м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в Київській
1) Київського обласного та по місту
Києву управління лісового та
мисливського господарство
2) Державного підприємства
"Вищедубечанське лісове господарство"
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Телевізійні
про розірвання договору та
повернення лісової ділянки
Суддя Головатюк Л.Д.
Від прокуратури Годлевська
А.В. (посв. № 019145 від 30.07.13)
Від позивача 1 не прибув
Від позивача 2 Горячек Я.О. (дов.
№ 10-01/11 від 14.01.14)
Від відповідача: Корнєєв
Є.Л.(дов. від 10.12.2014)
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Прокурор звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою про
розірвання договору довгострокового
тимчасового користування лісовою
ділянкою №31 від 01.10.2013 та повернення
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 06.11.2014 порушено провадження у
розгляду на 18.11.2014.
Представник відповідача в судове
засідання 18.11.2014 не з'явився,
витребувані судом докази не подав,
причин неявки суд не повідомив, хоча
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.
В судове засідання 18.11.2014 прибули
прокурори, представники позивача 1,
позивача 2 та надали пояснення по
справі.
Розгляд справи відкладено на 16.12.2014.
Представник позивача-1 в судове
засідання 16.12.2014 не з'явився,
витребувані судом докази не подав,
причин неявки суд не повідомив, хоча
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.
В судове засідання 16.12.2014 прибули
представники прокуратури, позивача 2 та
відповідача і надали пояснення по
справі.
Суд прийшов до висновку про
витребування доказів.
Розгляд справи було відкладено на
У судове засідання 25.12.2014 з"явилися
представники прокуратури, позивача-2 та
відповідача і дали пояснення по справі.
Представники позивача-1 в судове
засідання не з"явилися, причин неявки
суд не повідомили, хоча про час та місце
розгляду справи були повідомлені
Місцезнаходження позивача 1 за адресою,
на яку було відправлено ухвали суду,
підтверджується відомостями з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України.
Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач 1 повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
Оскільки про час та місце судового
засідання позивач 1 був належним чином
повідомлений, на підставі статті 75
Господарського процесуального кодексу
України справа може бути розглянута за
наявними в ній матеріалами.
У судовому засіданні складено протокол
згідно статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов та заперечення проти
позову, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд міста Києва, -
Згідно з положеннями ст. 121 Конституції
України на прокуратуру покладено
функції представництва інтересів
громадянина або держави в судах у
випадках, визначених законом.
Відповідно до ст. 20 Закону України "Про
прокуратуру" при виявленні порушень
закону прокурор або його заступник у
межах своєї компетенції мають право
звергатися до суду із заявою про захист
прав і законних інтересів громадян,
держави, а також: підприємств то інших
Статтею 36-1 вищевказаного Закону
визначені підстави представництва
прокурором інтересів держави, а
саме: наявність порушень або
загрози порушень економічних,
політичних та інших державних
інтересів внаслідок протиправних ї
(бездіяльності) фізичних або юридичних
осіб, що вчиняються у відносинах між
ними або з державою.
У відповідності до ст. 2 ГПК України
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також
вказує орган, уповноваженим
державою здійснювати повідні функції
у спірних відносинах. Відповідно до
рішення Конституційного Суду України
від 8 квітня 1999 року у справі №1-1/99
(справа про представництво
прокуратурою України інтересів
держави в арбітражному суді) державні
інтереси закріплюються як нормами
Конституції України, таж і нормами
інших правових актів. Інтереси держави
відрізняються від інтересів інших
учасників суспільних відносин. В
основі перших завжди є потреба у
здійсненні загальнодержавних
політичних, економічних, соціальних та
інших) дій, програм, спрямованих на
захист суверенітету, територіальної
цілісності, державного кордону,
гарантування державної, економічної
інформаційної, екологічної безпеки,
охорону землі як національного
багатства, захист прав усіх, суб'єктів
права власності та господарювання
тощо.

Із врахуванням того, що "інтереси
держави" є оціночним поняттям, прокурор
чи його заступник у кожному
конкретному випадку самостійно
визначає з посиланням на
законодавство, на підставі якого
подається позов, в чому саме відбулося
чи може відбутися порушення
матеріальних або інших інтересів
держави, обґрунтовує у позовній заяві
необхідність їх захисту та зазначає
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах.

Відповідно до ст.13 Конституції України
земля є об"єктом власності
Українського народу, від імені якого
права власності здійснюють органи
державної влади та органи державної
влади і місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу
України в державній власності
перебувають усі землі України, за
винятком комунальної та приватної
власності.

Право державної власності на землю
набувається та реалізується державою в
особі Кабінету Міністрів України, Ради
Міністрів АРК, Київської та
Севастопольської міської Ради,
районних державних адміністрацій у
відповідності до закону.

Земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави. Звернення з вказаним
позовом до суду викликано необхідністю
захисту інтересів держави в сфері
земельних відносин щодо дотримання
порядку використання земель
природно-заповідного та водного фонду.

У відповідності до ч. 2 ст. 5 Закону
України «Про охорону навколишнього
природного середовища» особливій
державній охороні підлягають
території та об'єкти
природно-заповідного фонду України й
інші території та об'єкти, визначені
відповідно до законодавства України.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 2
Господарського процесуального кодексу
України даний позов подається в
інтересах держави в особі Київського
обласного та по місту Києву управління
лісового та мисливського господарство,
яка є органом, уповноваженим державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах.

За вказаних підстав суд вважає, що
прокурор вірно вказав Київське обласне
та по місту Києву управління лісового
та мисливського господарство та
Державне підприємство
"Вищедубечанське лісове господарство"
в якості органів, уповноважених
державою здійснювати відповідні
функції у даних спірних
правовідносинах.

Пунктом 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України визначено,
що до розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями в межах
населених пунктів, крім земель,
переданих у приватну власність,
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу
України юридичні громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 9 Земельного кодексу України
встановлено, що розпорядження землями
територіальної громади міста, передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб, надання земельних
ділянок у користування відноситься до
повноважень Київської міської ради.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, районів у містах належить право
комунальної власності на рухоме і
нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, землю, природні
ресурси, підприємства, установи та
організації, в тому числі банки,
страхові товариства, а також пенсійні
фонди, частку в майні підприємств,
житловий фонд, нежитлові приміщення,
заклади культури, освіти, спорту,
охорони здоров'я, науки, соціального
обслуговування та інше майно і майнові
права, рухомі та нерухомі об'єкти,
визначені відповідно до закону як
об'єкти права комунальної власності, а
також кошти, отримані від їх
відчуження.

Згідно п. 5 ст. 16 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" від
імені та в інтересах територіальних
громад права суб'єкта комунальної
власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до статті 187 Земельного
кодексу України контроль за
використанням та охороною земель
полягає в забезпеченні додержання
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями і громадянами
земельного законодавства України.

Згідно з статтею 2 Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель", серед основних
завдань державного контролю за
використанням та охороною земель є
забезпечення додержання органами
державної влади, органами місцевого
самоврядування, фізичними та
юридичними особами земельного
законодавства України.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель" державний контроль за
використанням та охороною земель
здійснює спеціально уповноважений
орган виконавчої влади з питань
земельних ресурсів.

Міжрайонною прокуратурою з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в Київській
області проведено перевірку щодо
додержання вимог земельного та
лісового законодавства під час
укладення договорів довгострокового
тимчасового користування лісовими
ділянками і лісами, законності їх
використання, за результатами якої
встановлено наступне.

Розпорядженням Київської обласної
державної адміністрації від 24.09.2013 № 367
виділено ТОВ «Телевізійні тенденції»
лісову ділянку, площею 2,1279 га у
довгострокове тимчасове користування
терміном на 49 років для
культурного-оздоровчих та
рекреаційних цілей, що знаходиться у
постійному користуванні Державного
підприємства «Вищедубечанське лісове
господарство» (квартал 155
Старосільського лісництва) і
розташована на території Лебедівської
сільської ради в адміністративних
межах Вишгородського району Київської
області.

В подальшому, між ТОВ «Телевізійні
тенденції» та ДП «Вищедубечанське
лісове господарство» укладено договір
від 01.10.2013 № 31 про довгострокове
тимчасове користування вищевказаною
ділянкою.

Згідно з п.п. 1, 2, 6 вказаного Договору
ТОВ «Телевізійні тенденції» надано у
довгострокове тимчасове користування
лісову ділянку площею 2,1279 га з метою
використання корисних властивостей
лісів для культурно-оздоровчих та
рекреаційних цілей у виділі № 9
кварталу 155 Старосільського лісництва
ДП «Вищедубечанське лісове
господарство», яка знаходиться на
території Лебедівської сільської ради
в межах Вишгородського району
Київської області, без вилучення її у
постійного землекористувача ДП
«Вищедубечанське лісове
господарство».

Нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить 77900,89 грн. відповідно
до розрахунку нормативної грошової
оцінки лісових ділянок, який є додатком
до вказаного договору.

Вказаний договір зареєстровано у
Київському обласному та по м. Києву
управлінні лісового та мисливського
господарства, про що в книзі реєстрації
договорів довгострокового тимчасового
користування лісовими ділянками
зроблено запис від 23.10.2013 № 21.

Згідно з п.п. 22, 23 вищевказаного
Договору, ТОВ «Телевізійні тенденції»
зобов'язано проводити використання
лісової ділянки у порядку, визначеному
цим Договором та законодавством,
дотримуватися встановленого
законодавством режиму використання
земель, на яких розташована лісова
ділянка, виконувати інші обов'язки
відповідно до законодавства України та
надано право за погодженням із ДП
«Вищедубечанське лісове господарство»
в установленому законом порядку
зводити тимчасові будівлі, споруди,
паркани та інші споруди лінійного типу
необхідні для введення господарської
діяльності.

Однак, як зазначає прокуратура, в
порушення вказаних умов Договору, ТОВ
«Телевізійні тенденції» побудовано
залізобетонні фундаменти під
влаштування паркану, 2 стрічки
фундаменту протяжністю орієнтовно 68
метрів кожна.

Вказані споруди встановлені без
погодження із ДП «Вищедубечанське
лісове господарство» та без документа,
що надає право на виконання
будівельних робіт.

Так, згідно припису від 12.05.14 № 27,
виданого ДП «Вищедубечанське лісове
господарство», вищевказані будівельні
роботи із влаштування зазначених
споруд виконано ТОВ «Телевізійні
тенденції» без документа, що надає
право на виконання будівельних робіт,
чим порушено вимоги ст. 34 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Вищевикладене також підтверджується
актом перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил від 22.05.14 б/н,
складеним Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області та актом перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства про охорону, захист,
використання та відтворення лісів від
16-29.05.14 б/н, складеним Державною
екологічною інспекцією у Київській
області.

Відповідно до ст.18 Лісового кодексу
України об'єктом тимчасового
користування можуть бути всі ліси, що
перебувають у державній, комунальній
або приватній власності.

Довгострокове тимчасове користування
лісами - засноване на договорі строкове
платне використання лісових ділянок,
які виділяються для потреб
мисливського господарства, культурно
оздоровчих цілей, проведення науково
дослідних робіт.

Положеннями ст. 20 Лісового кодексу
України визначено права та обов'язки
тимчасових лісокористувачів на умовах
довгострокового користування.

Так, тимчасові лісокористувачі на
умовах довгострокового користування
мають право: здійснювати господарську
діяльність у лісах з дотриманням умов
договору; за погодженням із власниками
лісів, постійними лісокористувачами в
установленому порядку зводити
тимчасові будівлі і споруди, необхідні
для ведення господарської діяльності;
отримувати продукцію і доходи від її
реалізації.

Частиною 2 вказаної статті встановлено,
що тимчасові лісокористувачі на умовах
довгострокового користування
зобов'язані: приступати до
використання лісів у строки,
встановлені договором; виконувати
встановлені обмеження (обтяження) в
обсязі, передбаченому законом та
договором; дотримуватися
встановленого законодавством режиму
використання земель; вести роботи
способами, які забезпечують збереження
оздоровчих і захисних властивостей
лісів, а також створюють сприятливі
умови для охорони, захисту і
відтворення типових та унікальних
природних комплексів і об'єктів,
рідкісних і таких, що перебувають під
загрозою зникнення, видів тваринного і
рослинного світу, сприяти формуванню
екологічної мережі; своєчасно вносити
плату за використання лісових
ресурсів; не порушувати прав інших
лісокористувачів.

Законом та договором можуть бути
передбачені й інші права та обов'язки
тимчасових лісокористувачів на умовах
довгострокового користування.

Відповідно до статті 74 Лісового
кодексу України, використання корисних
властивостей лісів для
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних, туристичних і
освітньо-виховних цілей та проведення
науково-дослідних робіт здійснюється з
урахуванням вимог щодо збереження
лісового середовища і природних
ландшафтів з додержанням правил
архітектурного планування приміських
зон і санітарних вимог.

У лісах, що використовуються для
відпочинку, лісокористувачі повинні
здійснювати роботи щодо їх
благоустрою.

Згідно ч. 2 ст. 22 Лісового кодексу
України встановлено підстави
припинення права користування лісами,
зокрема використання лісових ресурсів
способами, які завдають шкоду
навколишньому природному середовищу,
не забезпечують збереження оздоровчих,
захисних та інших корисних
властивостей лісів, негативно
впливають на їх стан і відтворення.

Кореспондується вказана вище норма
закону і в Правилах використання
корисних властивостей лісів, що
затверджені наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства за
№ 502 від 14.08.2012.

Зокрема, п. 5.6 даних Правил визначено, що
при використанні корисних
властивостей лісів не допускається
пошкодження лісових насаджень,
рослинного покриву та ґрунтів,
засмічення та забруднення виділеної
лісової ділянки та прилеглої до неї
території.

Пунктом 6.4 цих же Правил визначено, що
спорудження тимчасових будівель і
споруд, у тому числі лінійного типу,
необхідних для ведення господарської
діяльності, здійснюється за
погодженням з постійними
лісокористувачами (власниками лісів).

Таким чином, прокуратура наголосила, що
ТОВ «Телевізійні тенденції» в
порушення умов договору, а також в
порушення вимог ст.ст. 20, 74 Лісового
кодексу України, ст. 34 Закону України
«Про. регулювання містобудівної
діяльності» та Правил використання
корисних властивостей лісів,
затверджених наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства №
502 від 14.08.2012, без дозволу постійного
землекористувача ДП «Вищедубечанське
лісове господарство» та без документа,
що . надає право на виконання
будівельних робіт, побудовано
залізобетонний фундамент під
влаштування паркану, що суперечить
принципам регулювання земельних
відносин, встановлених ст. 14
Конституції України та ст. 5 Земельного
кодексу України, і призводить до
порушення інтересів держави, які
полягають в забезпеченні реалізації в
Україні принципів регулювання
земельних відносин.

Проте, суд відмовляє в задоволенні
позову, у зв'язку з наступним:

У відповідності до п. 1 ст. 651 ЦК України
встановлено, що зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Пунктом 2 ст. 651 ЦК України зазначено, що
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на шо вона розраховувала при
укладенні договору.

Як встановлено судом, відповідач
займається діяльністю в галузі
культурі, а саме приймає участь у
кіновиробництві, тому використовує
лісову ділянку за прямим призначенням,
а саме проводить зйомки кіно та
кастинги акторів для кіновиробництва,
натурні зйомки на природі, організовує
дозвілля та оздоровлення своїх
працівників. Тобто в частині цільового
використання лісової ділянки будь-яких
порушень Договору з боку відповідача
немає, а отже, немає підстав для
розірвання Договору.

Пунктом 20 Договору визначено, ДП
«Вищедубечанський лісгосп» має право
виступити з ініціативою щодо внесення
змін до договору або його розірвання у
разі погіршення стану лісової ділянки
внаслідок невиконання відповідачем
або неналежного виконання умов цього
Договору та вимог закону.

Зазначений прокуратурою припис № 27 від
12.05.2014 фіксує порушення відповідачем
порядку погодження з постійним
землекористувачем - ДП
«Вищедубечанський лісгосп» проекту
благоустрою, самовільного, без дозволу
постійного землекористувача зведення
огорожі, елементів благоустрою.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач усунув виявлені недоліки,
хоч і з деяким запізненням. Але на час
подання відзиву, недоліки, зазначені в
приписі № 53 від 12.08.2014 Державного
інспектора з контролю за станом,
використанням, відтворенням, охороною
і захистом лісу ДП «Вищедубечанський
лісгосп», в частині узгодження проекту
благоустрою лісової ділянки, повністю
усунуті - проект узгоджено.

На теперішній час Державним
інспектором по контролю за станом,
використанням, відтворенням, охороною
і захистом лісу ДП «Вищедубечанський
лісгосп» відповідачу продовжено дію
попереднього припису № 53 від 12.08.2014 та
виписаний новий припис № 91 від 02.12.2014 у,
в якому граничні терміни усунення
порушень визначені 31.12.2014.

Окрім цього, відповідач виправив
зауваження, зазначені в попередньому
приписі і актах перевірок контролюючих
органів, а саме:

На сьогоднішній день на замовлення
відповідача Центром архітектурного
проектування та ландшафтного дизайну
(ліцензія AB № 408129 від 05.08.2008, ліцензія №
388483 від 08.09.2008) виготовлена проектна
документація щодо проведення
поліпшень і облагороджень на ділянці
для подальшого цільового її
використання згідно з Договором.
Проектна документація розроблялася,
виходячи з основних критеріїв
замовлення: відповідності умовам
Договору та встановленому в ньому
цільовому призначенню використання.

Проектна документація надана та
узгоджена ДП «Вищедубечанське лісове
господарство».

У відповідності до постанови про
накладення адміністративного
стягнення від 09.12.2014 керівником
підприємства, сплачено 532,41 грн. за
матеріальну шкоду, пов'язану з порубкою
трьох старих, сухих дерев, та 170 грн.
адміністративного штрафу.

Зазначені факти свідчать, про те, що
відповідач сумлінно виконує всі
приписи контролюючих органів, а також,
що проводячи згідно статуту та умов
Договору свою господарську діяльність,
не спричиняє істотної шкоду лісовій
ділянці та навколишньому середовищу.
Виходячи з цього, підстав для
розірвання Договору не існує.

Таким чином, ТОВ «Телевізійні
тенденції» вживає всіх належних
заходів щодо використання лісової
ділянки за призначенням, відповідно до
умов Договору та чинного
законодавства, гарантує належне
виконання своїх зобов'язань за
Договором, вживає всіх інших заходів,
передбачених законодавством та
необхідних для виконання припису.

Вищезазначене також підтверджене
письмовими поясненнями позивача 2, де
також зазначено, що ТОВ «Телевізійні
тенденції», хоча й із запізненням у
зв'язку з несвоєчасними отриманням
кореспонденції, але фактично було
усунено порушення, зазначені в приписі
Державного інспектора з контролю за
станом, використанням, відтворенням,
охороною і захистом лісу ДП
«Вищедубечанське ЛГ»: встановлену
огорожу було демонтовано та було
розроблено та затвердженого проект
благоустрою лісової ділянки у
встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звертатися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути припинення правовідношення,
зокрема шляхом розірвання договору.

Приписами статті 651 Цивільного кодексу
України унормовано, що розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути розірвано за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотними є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.
Відносини з оренди земельної ділянки
регулюються, зокрема Законом України
"Про оренду землі".

За приписами статті 1 вказаного Закону
орендою землі є засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Поняття договору оренди землі
визначено статтею 13 цього ж Закону, за
приписами якої договір оренди землі -
це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно зі статтею 21 Закону України "Про
оренду землі" орендна плата за землю -
це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Статтями 24, 25 Закону України "Про оренду
землі" передбачені права та обов'язки
орендодавця та орендаря, зокрема
орендодавець має право вимагати від
орендаря: використання земельної
ділянки за цільовим призначенням
згідно з договором оренди; своєчасного
внесення орендної плати, орендар в свою
чергу має право самостійно
господарювати на землі з дотриманням
умов договору оренди землі, за
письмовою згодою орендодавця зводити
в установленому законодавством
порядку жилі, виробничі,
культурно-побутові та інші будівлі і
споруди та закладати багаторічні
насадження та зобов'язаний приступати
до використання земельної ділянки в
строки, встановлені договором оренди
землі, зареєстрованим в установленому
законом порядку.

За приписами статті 31 названого Закону
договір оренди землі може бути
розірваний за згодою сторін. На
вимогу однієї із сторін договір
оренди може бути достроково розірваний
за рішенням суду в порядку,
встановленому законом. Розірвання
договору оренди землі в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або цим договором.

Порядок припинення договору оренди
землі шляхом його розірвання
унормований статтею 32 Закону України
"Про оренду землі", а саме на вимогу
однієї із сторін договір оренди землі
може бути достроково розірваний за
рішенням суду у разі невиконання
сторонами обов'язків, передбачених
статтями 24 і 25 цього Закону та умовами
договору, у разі випадкового знищення
чи пошкодження об'єкта оренди, яке
істотно перешкоджає передбаченому
договором використанню земельної
ділянки, а також на підставах,
визначених Земельним кодексом України
та іншими законами України.

Статтею 34 Закону України "Про оренду
землі" визначені наслідки розірвання
договору оренди землі, а саме у разі
розірвання договору орендар
зобов'язаний повернути орендодавцеві
земельну ділянку на умовах, визначених
договором. Отже, вирішуючи спір про
розірвання договору оренди земельної
ділянки необхідно дотримуватись вимог
статті 32 Закону України "Про оренду
землі".

Водночас, суд зазначає, що підставою
для розірвання договору оренди землі є
саме факт використання землі не за
цільовим призначенням, тобто з іншою
метою, ніж та, що визначена договором.

Суд зазначає, що станом на день
розгляду справи прокурором і
позивачами не надано доказів, які б
свідчили про використання
відповідачем земельної ділянки не за
цільовим призначенням.

Окрім цього, відповідачем на спірній
земельній ділянці відповідачем
усунуто всі порушення, що були виявлені
в ході перевірки, що також підтвердив і
позивач 2.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені Міжрайонним
прокурором з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
Київській області вимоги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати
по сплаті судового збору не стягуються.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. 4, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України,
господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
Київській області відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України та може
бути оскаржене в порядку та строки,
визначені Господарським процесуальним
кодексом України.

3. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя
Головатюк Л.Д.

Дата виготовлення та підписання
повного тексту рішення - 30.12.2014