ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року Справа № 904/5625/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого судді:Губенко
Н.М.,суддів:Барицької Т.Л., Картере
В.І.,розглянувши касаційну
скаргуПублічного акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"на
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
29.10.2014та на рішеннягосподарського суду
Дніпропетровської області від 30.09.2014у
справі№904/5625/14 господарського суду
Дніпропетровської областіза
позовомДержавного підприємства
"Придніпровська
залізниця"доПублічного акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"про
стягнення 180 866,64 грн. в судовому
засіданні взяли участь представники:

- позивача Овчинніков Б.П.,

- відповідача Дарій Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 30.09.2014 у
справі №904/5625/14 (суддя Назаренко Н.Г.),
залишеним без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 29.10.2014 (судді:
Прудніков В.В., Орєшкіна Е.В., Дмитренко
Г.К.), задоволений позов Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" (надалі позивач/залізниця)
до Публічного акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" (надалі
відповідач/скаржник/комбінат); за
рішенням стягнуто з відповідача плату
за користування вагонами у сумі 175 293,36
грн., збір за зберігання вантажу у
розмірі 5 573,28 грн.

Відповідач, не погоджуючись із
прийнятими у даній справі судовими
рішеннями, звернувся до Вищого
господарського суду України із
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
та постанову скасувати і прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши
застосування норм процесуального та
матеріального права при прийнятті
оскаржуваних судових актів, вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, 28.11.2013 між позивачем та
відповідачем був укладений договір
№ПР/М-13-2/11-131387/НЮдч/2013/у/ТО/1466 про
експлуатацію залізничної під'їзної
колії відповідача, яка примикає до
станції Кривий Ріг Придніпровської
залізниці (надалі - договір), відповідно
до п. 1 якого згідно зі Статутом
залізниць України, Правилами
перевезень вантажів залізничним
транспортом України і на умовах цього
договору експлуатується під'їзна
колія, яка належить власнику
(відповідачу), що примикає до станції
Кривий Ріг Придніпровської залізниці
стрілкою №2/4 в парній горловині
станції.

Відповідно до п. 5 договору передача
(здача) вагонів для підїзної колії
здійснюється: - порожніх вагонів під
навантаження через інтервал часу - 1,5
год.; - маршрутів, завантажених
аглорудою через інтервал часу - 5,0 год.,
маршрутів, завантажених вапняком через
інтервал часу - 4,5 год., передача
розбірних поїздів - за повідомленням.

Час перебування вагонів на під'їзній
колії обчислюється з моменту
закінчення передавальних операцій при
передачі вагонів залізницею власнику
колії до моменту закінчення цих
операцій при поверненні вагонів
залізниці (п.11 договору).

Пунктом 15 договору передбачено, що
власник колії сплачує залізниці плату,
у тому числі: за подачу, збирання
вагонів згідно з таблицею 1, таблицею 2
Збірника тарифів на перевезення
вантажів залізничним транспортом у
межах України та повязаних з ними
послуг (тарифне керівництво №1); за
користування вагонами згідно з
Правилами перевезення вантажів та збір
за зберігання вантажів у вагонах - у
разі затримки їх з вини одержувача
після закінчення терміну безоплатного
зберігання, незалежно від місця
затримки (на станції призначення та на
підходах до неї) - згідно з Правилами
зберігання вантажів; інші збитки та
плати за додаткові роботи та послуги,
що виконує залізниця для власника
колії - згідно з діючими нормативними
документами. Збори і плата вносяться на
підставі ст. 62 Статуту залізниць
України по передоплаті через ЄТехПД з
відповідними оголошеннями
Укрзалізницею коефіцієнтами
підвищення.

За накладними №№40159337, 40168262, 40168213, 40168221,
40159048, 40158727, 40168171, 40168312, 40168320, 40168189, 40168338,
40168197, 40159428, 40159204, 40159196, 40159386, 40168254, 40168205,
40168395, 40168387, 40168346, 40161846, 40158610, 40168296, 40159030,
40159410, 40159212, 40159261, 40159113, 40158925, 40168270, 40168353,
40168304, 40168163, 4016879, 40158602, 40168239, 40157430, 40159006,
40168288, 40168361, 40168247, 45295904, 45267291, 45267283, 40171654,
40170458, 40170490, 40158941, 40158859, 40167694, 410171563, 40167819,
40167736, 40167579, 40167629, 40167785, 40167553, 401153801, 40153876,
40153819, 40153868, 40154015, 40153900, 40167611, 40153892, 40167660,
40158743, 40158958, 40158792, 40153934, 40153926, 40153777, 40158917,
40167769, 40167801, 40170565, 40170482, 40167728, 40166969, 40167652,
40158834, 40167835, 40158933, 53827705, 40167702, 40167678, 40167744,
40167512, 40167470, 40167827, 40167520, 40167462, 40158750, 40158883,
40153884, 40158735, 40153975, 40153918, 40167603, 40167793
залізницею (позивачем) були прийняті
порожні вагони для перевезення на
адресу відповідача.

Відповідно до п. 9 Правил користування
вагонами та контейнерами, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 25.02.1999 №113 про затримку
вагонів і контейнерів з вини
вантажовласника на підходах до станції
призначення залізниця видає наказ.

Через зайнятість колій на станції
призначення Кривий Ріг, у зв'язку з
неприйняттям вантажу одержувачем ВАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" на свою під'їзну колію дані
вагони були затримані на станції
Новоблочна про що видано накази №№ 36, 37
від 28.01.2014.

Згідно з п.8 Правил користування
вагонами та контейнерами у разі
затримки вагонів на станції з причин,
які залежать від вантажовласника,
складається акт загальної форми,
який підписується представниками
станції і вантажовласника. В акті
вказується час (у годинах та
хвилинах) початку та закінчення
затримки вагонів і їх номери. Пунктом 10
вказаних Правил унормовано, що облік
затриманих на підходах вагонів
здійснюється станцією, на якій вони
простоюють, на підставі акта про
затримку вагонів, що складається
станцією.

За цим фактом станцією затримки -
Новоблочна, відповідно до п.п. 9, 10
Правил користування вагонами та
контейнерами, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
25.02.1999 №113, складені акти про затримку
вагонів за формою ГУ-23а №№8, 9 від 28.01.2014
та акти загальної форми ГУ-23 №№8, 9 від
28.01.2014. Повідомлення про затримку
вагонів отримане відповідачем 28.01.2014 о 7
год. 00 хв.

Предметом позову у даній справі є
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача про стягнення плати за
користування вагонами у сумі 175 293,36 грн.
та збір за зберігання вантажу у розмірі
5 573,28 грн. за час затримки з вини
відповідача. Обґрунтовуючи підстави
позову, позивач посилається на акти
загальної форми на віднесення на
відповідальність вантажовласника,
Положення про зайнятість колій на
станції Кривий Ріг.

Статтею 908 ЦК України, яка
кореспондується зі ст. 307 ГК України
визначено, що перевезення вантажу,
пасажирів, багажу, пошти здійснюється
за договором перевезення. Загальні
умови перевезення визначаються цим
Кодексом, іншими законами,
транспортними кодексами (статутами),
іншими нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Умови перевезення вантажу,
пасажирів і багажу окремими видами
транспорту, а також відповідальність
сторін щодо цих перевезень
встановлюються договором, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Статтями 46, 47 Статуту залізниць України
передбачено, що одержувач зобов'язаний
прийняти і вивезти зі станції вантаж,
що надійшов на його адресу. Терміни
вивезення і порядок зберігання
вантажів встановлюються Правилами.
Вантажі, що прибули, зберігаються на
станції безкоштовно протягом доби. Цей
термін обчислюється з 24-ої години дати
вивантаження вантажу (контейнера)
засобами залізниці або з 24-ої години
дати подачі вагонів під вивантаження
засобами одержувача. За зберігання
вантажу на станції понад зазначений
термін справляється плата, встановлена
тарифом.

Відповідно ст. 119 Статуту залізниць
України, за користування вагонами і
контейнерами залізниці
вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами, громадянами
- суб'єктами підприємницької
діяльності вноситься плата. Порядок
визначення плати за користування
вагонами (контейнерами) та звільнення
вантажовідправника від зазначеної
плати у разі затримки забирання
вагонів (контейнерів), що виникла з вини
залізниці, встановлюється Правилами.
Зазначена плата вноситься також за час
затримки вагонів на станціях
призначення і на підходах до них в
очікуванні подання їх під
вивантаження, перевантаження з причин,
що залежать від вантажоодержувача,
власника залізничної під'їзної колії,
порту, підприємства. За час затримки на
коліях залізниці вагонів, що належать
підприємствам чи орендовані ними,
стягується 50 відсотків зазначених
розмірів плати.

Статтею 129 Статуту залізниць України
встановлено, що обставини, що можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Згідно з приписами п. 6.4 Правил
реєстрації та експлуатації власних
вантажних вагонів, затверджених
Наказом Міністерства транспорту
України 28.09.2004 №856, перевезення власних
вагонів у завантаженому і порожньому
стані у всіх випадках (передислокація,
ремонт тощо) оформляється перевізним
документом (накладною) в електронному
(із накладенням електронного цифрового
підпису) або паперовому вигляді згідно
з правилами оформлення перевізних
документів.

Отже, як вірно вказали суди, порожні
власні приватні вагони, які
перевозяться залізницею за повними
перевізними документами зі сплатою
провізної плати, які залізниця
зобов'язана доставити на станцію
призначення і видати їх одержувачу,
зазначеному в накладній.

У п. 3 Правил користування вагонами і
контейнерами, затвердженими наказом
Міністерства транспорту України від
25.02.1999 № 113, передбачено, що облік часу
користування вагонами та нарахування
відповідної плати провадиться на
станціях відправлення та призначення
за відомістю плати за користування
вагонами форми ГУ-46, яка складається на
підставі пам'яток про
подавання/забирання вагонів форми ГУ-45,
повідомлення про закінчення вантажних
операцій з вагонами, актів про затримку
вагонів форми ГУ-23 а, актів загальної
форми ГУ-23.

Відповідно до п. 8 Правил користування
вагонами і контейнерами, у разі
затримки вагонів на станції з причин,
які залежать від вантажовласника,
складається акт загальної форми, який
підписується представниками станції і
вантажовласника. В акті вказується час
(у годинах та хвилинах) початку та
закінчення затримки вагонів і їх
номери.

Згідно з п. 12 Правил користування
вагонами і контейнерами загальний час,
за який вноситься вантажовласником
плата залізниці за користування
вагонами, включає час затримки вагонів
з його вини та час перебування їх у
безпосередньому розпорядженні
вантажовласника. Час до 30 хвилин не
враховується, час 30 хвилин і більше
враховується як повна година. Причини,
які є підставою для нарахування плати
за користування вагонами в разі
затримки їх на підходах до припортових
станцій призначення, зазначаються в
актах про затримку вагонів.

Пунктом 8 Правил зберігання вантажів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 21.11.2000 № 644 (з
подальшими змінами), передбачено, що
збір за зберігання вантажів у вагонах
(контейнерах) у разі затримки їх з вини
одержувача (відправника) після
закінчення терміну безоплатного
зберігання сплачується незалежно від
місця затримки (на станції призначення
та на підходах до неї, на прикордонних,
припортових станціях тощо).

У п. 5.10 роз'яснення Президії Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею" від 29.05.2002 № 04-5/6-1 зазначено,
що затримка вагонів і контейнерів з
вини вантажовласника на підходах до
станції призначення оформляється
наказом залізниці, актом про затримку
вагонів форми ГУ-23а, що складається
станцією затримки вагонів і
підписується особами, які беруть
участь у засвідченні обставин, що стали
підставою для складання актів, але не
менше як двома особами відповідно до
пункту 3 Правил складання актів. Усі
дані, вказані в цьому акті, передаються
станцією у "Повідомленні про затримку
вагонів" на станцію призначення, яка
повинна інформувати вантажовласника
про затримку вагонів з його вини шляхом
вручення копії такого "Повідомлення…"
не пізніше двох годин після його
отримання станцією призначення.

Пунктом 3 Правил складання актів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 28.05.2002 № 334,
передбачено, що акти загальної форми
складаються для засвідчення обставин,
що виникли в процесі перевезення
вантажу, багажу та вантажобагажу і
можуть бути підставою для матеріальної
відповідальності, зокрема затримки
вагонів на станції призначення в
очікуванні подачі під вивантаження
(перевантаження) з причин, що залежать
від одержувача, власника залізничної
під'їзної колії, порту, підприємства.

Акт загальної форми підписується
особами, які беруть участь у
засвідченні обставин, що стали
підставою для складання акта, але не
менше як двома особами.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що надані ДП
"Придніпровська залізниця" акти
загальної форми ГУ-23 відповідають
формі та змісту Правил користування
вагонами і контейнерами.

При цьому господарськими судами
обґрунтовано відхилено доводи
відповідача щодо підписання вказаних
актів неповноважними особами з його
боку, оскільки акти загальної форми
ГУ-23 №№842, 854, 868, 876, 879-883, 887, 893, 897, 899, 908-917,
942-954, 1008-1037, 1046-1053, 1056-1063, підписані з боку
відповідача його представниками
(прийомоздавальниками), повноваження
яких підтверджуються довіреністю
№52-16/90 від 28.01.2014 (а.с. 100, том 2).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДП "Придніпровська
залізниця" надано докази повідомлення
про прибуття вагонів на адресу ПАТ
"Південний ГЗК", які зареєстровані у
книзі повідомлень фГУ-2, ксерокопії
витягів з яких додані до матеріалів
справи.

ПАТ "Південний ГЗК" надано суду довідку
про наявність вільних колій на станції
Допоміжна на підтвердження можливості
прийняти спірні вагони зі станції
Кривий Ріг. Але відповідачем не
представлено суду доказів в
підтвердження факту прийняття ним
заходів по реагуванню на повідомлення
позивача про подавання вагонів, у тому
числі доказів повідомлення позивача
про готовність вагонів до забирання,
виконання ним вимог Інструкції "Про
порядок користування пристроями
маршрутно-релейної централізації
станції Кривий Ріг Придніпровської
залізниці".

Визначення можливості або
неможливості доставити на станцію
призначення затримані вагони у певний
інтервал часу відноситься до
технологічної роботи залізниці, для
чого необхідні спеціальні знання
диспетчера з руху поїздів (роз'яснення
Вищого господарського суду України від
12.06.2014 №0701-11/96/715/14).

Із наданих позивачем пояснень поїзних
диспетчерів, судами зроблено вірний
висновок, неспростований відповідачем,
про неможливість подачі спірного
вантажу у зв'язку з зайнятістю колій
станції призначення з вини
вантажоотримувача, яким не забирались
раніше подані на його адресу вагони.

На підставі викладеного, суди
попередніх інстанцій обґрунтовано
дійшли висновку, що затримка вагонів на
станції Новоблочна Придніпровської
залізниці мала місце з вини
вантажоодержувача, яким в порушення
вимог ст. 46 Статуту, несвоєчасно
забиралися вагони на свою під'їзну
колію, що призвело до скупченості
вагонів на станції призначення Кривий
Ріг. Тому вимоги позивача про стягнення
з відповідача плати за користування
вагонами та збору за зберігання
вантажу за час їх затримки з вини
останнього були визнані судами
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Доводи ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат",
викладені у касаційній скарзі, колегія
суддів вважає необґрунтованими та
такими, що не спростовують висновків
судів попередніх інстанцій та
передусім зводяться до переоцінки
доказів, а суд касаційної інстанції в
силу положення ч. 2 ст. 1117 ГПК України не
має права додатково перевіряти докази.

З урахуванням меж перегляду справи в
касаційній інстанції, колегія суддів
вважає, що під час розгляду справи
фактичні її обставини були встановлені
судами попередніх інстанцій на
підставі всебічного, повного і
об'єктивного дослідження поданих
доказів в їх сукупності, висновки судів
відповідають цим обставинам і їм дана
належна юридична оцінка з правильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, а тому відсутні
підстави для зміни чи скасування
оскаржуваних рішень судів попередніх
інстанцій.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
29.10.2014 та рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 30.09.2014 у
справі №904/5625/14 залишити без змін.

Головуючий суддя
Н.М. Губенко

Судді:
Т.Л. Барицька

В.І. Картере