної влади і
органи місцевого самоврядування їх
посадовці, повинні діяти в межах
повноважень і способом, передбаченим
законодавством України.

Із врахуванням вищевикладеного,
позивач наполягає на задоволенні
позовних вимог.

Представник позивача в засідання суду
25.12.2014р. прибув, позовні вимоги
підтримав та просить про їх
задоволення.

Представник відповідача в
засідання суду 25.12.2014р. прибув, у
поданому письмовому відзиві від 2512.2014р.
із позовними вимогами не погоджується
та просить суд відмовити в позові.
Посилається на те, що ч.4 ст.103 Закону
України „Про пенсійне забезпечення"
передбачена єдина можливість
стягнення надміру виплаченої пенсії в
судовому порядку, а саме: у разі
припинення виплати пенсії (внаслідок
відновлення здоров'я тощо) до повного
погашення заборгованості решта
заборгованості стягується в судовому
порядку.

З наведених приписів пенсійного
законодавства вбачається, що законом
передбачено стягнення надміру
виплачених сум (внаслідок зловживань з
боку пенсіонера) пенсії шляхом
утримання таких саме з пенсії на
підставі відповідного рішення органу
Пенсійного фонду, при цьому, стягнення
надміру виплаченої пенсії в судовому
порядку можливе виключно у випадку
припинення виплати пенсії (тобто, при
відсутності - можливості здійснити
утримання надмірно виплачених сум саме
з пенсії).

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідач вважає, що позивачем
також не надано належних та допустимих
доказів про те, що працівником
управління освіти, молоді та спорту
Волочиської РДА було внесено завідомо
неправдиві відомості у довідку про
доходи ОСОБА_1

Нормою ч.1 ст.40 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" передбачено, що
для обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за весь період
страхового стажу починаючи з 1 липня 2000
року. За бажанням пенсіонера та за
умови підтвердження довідки про
заробітну плату первинними
документами у період до 1 січня 2016
року...для обчислення пенсії також
враховується заробітна плата (дохід) за
будь-які 60 календарних місяців
страхового стажу підряд до 1 липня 2000
року незалежно від перерв.

Відповідно до ч.1 ст.101 Закону
України „Про пенсійне забезпечення"
органи, що призначають пенсії, мають
право вимагати відповідні документи
від підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до абзацу 5 пункту 2
розділу II Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах, районах у містах, а також у
містах та районах затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України 30.04.2002 №8-2 (у редакції постанови
правління Пенсійного фонду України
25.02.2008 № 5-5 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 21.05.2002р.
за №442/6730 управління відповідно до
покладених на нього завдань контролює
достовірність поданих відомостей про
осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню.

Отже, відповідач вважає, що
відповідно до вищезазначених
нормативних документів та у зв'язку з
тим, що довідка про заробіток для
обчислення пенсії є документом
інформаційного характеру, призначаючи
пенсію громадянці ОСОБА_1 позивач не
лише мав право, але й був зобов'язаний
перевірити відповідність довідки про
заробітну плату первинним документам,
тобто відомостям нарахування
заробітної плати з 01.10.1990 по 30.09.1992.

Однак у матеріалах справи
відсутній акт перевірки відповідності
інформації, яку містить довідка про
заробітну плату відомостям
нарахування заробітної плати з 01.10.1990
по 30.09.1992, яка мала б бути здійснена у
жовтні 1992 року.

Натомість, з позовної заяви та
документів доданих до неї випливає, що
перевірку відомостей нарахування
заробітної плати з 01.10.1990р. по 30.09.1992р.
під час якої було виявлено, що у довідці
допущено розходження, а саме за період
з січня по травень 1992 року, позивач
здійснив через 21 (двадцять один) рік з
моменту перерахунку пенсії.

Крім того, розділом IV Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції
постанови правління Пенсійного фонду
України 07.07.2014 №13-1) передбачено, що під
час приймання, оформлення і розгляду
документів орган, що призначає пенсію,
розглядає питання про призначення
пенсії, перерахунок та поновлення
виплати раніше призначеної пенсії, а
також про переведення з одного виду
пенсії на інший при зверненні особи з
відповідною заявою.

При прийманні документів орган,
що призначає пенсію перевіряє
правильність оформлення заяви,
відповідність викладених у ній
відомостей про особу даним паспорта та
документам про стаж, перевіряє зміст і
належне оформлення наданих документів,
перевіряє копії відповідних
документів, фіксує й засвідчує
виявлені розбіжності
(невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має
право вимагати від підприємств,
установ та організацій, фізичних осіб
дооформлення у тримісячний строк з дня
подання заяви прийнятих і подання
додаткових документів, передбачених
законодавством, а також перевіряти
обґрунтованість їх видачі.

Право особи на одержання пенсії
установлюється на підставі всебічного,
повного і об'єктивного розгляду всіх
поданих документів органом, що
призначає пенсію.

Стверджує, що позивачем всупереч
покладених на нього завдань, за 21 рік
не здійснено належної перевірки
документів, поданих для призначення
пенсії ОСОБА_1, то відповідальність за
надміру виплаченої пенсії лежить саме
на позивачеві.

Оскільки управлінням Пенсійного
фонду України у Волочиському районі не
надано доказів прийняття органом
Пенсійного фонду рішення про стягнення
пенсії, надміру виплаченої пенсіонеру
ОСОБА_1, не надано доказів припинення
виплати їй пенсії, а отже позивачем не
виконано вимог ст.103 Закону України
„Про пенсійне забезпечення" та п.3
Порядку відшкодування коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними, а
також за двадцять один рік не здійснено
належної перевірки документів поданих
для призначення пенсії ОСОБА_1, то
звернення з позовом до суду про
стягнення з управління освіти, молоді
та спорту Волочиської РДА суми надміру
виплаченої пенсії відповідач вважає
передчасним та таким, що не відповідає
вимогам закону.

Відповідач також звертає увагу на
те, що з довідки про заробітну плату та
інші доходи за 1992 рік, на яку
посилається позивач як на доказ
існування розбіжностей між
інформацією про заробітну плату ОСОБА_1
та відомостям нарахування заробітної
плати у січні-травні 1992 року випливає,
що у 1992 році виплата заробітної плати
здійснювалась у карбованцях.

Однак, зазначаючи суми
розбіжностей у довідці та первинних
документах Позивач ці суми вказує у
гривнях, не надаючи при цьому жодних
документів, якими було б підтверджено,
розрахунок перерахування карбованців
у гривні.

При цьому, в Постанові Кабінету
Міністрів України від 26.08.96р. №1002 „Про
переоцінку товарів (робіт, послуг) та
механізм контролю за переглядом цін та
формуванням вартісних показників в
умовах грошової реформи" в редакції від
08.02.1997р. встановлено, що на день
запровадження гривні ціни (тарифи,
націнки, збори тощо) на товари (роботи,
послуги), а також усі вартісні
показники (нарахування податків, інших
обов'язкових платежів, заробітної
плати, пенсій, інших соціальних виплат,
допомоги тощо) в гривні
перераховуються у співвідношенні 1
гривня дорівнює 100 000 карбованців.

Відповідно, відповідач вказує, що
встановити достовірність зазначеної у
позовних вимогах суми розміру шкоди в
формі надміру виплаченої пенсії
пенсіонеру не вбачається можливим.

З огляду на зазначене, вважає, що
позовні вимоги Управління Пенсійного
фонду України у Волочиському районі не
можуть бути задоволені.

Із врахуванням вищенаведеного,
відповідач просить суд відмовити
позивачу в позові.

Третя особа на сторін відповідача
(ОСОБА_1.) в засідання суду 25.12.2014р. не
прибула, однак від останньої на адресу
суду надійшли письмові пояснення від
27.11.2014р., відповідно до яких третя особа
повідомила, що пенсію їй нараховано
виходячи із заробітної плати, яку вона
отримувала. При цьому зазначила,
що як здійснювалось нарахування сум
пенсії їй не відомо. Повідомила також,
що з'являтись у судові засідання у неї
не має можливості за станом здоров'я, а
тому розгляд справи просить проводити
за її відсутності.

Розглядом матеріалів справи
встановлено:

Управління пенсійного фонду України у
Волочиському районі, м.Волочиськ як
юридична особа значиться в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців згідно
Витягу із ЄДР від 05.09.2014р. №19248115.

Управління освіти, молоді та спорту
Волочиської районної державної
адміністрації, м.Волочиськ як юридична
особа значиться в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб-підприємців
згідно Витягу із ЄДР №18153758 від 12.02.2014р.

Із позовних матеріалів слідує, що для
призначення пенсії гр. ОСОБА_1 (до
заміжжя - ОСОБА_1 згідно свідоцтва про
шлюб від 23.07.1968р. №963074 ІІ-АГ) до
управління Пенсійного фонду України у
Волочиському районі надавались
довідки про заробітну плату за період з
01.10.1990р. по 30.09.1992р. за період роботи у
Волочиському районному відділі освіти,
яка була використана для обчислення
розміру пенсії.

09.12.2013р. управлінням Пенсійного
фонду України у Волочиському районі
проведено перевірку відомостей
нарахування заробітної плати з 01.10.1990
року по 30.09.1992 року, за результатами
якої складено акт зустрічної перевірки
№1763 від 09.12.2013 року.

Вказаним актом встановлено, що у
вказаних довідках допущено
розходження, а саме: за період з січня
по травень 1992 року, у січні 1992р.
заробітна плата завищена на 447,70 грн., у
лютому 1992р. занижена на 102,9 грн., у
березні 1992р. завищена на 265 грн., у
квітні 1992р. занижена на 23,49 грн., у
травні 1992р. завищена на 18,92 грн.

Згідно довідки управління з
нарахування та виплати пенсій
головного управління пенсійного фонду
України в Хмельницькій області від
05.06.2014р. проведено перерахунок пенсії
ОСОБА_1 та встановлено переплату за
період з січня 2004 року по червень 2014
року в розмірі 1329,38 грн.

25.12.2013р. відповідачем видано нову
довідку про дійсну заробітну плату гр.
ОСОБА_1 №629, сума заробітку згідно якої
відповідає даним особових рахунків та
відомостей про нарахування заробітної
плати за відповідний період,
досліджений під час перевірки УПФУ у
Волочиському районі.

25.07.2014р. позивач звернувся до
Хмельницького МВ УМВС України у
Хмельницькій області із заявою про
кримінальне правопорушення з боку
посадових осіб відповідача.

26.08.2014р. на адресу управління
Пенсійного фонду України у
Волочиському районі надійшов висновок
о/у СДСБЕЗ Волочиського РВ УМВС України
в Хмельницькій області, капітана
міліції Оконного С.М. про результати
розгляду звернення від 28.07.2014р.

Як вбачається із даного висновку, до
вказаних довідок були внесені
недостовірні відомості, що полягали у
завищенні або заниженні суми доходів, а
саме: у січні 1992р. заробітна плата
завищена на 447,70 грн., у лютому 1992р.
занижена на 102,9 грн., у березні 1992р.
завищена на 265 грн., у квітні 1992р.
занижена на 23,49 грн., у травні 1992р.
завищена на 18,92 грн.

Згідно довідки УПФ у Волочиському
районі від 05.06.2014р. ОСОБА_1 встановлено
переплату за період з січня 2004 року по
червень 2014 року в розмірі 1 329,38 грн.

19.06.2014р. управлінням Пенсійного фонду
України у Волочиськом районі було
надіслано лист-претензію за вих.№300/08
до відповідача із вимогою
відшкодування шкоди в розмірі 1329,38грн.

Враховуючи те, що дана вимога залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення Управління Пенсійного
фонду України у Волочиському районі
звернулось до суду із позовом про
стягнення із відповідача шкоди в
розмірі 1329,38 грн., яка заподіяна
позивачу внаслідок переплати пенсії.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у
сукупності, судом приймається до уваги
таке:

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права та інтересу у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання, шляхом звернення до суду у
спосіб зокрема відшкодування збитків
та інших способів відшкодування
майнової шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1 ГПК України до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів мають
право звертатися підприємства,
установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні),
громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що
підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків є завдання майнової
(матеріальної) та моральної шкоди іншій
особі.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.101 Закону України „Про
пенсійне забезпечення", органи, що
призначають пенсії, мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів і відшкодовують її.

Відшкодування шкоди є одним із видів
цивільно-правової відповідальності і
для застосування такої міри
відповідальності необхідна наявність
всіх елементів складу правопорушення,
а саме: протиправної поведінки, дії чи
бездіяльності особи; шкідливого
результату такої поведінки - шкоди, їх
наявності та розміру; причинного
зв'язку між протиправною поведінкою та
шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду.
За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Отже, умовами відшкодування
спричиненої шкоди є спричинення також
їх внаслідок наявності прямого
причинно-наслідкового зв'язку між
діями однієї сторони та зменшення
майнових прав іншої.

Згідно ч.1 ст.50 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" суми пенсій, виплачені
надміру внаслідок зловживань з боку
пенсіонера або подання
страхувальником недостовірних даних,
можуть бути повернуті пенсіонером
добровільно або стягуються на підставі
рішень територіальних органів
Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно ч.2 ст.17 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" довідки про заробітну
плату видаються підприємством,
установою чи організацією, де
працювала особа, яка звертається за
пенсією.

Відповідно до Порядку подання та
оформлення документів на призначення
пенсій відповідно до Закону України
„Про пенсійне забезпечення",
затвердженого п.3 Наказу Міністерства
соціального забезпечення України №15
від 04.03.1992р. останній регулює питання
щодо подання та оформлення документів
для призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Вищенаведеним Порядком подання та
оформлення документів на призначення
пенсій відповідно до Закону України
„Про пенсійне забезпечення"
встановлено форму довідки про
заробітну плату для обчислення пенсії,
відповідно до якої довідка
підписується керівником та головним
бухгалтером підприємства із
зазначенням прізвищ та затверджується
кутовим штампом та печаткою органу, що
видав довідку (додаток №4 до Наказу).

Крім того, Порядком передбачено, що при
прийманні документів орган, що
призначає пенсію: здійснює правову
експертизу змісту і належного
оформлення представлених документів,
перевіряє правильність заяви і
подання, відповідність викладених у
них відомостей про заявника даним
паспорта, та документи про стаж, має
право вимагати дооформлення і подання
додаткових документів, а також
перевіряти в необхідних випадках
обґрунтованість їх видачі.

В ході вирішення справи судом
встановлено, що довідки про заробітну
плату за період з 01.10.1990р. по 30.09.1992р. про
призначення пенсії громадянці ОСОБА_1,
які подавались відповідачем до
управління Пенсійного фонду України у
Волочиському районі, не містили
обов'язкових реквізитів, а саме: дати
видачі довідки, кутового штампу та
прізвищ керівника та головного
бухгалтера підприємства.

При цьому, вказані реквізити довідки
про заробітну плату станом на час
призначення пенсії (1992р.) були
обов'язковими відповідно до діючого
станом на час видачі довідки „Порядку
подання та оформлення документів на
призначення пенсій відповідно до
Закону України „Про пенсійне
забезпечення", затвердженого п.3 Наказу
Міністерства соціального забезпечення
України №15 від 04.03.1992р. та викладений у
додатку №4 до Наказу.

Оскільки на орган, що призначив пенсію,
було покладено контрольні функції за
дотриманням діючого законодавства при
призначенні пенсії та щодо перевірки
документів, наданих заявником, він
зобов'язаний був перевірити
достовірність відомостей, викладених в
цих документах.

Натомість, позивач призначив пенсію гр.
ОСОБА_1 на підставі довідки за
відсутності обов'язкових реквізитів та
встановленої форми, що свідчить про
відсутність вини з боку відповідача у
заподіянні шкоди.

Відтак, суд вважає, що позивачем не
доведено наявність спричинення
відповідачем шкоди та обставини, які б
свідчили про наявність повного складу
правопорушення відповідачем, оскільки
мала місце протиправна поведінка і
працівників відділу соціального
забезпечення з приводу неналежної
перевірки довідки, що не відповідала
вимогам законодавства.

Також не доведено причинний зв'язок між
шкодою та протиправною поведінкою
заподіювача, оскільки за належної
перевірки документів для призначення
пенсії шкода могла бути не заподіяна, а
вина безпосередньо відповідача не
доведена.

Посилання позивача на висновок о/у
СДСБЕЗ Волочиського РВ УМВС України в
Хмельницькій області, капітана міліції
Оконного С.М. про результати розгляду
звернення від 28.07.2014р. на підтвердження
вини відповідача, суд вважає
безпідставним, оскільки вказаний
висновок не містись доказів вини
працівників відповідача щодо внесення
недостовірних даних у довідки про
заробітну плату гр. ОСОБА_1

Суд також не приймає до уваги
висновки, викладені в акті зустрічної
перевірки №1763 від 25.12.2013р., яким також
не підтверджено вину відповідача
стосовно видачі недостовірних довідок,
а встановлено завищення та заниження
суми доходів в певні періоди.

Як вбачається із довідки про
заробітну плату та інші доходи за 1992
рік слідує, що у 1992 році виплата
заробітної плати здійснювалась у
карбованцях, помість позивачем суми
розбіжностей у заявлених періодах
визначено у гривнях за відсутності
жодних документів, якими було б
підтверджено розрахунок перерахування
карбованців у гривні.

При цьому, в Постанові Кабінету
Міністрів України від 26.08.96р. №1002 „Про
переоцінку товарів (робіт, послуг) та
механізм контролю за переглядом цін та
формуванням вартісних показників в
умовах грошової реформи" в редакції від
08.02.1997р. встановлено, що на день
запровадження гривні ціни (тарифи,
націнки, збори тощо) на товари (роботи,
послуги), а також усі вартісні
показники (нарахування податків, інших
обов'язкових платежів, заробітної
плати, пенсій, інших соціальних виплат,
допомоги тощо) в гривні
перераховуються у співвідношенні 1
гривня дорівнює 100 000 карбованців.

З таких обставин, судом критично
оцінюється заявлена позивачем до
стягнення шкода в сумі 1 329,38 грн. як
така, що не підтверджена належними та
допустимими доказами та відповідними
розрахунками заявленої шкоди.

Судом також враховується, що у
випадку невиконання договору або за
зобов'язанням, що виникає внаслідок
заподіяння шкоди, чинне законодавство
виходить з принципу вини контрагента
або особи, яка завдала шкоду (статті 614
та 1166 Цивільного кодексу України).

Крім застосування принципу вини
при вирішенні спорів про відшкодування
шкоди необхідно виходити з того, що
шкода підлягає відшкодуванню за умови
безпосереднього причинного зв'язку між
неправомірними діями особи, яка
завдала шкоду, і самою шкодою.

При цьому встановлення
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою особи, яка завдала шкоду, та
збитками потерпілої сторони є важливим
елементом доказування наявності
реальної шкоди. Слід довести, що
протиправна дія чи бездіяльність
завдавала, є причиною, а збитки, які
виникли у потерпілої особи, - наслідком
такої протиправної поведінки.

Відтак, суд вважає, що позивачем
на підставі належних та допустимих
доказів не доведено, що мала місце
протиправна поведінка відповідача, яка
спричинила шкідливий результат для
позивача, та відповідно, не є доведеним
причинний зв'язок між заподіяною
шкодою та поведінкою особи. Крім того,
встановлення факту протиправності
поведінки особи не є одночасним
свідченням наявності її вини.

Позивачем при зверненні з позовом
не враховано, що за загальним правилом
під шкодою розуміють знищення або
зменшення майнового блага, яке
охороняється законом, що спричинило
для потерпілого певні негативні
матеріальні наслідки (шкоду).

Відтак, свідченням заподіяння
позивачу шкоди може бути фактична
виплата пенсії з коштів Пенсійного
фонду у розмірі більшому, ніж
передбачено законодавством, що
підтверджується належними в розумінні
ст.ст.32-34 ГПК України доказами.
Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 17.12.2012р. по справі №5023/2653/12 з
аналогічного спору.

Натомість, виплата гр. ОСОБА_1 пенсії не
була проведена у більшому розмірі, ніж
це визначено законодавством із
врахуванням того, що виплата пенсії
вказаній особі не припинена і на момент
вирішення справи продовжується.
Відтак, доводи позивача про
надмірність виплаченої пенсії судом
оцінюється критично і до уваги не може
бути прийнята.

Господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для
справи; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. (ст. 34 ГПК України).

Виходячи із змісту ст.33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування полягає не лише в поданні
особами доказів, а й у доведенні їх
переконливості. Отже, обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі усіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Стаття 129 Конституції України
встановлює, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією із основних
засад судочинства.

Дослідивши матеріали справи, докази
надані в обґрунтування позовних вимог
та заперечень проти них, суд дійшов
висновку про відсутність вини
відповідача у виникненні надмірної
виплати пенсії гр. ОСОБА_1 за період з
01.10.1990 року по 30.09.1992 року, оскільки
переплата по пенсії зазначеній особі
стала наслідком невиконання позивачем
в спірному періоді покладених на нього
обов'язків щодо здійснення контролю
цільового використання коштів Фонду, а
також правильності нарахування та
сплати пенсії.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку щодо відсутності належних
правових підстав для задоволення
позову на підставі ст. 1166 Цивільного
кодексу України.

За таких обставин, у позові необхідно
відмовити.

Питання про розподіл витрат на судовий
збір та його стягнення не вирішується,
так як позивача звільнено від його
сплати у відповідності до п.18 ч.1 ст.5
Закону України „Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.12, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, СУД -

ВИРІШИВ:

У позові Управління Пенсійного
фонду України у Волочиському районі, м.
Волочиськ до Управління освіти, молоді
та спорту Волочиської районної
державної адміністрації Хмельницької
області, м. Волочиськ Хмельницька
область за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - ОСОБА_1,
с. Богданівка, Волочиський район,
Хмельницька область про стягнення
шкоди в розмірі 1 329,38 грн. відмовити.

Повне рішення складено 26.12.2014р.

Суддя
В.В. Магера

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (вул. Лисенка, 8, м. Волочиськ,
Хмельницька обл., 31200) - згідно заяви;

3 - відповідачу (вул. Слави, 10, м.
Волочиськ, Хмельницька обл., 31200) -
згідно заяви;

4 - ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) - проста коресп.