УХВАЛА

Справа № 910/24996/14 22.12.14
За позовом Приватного акціонерного товариства "Алеф-Виналь"

До 1. Державної служби інтелектуальної власності України

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сандора"

Про визнання частково недійсним свідоцтва на знак для товарів та послуг

Суддя Картавцева Ю.В.

Представники:

від позивача Повіланський О.О. - представник (дов. № б/н від 02.06.2014 р.)

від відповідача 1 Саламов О.В. - представник (дов. № 1-8/8564 від 21.11.2014 р.)

від відповідача 2 Огриза В.І. - представник (дов. № 10-05-2568 від 01.01.2014 р.)

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Алеф-Виналь» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сандора" про визнання частково недійсним свідоцтва на знак для товарів та послуг № 75194.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем 1 10.04.2007 р. зареєстровано Свідоцтво України № 75194 на знак для товарів і послуг. Власником даного свідоцтва є Товариство з обмеженою відповідальністю "Сандора".

Однак, позивач вважає, що Свідоцтво України № 75194 на знак для товарів і послуг є таким, що не відповідає умовам надання правової охорони, а отже таким, що підлягає визнанню недійсним, оскільки знак за даним свідоцтвом є схожим настільки, що його можна сплутати зі знаком, зареєстрованим раніше, зокрема зі знаком позивача, а також є таким, що може ввести в оману щодо особи-виробника товару, маркованого спірним позначенням. Наведене, на думку позивача, є підставою для відмови в наданні правової охорони на такий знак відповідно до чинного національного законодавства України.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.11.2014 р. порушено провадження у справі №910/24996/14, призначено справу до розгляду на 01.12.2014 р.

01.12.2014 р. відділом діловодства суду отримано від представника відповідача 2 відзив на позов, відповідно до якого останній заперечує проти позову з підстав, зазначених у відзиві.

У судовому засіданні 01.12.2014 р. представник відповідача 1 подав суду відзив на позов, відповідно до якого відповідач 1 просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 01.12.2014 р. оголошено перерву до 15.12.2014 р.

У судове засідання 15.12.2014 р. представник відповідача 2 не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Натомість 12.12.2014 р. відділом діловодства суду отримано від представника відповідача 2 клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою представника.

Розглянувши у судовому засіданні 15.12.2014 р. вказане клопотання представника відповідача 2, суд відмовляє в його задоволенні з огляду на те, що нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі, тому неможливість одного з представників відповідача 2 бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника судового процесу на участь у судовому засіданні його іншого представника. Таким чином відповідач 2 мав можливість скористатись правилами ст. 28 Господарського процесуального кодексу України та ст. 244 Цивільного кодексу України.

У даному судовому засіданні представник позивача подав суду клопотання про призначення судової експертизи, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення судових експерті поставити власну редакцію питань.

Також у судовому засіданні 15.12.2014 р. представник відповідача 1 подав суду перелік питань на судову експертизу та просить суд доручити проведення судової експертизи або Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, або атестованому судовому експертові Жилі Богдану Володимировичу.

У даному судовому засіданні представник відповідача 1 подав також клопотання про продовження терміну розгляду справи на більш тривалий строк, ніж встановлено ч. 1 ст. 69 ГПК України.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів, то суд задовольнив зазначене клопотання.

Разом з тим, у зв'язку з нез'явленням у судове засідання представника відповідача 2, суд, відповідно до ст. 77 ГПК України, відклав розгляд справи на 22.12.2014 р., про що виніс відповідну ухвалу.

У судовому засіданні 22.12.2014 р. представник відповідача 2 подав суду пояснення щодо призначення судової експертизи, відповідно до яких зазначає про передчасність її призначення, однак у випадку її призначення, на вирішення поставити власну редакцію питань, а проведення експертизи доручити або атестованому судовому експертові Жилі Богдану Володимировичу, або Науково-дослідному інституту інтелектуальної власності НАПН України - атестованому судовому експертові Дорошенку Олександру Федоровичу.

У судовому засіданні 22.12.2014 р. представники позивача та відповідача 1 підтримали подане суду клопотання про призначення у даній справі експертизи. Представник відповідача 2 заперечував проти клопотання про призначення експертизи.

Розглянувши у даному судовому засіданні клопотання про призначення судової експертизи, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення та призначення судової експертизи у справі № 910/24996/14 з таких підстав.

Предметом позову у даній справі є визнання частково недійсним свідоцтва України на знак для товарів та послуг № 75194 «Святкова колекція тамянка» для товарів 33 класу. Підставами ж даного позову є те, що зазначений знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 75194, що зареєстрований зокрема для товарів 33 класу МКТП - «алкогольні напої, крім пива», не відповідає умовам надання правової охорони, оскільки таке позначення є тотожним чи схожим настільки, що його можна сплутати зі знаком позивача за свідоцтвом України № 109692 «Тамянка», зареєстрованим раніше для товарів 33 класу МКТП, а також оскільки спірне позначення є таким, що може вести в оману щодо особи, яка виробляє товар.

Отже порушені вище питання входять до предмету доказування у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Водночас суд не може перебрати на себе не притаманну йому функцію судового експерта та встановити на власний розсуд зазначені вище обставини.

Більше того, згідно з п. 3.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України 23 березня 2012 року № 5 «Про деякі питання практики призначення судових експертиз у справах зі спорів, пов'язаних із захистом права інтелектуальної власності», з урахуванням обставин справи та суті спору господарські суди за допомогою експертного дослідження мають з'ясовувати фактичні дані щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні торговельній марці правової охорони.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про необхідність призначення у даній справі судової експертизи.

Судом з урахуванням приписів ст. 41 ГПК України усім учасникам процесу було надано можливість запропонувати суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом, а також викласти свої пропозиції щодо особи та/або установи, якій має бути доручено проведення судової експертизи. При цьому остаточне коло питань, які повинні бути роз'яснені судовим експертом, визначаються судом, відповідно до ст. 41 ГПК України.

За змістом ст. 41 ГПК України проведення судової експертизи має бути доручено державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу".

Оскільки для роз'яснення питань, що виникли при вирішенні господарського спору необхідні спеціальні знання, суд задовольняє клопотання позивача і призначає у справі № 910/24996/14 судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручає атестованому судовому експертові Пейкрішвілі Мамуці Шотаєвичу.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 41, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 910/24996/14 судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручити атестованому судовому експерту Пейкрішвілі Мамуці Шотаєвичу (м. Київ, вул. Академіка Навашина 13, кв. 35, к. 4).

2. На вирішення атестованого судового експерта поставити наступні питання:

1. Чи є знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № 75194 схожим настільки, що його можна сплутати зі знаком для товарів і послуг позивача за свідоцтвом України № 109692?

2. Чи є знак для товарів і послуг «Святкова колекція тамянка» за свідоцтвом України № 75194 таким, що може ввести в оману щодо особи, яка виробляє товар?

3. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судову експертизу" попередити експерта про кримінальну відповідальність за статтями 384 та 385 Кримінального кодексу України.

4. Витрати по проведенню експертизи покласти на Приватне акціонерне товариство "Алеф-Виналь". Зобов'язати Приватне акціонерне товариство "Алеф-Виналь" здійснити попередню оплату експертизи, відповідно до виставленого рахунку. У випадку нездійснення попередньої оплати експертизи Приватним акціонерним товариством "Алеф-Виналь", дану оплату може бути здійснено відповідачами.

5. Ухвалу та матеріали справи № 910/24996/14 направити судовому експертові Пейкрішвілі Мамуці Шотаєвичу (м. Київ, вул. Академіка Навашина 13, кв 35, к. 4).

6. Зобов'язати сторони надавати матеріали, необхідні для проведення експертизи.

7. Зобов'язати експерта згідно з ч. 1 ст. 42 ГПК України направити сторонам у справі копію висновку судової експертизи, призначеної даною ухвалою, а також провести експертизу у строки, передбачені підпунктом 1.13 пункту 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень. У разі необхідності дослідження великої кількості документів та у разі складності призначеної експертизи, дозволено проведення експертизи у більш довгий термін відповідно до чинного законодавства.

Суддя Ю.В. Картавцева