РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/22136/14 08.12.14
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг"

до Державного Підприємства з питань поводження з відходами

як вторинною сировиною (Державне Підприємство "УКРЕКОРЕСУРСИ")

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Локшин А.В. (за довіреністю від 04.04.2014);

від відповідача: Клименко В.О. (за довіреністю від 11.11.2014).

В судовому засіданні 08 грудня 2014 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

13 жовтня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (Позивач) подало до канцелярії Господарського суду міста Києва позовну заяву вих. № 2664/10 від 09.10.2014 року до Державного Підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (Державне Підприємство "УКРЕКОРЕСУРСИ") (Відповідач) про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу № 599-L від 24.10.2012 року по сплаті лізингових платежів в сумі 314 814,71 грн. з них основного боргу - 267 076,81 грн., пені - 25 425,29 грн., 3% річних - 3 789,44 грн. та інфляційних нарахувань - 18 523,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем своїх обов'язків за договором фінансового лізингу № 599-L від 24.10.2012 року.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову, за викладених у відзиві підстав та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2014 року (суддя Цюкало Ю.В.) прийнято позов до розгляду та порушено провадження по справі № 910/22136/14, розгляд справи призначено на 03.11.2014 року.

В судовому засіданні 03.11.2014 року на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 17.11.2014 року до 15:10.

В судовому засіданні 17.11.2014 року на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 08.12.2014 року до 16:20.

Клопотання щодо фіксації судового процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (Лізингодавець) та Державним підприємством з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (Лізингоодержувач) (разом - сторони) було укладено договір фінансового лізингу №599-L (далі - Договір, належним чином завірена копія в справі), відповідно до п. 1.1. якого, Лізингодавець на підставі договору купівлі - продажу (поставки) (далі - Договір купівлі-продажу) зобов'язується набути у власність Лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно (надалі - Предмет лізингу), наведене в специфікації (додаток 1 до Договору) (далі - Специфікація), а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору.

Позивач стверджує, що внаслідок неналежного виконанням Відповідачем своїх обов'язків за договором фінансового лізингу № 599-L від 24.10.2012 року, у останнього утворився борг, що складається з: 267 076,81 грн. основного боргу, 25 425,29 грн. пені, 3 789,44 грн. 3% річних та 18 523,17 грн. інфляційних нарахувань.

Відповідач з позовом не погодився і звернувся до суду із відзивом у якому вказує, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, оскільки наслідком відмови (розірвання) позивача (що підтверджується листом позивача та матеріалами виконавчого провадження, які підтверджують вилучення предмету лізингу) від договору є відсутність у позивача обов'язку надати предмет лізингу у майбутньому у власність відповідачу і, відповідно, відсутність права вимагати його оплати. Разом з цим, зазначає, що предмет договору фінансового лізингу у відповідача вилучено органом виконавчої служби в м. Києві, тому вважає нарахування та стягнення інших виплат за договором є безпідставним.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст.ст. 1, 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" та ст. 806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Як було встановлено судом, 24.10.2012 року між сторонами укладено договір фінансового лізингу №599-L, відповідно до п. 1.1. якого, Лізингодавець на підставі договору купівлі - продажу (поставки) зобов'язується набути у власність Лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно, наведене в специфікації, а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 1.2. Договору, строк користування Лізингоодержувачем Предметом лізингу складається з періодів (місяців) лізингу згідно з Графіком сплати лізингових платежів (додаток 2 до договору) (далі - Графік) та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі Предмета лізингу (далі - Акт приймання-передачі) за формою, встановленою Лізингодавцем.

Відповідно до додатку № 1 (специфікація) предметом лізингу є: лінія сортування твердих побутових відходів до 40 000 тон в рік, рік випуску: 2012, країна виробник: Росія, компанія виробник: ТОВ «Екомашгруп» (Росія), вартістю 3 668 400,00 грн.

Згідно з п. 3.1. Договору, приймання Лізингоодержувачем Предмета лізингу в лізинг оформляється шляхом складання Акту приймання-передачі, що підтверджує якість, комплектність, справність, належний стан предмета лізингу і відповідність предмета лізингу техніко-економічним показникам, встановленим лізингоодержувачем умовам і специфікаціям, та умовам Договору. Акт приймання-передачі підписується повноважними представниками сторін і скріплюється печатками сторін згідно з вимогами законодавства України. Передача Предмета лізингу Лізингоодержувачу у володіння та користування у будь-якому випадку відбувається не раніше дати фактичного отримання предмета лізингу від відповідного продавця Предмета лізингу.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі акту приймання-передачі від 24.12.2012 року, підписаного та скріпленого печатками обох сторін, Позивач передав, а Відповідач прийняв предмет лізингу (копія акту в справі).

Згідно з п. 6.2. Договору, Лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу, а також чергових лізингових платежів, кожен з яких включає:

6.2.1. суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу;

6.2.2. винагороду Лізингодавця у зв'язку з передачею у лізинг Предмет лізингу (далі - винагорода);

Відповідно до п. 6.3. Договору, складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів визначені в графіку згідно з додатком 2 до договору, який є його невід'ємною частиною.

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Згідно з п. 6.4. договору склад лізингових платежів:

6.4.1. Перший лізинговий платіж. Перший лізинговий платіж складається із:

а) Комісійної винагороди Лізингодавця за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням договору фінансового лізингу (далі - Комісія за організацію);

б) Авансу вартості Предмета лізингу,що відшкодує частину вартості предмета лізингу.

6.4.2. Періодичні лізингові платежі.

Перший Періодичний лізинговий платіж складається з:

а) Винагорода лізингодавця, яка розраховується з дати оплати Предмета лізингу Лізингодавцем за Договором купівлі-продажу до дати платежу місяця, в якому відбулася передача Предмета лізингу Лізингоодержувачу;

6.4.3.1. Другий і всі наступні періодичні лізингові платежі складаються із:

а) Відшкодування вартості Предмета лізингу;

б) Винагорода Лізингодавця.

Згідно з п. 6.6. Договору, кожний черговий лізинговий платіж Лізингоодержувач зобов'язаний сплачувати не пізніше дати вказаної в додатку 2 (далі - Дата платежу).

Відповідно до п. 6.8. Договору, розрахунки за договором здійснюються на базі місяця, що складається з 30 днів, та року, що складається з 360 днів.

Згідно з п. 6.10. Договору, Лізингодавець направляє Лізингоодержувачу рахунки щодо сплати лізингових платежів. Неотримання таких рахунків лізингоодержувачем не звільняє його від обов'язку сплачувати лізингові платежі згідно з Договором. У випадку наявності очевидної помилки у рахунку Лізингодавця, Лізингодавець повідомляє про це Лізингоодержувача та надсилає новий рахунок. Лізингодавець звільняється від відповідальності перед Лізингоодержувачем у випадку помилки у зазначених рахунках Лізингодавця. Лізингодавець може здійснювати направлення рахунків як шляхом надсилання їх факсом на номер факсу Лізингоодержувача, на адресу електронної пошти Лізингоодержувача, шляхом надсилання їх поштовим відправленням на адресу, вказану Лізингоодержувачем в реквізитах або в повідомленні про зміну реквізитів Лізингоодержувача.

Згідно з п. 6.11. Договору, усі платежі за Договором Лізингоодержувач зобов'язаний здійснювати в національній валюті України (гривнях) відповідно до Договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Лізингодавця, зазначений у цьому Договорі або повідомленні Лізингодавця.

Згідно з п. 6.13. Договору, датою оплати вважається дата надходження коштів, перерахованих Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця.

З матеріалів справи вбачається, що Додатковими угодами № 1 від 24 липня 2013 року, № 2 від 20 серпня 2013 року, № 4 від 31 березня 2014 року, № 5 від 30 квітня 2014 року сторонами було внесено вносились зміни до графіку сплати лізингових платежів (копії угод долучені до матеріалів справи).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до графіку сплати лізингових платежів, що перший лізинговий платіж сплачується до 25.05.2013р., наступні періодичні лізингові платежі сплачується 25 числа календарного місяця.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач свої зобов'язання з оплати періодичних лізингових платежів за Договором, які визначені в додатку № 2 належним чином не виконав, в зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість перед Позивачем в розмірі 267 076,81 грн., зворотнього Відповідачем не доведено.

З приводу посилань Відповідача на те, що Позивач відмовився від Договору, що свідчить про відсутність у останнього обов'язку надати Предмет лізингу у майбутньому у власність Відповідача, а у зв'язку з цим і право вимагати оплати Предмету лізингу, суд зауважує, що такі доводи є необґрунтованими, оскільки Відповідачем не надано доказів відмови Позивачем від Договору.

Положеннями статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням обставин невиконання з боку Відповідача умов Договору перед Відповідачем щодо сплати лізингових платежів, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з Державного Підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (Державне Підприємство "УКРЕКОРЕСУРСИ") збитків від інфляції в розмірі 18 523,17 грн. та 3% річних в розмірі 3 789,44 грн. за неналежне виконання Договору фінансового лізингу №599-L 24.10.2012 року станом на 07.10.2014 року.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно вимог статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 9.2.1. Договору, за порушення обов'язку зі своєчасної сплати лізингових платежів та інших платежів, передбачених Договором, Лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України річних, що діяла у період такого порушення зобов'язань Лізингоодержувачем за Договором, нарахованої на суму непогашеної заборгованості за кожен день прострочення та відшкодовує всі збитки, завдані Лізингоодержувачем лізингодавцеві, понад вказану пеню.

Перевіривши розрахунок пені, з урахуванням умов Договору, прострочення Відповідачем грошового зобов'язання, визначеного порядку розрахунків, дат внесення оплати, суд приймає розрахунок пені, наданий Позивачем, та вважає його обґрунтованим, у зв'язку із чим стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає пеня у розмірі 25 425,29 грн.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а викладені відповідачем у відзиві заперечення не спростовують викладених у позові обставин за вище вказаних судом фактів.

Судові витрати Позивача по сплаті судового збору в розмірі 6 296,30 грн., відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного Підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (Державне Підприємство "УКРЕКОРЕСУРСИ") (ідентифікаційний номер 20077743, адреса: 02090, м. Київ, вулиця Лобачевського, будинок 23-В), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (ідентифікаційний код 35912126, адреса: 01033, м. Київ, вулиця Жилянська, будинок 43, р/р 4444 у АТ ОТП Банк, МФО 300528), або на будь-який інший рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основного боргу - 267 076,81 грн. (двісті шістдесят сім тисяч сімдесят шість гривень 81 копійка), пеню - 25 425,29 грн. (двадцять п'ять тисяч чотириста двадцять п'ять гривень 29 копійок), 3% річних - 3 789,44 (три тисячі сімсот вісімдесят дев'ять гривень 44 копійки), інфляційних втрат - 18 523,17 грн. (вісімнадцять тисяч п'ятсот двадцять три гривні 17 копійок) та судові витрати - 6 296,30 грн. (шість тисяч двісті дев'яносто шість гривень 30 копійок). Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання повного тексту рішення 22.12.2014р.

Суддя Ю.В. Цюкало