ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
Справа № 915/1623/14

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області у складi головуючого суддi
Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової
А.О.,

представників позивача: Пількевича В.В.
- дов. №14-136 від 13.05.2014 (у судовому
засіданні 23.12.2014),

представника відповідача: Савицької
О.Е. - дов. №152/юр від 15.01.2013 (у судовому
засіданні 23.12.2014),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія

«Нафтогаз України» (01001,
м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6)

до відповідача: Обласного комунального
підприємства
«Миколаївоблтеплоенерго»

(54034, м.Миколаїв,
вул.Миколаївська, 5-А)

про: 13021082,60 грн., з яких: 10894153,81 грн.
основного боргу, 147415,21 грн. збитків від
інфляції, 400059,37 грн. - 3% річних, 816863,44 грн.
пені та 762590,77 грн. штрафу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з Обласного
комунального підприємства
«Миколаївоблтеплоенерго»
заборгованість за договором
купівлі-продажу природного газу
№12/220-БО-22 від 03.09.2012 у сумі 10894153,81 грн., а
також 147415,21 грн. збитків від інфляції,
400059,37 грн. - 3% річних, 816863,44 грн. пені та
762590,77 грн. штрафу.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що відповідач всупереч
умовам договору та чинному
законодавству не розрахувався за
спожитий природний газ своєчасно,
внаслідок чого утворилась
заборгованість. Неналежне виконання з
боку відповідача умов договору також
стало підставою для нарахування пені,
штрафу, 3% річних та збитків від
інфляції.

Відповідач позовні вимоги визнав
частково, просить суд припинити
провадження у справі в частині
стягнення 8862849,29 грн., що становлять
різницю в тарифах, яка відшкодовується
державою на підставі Договорів №907/30,
№908/30 від 24.10.2014 та №1464/30 від 16.12.2014;
стягнути з відповідача 2031304,52 грн.
основного боргу, 22344,35 грн. збитків від
інфляції, 76070,68 грн. - 3% річних та
зменшити розмір стягуваної пені до 50000,0
грн.; в стягненні штрафу відмовити
(а.с.50-54, 120).

Під час розгляду справи, представники
сторін підтримали доводи, викладені у
позові та запереченнях проти позову.

У судовому засіданні 29.10.2014 та 03.12 2014, у
відповідності до ст.77 ГПК України,
судом оголошувались перерви.

24.12.2014 судом оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторони суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково,
виходячи з наступного.

03.09.2012 між Національною акціонерною
компанією «Нафтогаз України» та
Обласним комунальним підприємством
«Миколаївоблтеплоенерго» було
укладено договір купівлі-продажу
природного газу №12/220-БО-22 (надалі -
Договір №12/220-БО-22) (а.с.10-15), згідно якого
продавець (позивач у справі)
зобов'язався поставити покупцю
(відповідач у справі) в період з 01.09.2012
по 31.12.2012 природний газ, ввезений на
митну територію України ПАТ «НАК
«Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00), який підлягає
використанню покупцем виключно для
виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами, а
покупець, в свою чергу, зобов'язався
приймати та оплачувати газ на умовах
цього договору.

Пунктом 1.2 Договору №12/220-БО-22 сторони
домовились, що продавець передає
покупцеві в період з 01.09.2012 по 31.12.2012
природний газ в обсязі до 5500 тис. куб. м.

За умовами п.5 Договору №12/220-БО-22 ціна
за 1000 куб. м природного газу становить
3509,00 грн. без урахування ПДВ, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
крім того: збір у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ - 2%, ПДВ за ставкою - 20%.
Крім того, тариф на транспортування
природного газу магістральними та
розподільними трубопроводами - 305,60
грн., крім того ПДВ - 61,12 грн., всього з
ПДВ - 366,72 грн. До сплати за 1000 куб. м
природного газу - 3884,78 грн., крім того
ПДВ - 776,96 грн., всього з ПДВ - 4661,74 грн.

За умовами пункту 11.1 Договору
№12/220-БО-22, строк його дії встановлено
сторонами з дати підписання та
скріплення печатками сторін, поширює
дію на відносини, що фактично склались
між сторонами з 01.09.2012, і діє у частині
поставки газу до 31.12.2012, а в частині
розрахунків - до повного їх здійснення.

Відповідно до п.п.3.3, 3.4 Договору
№12/220-БО-22, приймання-передача газу,
переданого продавцем покупцю у
відповідному місяці продажу,
оформлюється актом приймання-передачі
газу. Акти є підставою для остаточних
розрахунків між сторонами.

На виконання умов Договору №12/220-БО-22
позивачем, протягом вересня-грудня 2012
року, було поставлено відповідачу 4964,982
тис. куб. м природного газу на загальну
суму 23145435,31 грн., що підтверджується
копіями актів приймання-передачі від
30.09.2012, 25.12.2012 та 31.12.2012 (а.с.16-19) та не
заперечується відповідачем.

У відповідності до п.6.1 Договору
№12/220-БО-22, оплата за природний газ з
урахування вартості транспортування
територією України проводиться
покупцем виключно грошовими коштами
шляхом 100% поточної оплати протягом
місяця поставки газу. Остаточний
розрахунок за фактично переданий газ
здійснюється до 14 числа місяця,
наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідач розрахувався за
поставлений газ частково, у сумі 12251281,50
грн.

Станом на дату подання позову, за
відповідачем рахувалась
заборгованість у сумі 10894153,81 грн., яку
позивач просить стягнути.

Як вбачається з матеріалів справи,
24.10.2014 між Головним управлінням
Державної казначейської служби
України в Миколаївській області,
Департаментом фінансів Миколаївської
обласної державної адміністрації,
Управлінням житлово-комунального
господарства Миколаївської обласної
державної адміністрації, Фінансовим
управлінням Очаківської міської ради,
Обласним комунальним підприємством
«Миколаївоблтеплоенерго»,
Національною акціонерною компанією
«Нафтогаз України» було укладено
договір №907/30 про організацію
взаєморозрахунків відповідно до
пункту 2 статті 16 Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»,
предметом якого є організація
проведення сторонами
взаєморозрахунків відповідно до
пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16
Закону України «Про державний бюджет
України на 2014 рік» і Порядку та умов
надання у 2014 році субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах на теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 січня 2014 року №30 (а.с.69-72).

Пунктами 2-8 Договору №907/30 від 24.10.2014
передбачений порядок проведення між
його учасниками взаєморозрахунків
спрямованих на погашення державою
різниці в тарифах на теплову енергію,
послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення, що
вироблялися, транспортувалися та
постачалися населенню, з якого
вбачається, що після отримання
державної субвенції Обласне
комунальне підприємство
«Миколаївоблтеплоенерго» має
перерахувати на рахунок Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» грошові кошти в сумі 254700,0 грн.
(з ПДВ) для погашення заборгованості за
спожитий природний газ згідно з
договором №12/220-БО-22 за 2012 рік.

24.10.2014 між Головним управлінням
Державної казначейської служби
України в Миколаївській області,
Департаментом фінансів Миколаївської
обласної державної адміністрації,
Управлінням житлово-комунального
господарства Миколаївської обласної
державної адміністрації, Фінансовим
управлінням Очаківської міської ради,
Обласним комунальним підприємством
«Миколаївоблтеплоенерго»,
Національною акціонерною компанією
«Нафтогаз України» було також укладено
договір №908/30 про організацію
взаєморозрахунків відповідно до
пункту 2 статті 16 Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік»,
предметом якого є організація
проведення сторонами
взаєморозрахунків відповідно до
пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16
Закону України «Про державний бюджет
України на 2014 рік» і Порядку та умов
надання у 2014 році субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах на теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 січня 2014 року №30 (а.с.73-76).

Пунктами 2-8 Договору №908/30 від 24.10.2014
також передбачений порядок проведення
між його учасниками взаєморозрахунків
спрямованих на погашення державою
різниці в тарифах на теплову енергію,
послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення, що
вироблялися, транспортувалися та
постачалися населенню, з якого
вбачається, що після отримання
державної субвенції Обласне
комунальне підприємство
«Миколаївоблтеплоенерго» має
перерахувати на рахунок Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» грошові кошти в сумі 1686794,0 грн.
(з ПДВ) для погашення заборгованості за
спожитий природний газ згідно з
договором №12/220-БО-22 за 2012 рік.

Платіжними дорученнями №8769 та №8770 від
27.11.2014 відповідач перерахував на
розрахунковий рахунок ПАТ «НАК
«Нафтогаз України» грошові кошти у
загальній сумі 1941494,0 грн. (254700,0 + 1686794,0)
(а.с.68). Позивачем вказані обставини
підтверджені у запереченнях на відзив
(а.с.113, 114).

Згідно п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі якщо відсутній
предмет спору.

Враховуючи, що відповідач
здійснив сплату заборгованості в сумі
1941494,0 грн., то провадження у справі в
частині стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 1941494,0 грн.
підлягає припиненню у зв'язку з
відсутністю предмету спору.

Під час розгляду справи, відповідачем
надано суду Договір №1464/30 від 16.12.2014 про
організацію взаєморозрахунків,
укладений між Головним управлінням
Державної казначейської служби
України в Миколаївській області,
Департаментом фінансів Миколаївської
обласної державної адміністрації,
Управлінням житлово-комунального
господарства Миколаївської обласної
державної адміністрації, Фінансовим
управлінням Очаківської міської ради,
Обласним комунальним підприємством
«Миколаївоблтеплоенерго»,
Національною акціонерною компанією
«Нафтогаз України», предметом якого є
організація проведення сторонами
взаєморозрахунків відповідно до
пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16
Закону України «Про державний бюджет
України на 2014 рік» і Порядку та умов
надання у 2014 році субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах на теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 січня 2014 року №30 (а.с.121,122).

Пунктами 2-8 Договору №1464/30 від 16.12.2014
передбачений порядок проведення між
його учасниками взаєморозрахунків
спрямованих на погашення державою
різниці в тарифах на теплову енергію,
послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення, що
вироблялися, транспортувалися та
постачалися населенню, з якого
вбачається, що після отримання
державної субвенції ОКП
«Миколаївоблтеплоенерго» має
перерахувати на рахунок ПАТ «НАК
«Нафтогаз України» грошові кошти в
сумі 6921355,29 грн. (з ПДВ) для погашення
заборгованості за спожитий природний
газ згідно з договором №12/220-БО-22 за 2012
рік.

Таким чином, підписавши
багатосторонній Договір №1464/30 від
16.12.2014 про організацію
взаєморозрахунків, ОКП
«Миколаївоблтеплоенерго» та ПАТ «НАК
«Нафтогаз України» змінили порядок і
строк проведення розрахунків за
природний газ, поставлений на суму
6921355,29 грн., відповідно до Договору
№12/220-БО-22.

У відповідності до підпункту 2 пункту 13
Договорів №907/30, №908/30 від 24.10.2014 та
№1464/30 від 16.12.2014 сторони домовились не
вчиняти до проведення
взаєморозрахунків дій з погашення
заборгованості відповідно до Договору.

Отже, для застосування
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання, необхідно, щоб
оплата позивачу 6921355,29 грн. була
здійснена відповідачем поза межами
порядку і строків, встановлених
договором про організацію
взаєморозрахунків, який діяв на момент
розгляду справи.

Аналогічна правова позиція, у подібних
правовідносинах, висловлена у
постанові Верховного Суду України від
09.10.2014 у справі №5011-35/1533-2012-19/522-2012
(а.с.126,127) та постанові Вищого
Господарського Суду України по справі
№924/428/14 від 29.10.2014 (а.с.128,129).

Відповідно до ст.111-12 ГПК України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України. Невиконання судових
рішень Верховного Суду України тягне
за собою відповідальність, установлену
законом.

Станом на дату прийняття рішення по
даній справі, позивач, в якості
підстави своїх вимог про стягнення з
відповідача заборгованості вказує на
порушення відповідачем зобов'язань по
Договору №12/220-БО-22, умови якого, в
частині порядку і строків проведення
розрахунків за природний газ на суму
6921355,29 грн. були сторонами змінені у
Договорі №1464/30 від 16.12.2014.

З клопотанням про зміну підстав позову
позивач до суду не звертався.

Доказів порушення відповідачем умов
договору №1464/30 від 16.12.2014, в частині
проведення з позивачем розрахунків на
суму 6921355,29 грн., суду не надано.

За вказаних обставин, позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача 6921355,29
грн. задоволенню не підлягають,
оскільки підставою для їх стягнення
може бути порушення відповідачем умов
договору №1464/30 від 16.12.2014, а не Договору
№12/220-БО-22, на що посилається позивач в
обґрунтування своїх вимог.

Залишок заборгованості у сумі 2031304,52
грн. підлягає стягненню з відповідача,
оскільки на час прийняття рішення
відповідачем не надано доказів його
погашення, і докази наявності будь-яких
домовленостей сторін щодо зміни
порядку та строку погашення цієї
заборгованості суду також не надано.

Позивач в позовній заяві зазначає, що
відповідачем порушено умови Договору
№12/220-БО-22 в частині своєчасної оплати
вартості природного газу, у зв'язку з
чим, крім стягнення суми основного
боргу, просить суд стягнути з
відповідача 816863,44 грн. пені, 762590,77 грн.
штрафу, 147415,21 грн. збитків від інфляції
та 400059,37 грн. - 3% річних за порушення
умов Договору №12/220-БО-22.

За приписами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема одним із правових
наслідків виділяється сплата
неустойки.

На підставі п.7.2 Договору №12/220-БО-22 та
ч.6 ст.232 ГК України позивачем
нарахована пеня в сумі 816863,44 грн., з яких
за зобов'язаннями жовтня 2012 року - пеня
нарахована за період з 14.11.2012 по 20.11.2012 у
сумі 554,74 грн.; за зобов'язаннями
листопада 2012 року -за період з 14.12.2012 по
27.12.2012 у сумі 11397,89 грн.; за
зобов'язаннями грудня 2012 року - за
період з 14.01.2013 по 14.07.2013 у сумі 804910,81 грн.

Відповідач проти розрахунку пені
заперечує, надав суду свій розрахунок
пені та просить суд зменшити її розмір
до 50000,0 грн., вказуючи у відзиві на
відсутність вини відповідача у
несвоєчасному погашенні
заборгованості та скрутний фінансовий
стан.

Суд, перевіривши розрахунки пені,
наданих позивачем та відповідачем,
дійшов висновків, що позовні вимоги в
цій частині підлягають задоволенню
частково, з огляду на наступне.

Укладання договорів про
проведення взаєморозрахунків за
рахунок субвенцій з державного бюджету
в силу вимог чинного законодавства є
диспозитивним правом його учасників.

Таким чином, підписавши багатосторонні
Договори №907/30, №908/30 від 24.10.2014 та №1464/30
від 16.12.2014 про організацію
взаєморозрахунків, ОКП
«Миколаївоблтеплоенерго» та ПАТ «НАК
«Нафтогаз України» змінили порядок і
строк проведення розрахунків за
природний газ, поставлений на загальну
суму 8862849,29 грн. (254700,0 + 1686794,0 + 6921355,29) по
Договору №12/220-БО-22, а тому у позивача
відсутні підстави для стягнення пені
та штрафу, а також застосування
наслідків за порушення грошового
зобов'язання, передбачених ч.2 ст.265 ЦК
України (3% річних та збитків від
інфляції), оскільки для застосування
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання, необхідно, щоб
оплата 8862849,29 грн. була здійснена поза
межами порядку і строків, встановлених
договорами про організацію
взаєморозрахунків, у пункті 14 яких
сторони визначили що вони несуть
відповідальність за невиконання своїх
зобов'язань за договорами відповідно
до законодавства.

Оскільки відшкодування відповідачу
різниці у тарифах здійснюється
сальдовим методом, тобто без
зазначення періоду відшкодування, то
несплачену відповідачем
заборгованість у сумі 2031304,52 грн. слід
вважати залишком заборгованість за
поставлений природний газ у грудні 2012
року, який, відповідно, мав бути
сплачений відповідачем до 14.01.2013, тобто
13.01.2013 (включно).

Відповідно до ч.5 ст.254 ЦК України, якщо
останній день строку припадає на
вихідний, святковий або інший
неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної дії, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день.

З огляду на приписи зазначеної статті,
днем прострочення відповідачем
виконання грошового зобов'язання за
поставлений у грудні 2012 року природний
газ слід вважати 15.01.2014, оскільки 13.01.2013
було вихідним днем (неділя), а перший
наступний робочий день - це 14.01.2013.
Відповідно, простроченим платіж буде
вважатись з 15.01.2013 і нарахування пені
має здійснюватись за період з 15.01.2013 по
14.07.2013.

Судом розмір пені уточнено, виходячи з
наступних розрахунків.

1) за період з 15.01.2013 по 09.06.2013 (146 днів),
ставка НБУ- 7%, подвійна ставка НБУ - 14,0%:

2031304,52 х 14,0% х 146 дн. / 365 дн. = 113753,13 грн.

2) за період з 10.06.2013 по 14.07.2013 (35 днів),
ставка НБУ- 6,5%, подвійна ставка НБУ - 13,0%:

2031304,52 х 13,0% х 35 дн. / 365 дн. = 25321,74 грн.

Загальна сума пені, яка підлягає
стягненню становить 139074,87 грн. (113753,13 +
25321,74).

Виходячи з викладеного вище, суд
вважає, що розмір штрафу, який підлягає
стягненню з відповідача, також
підлягає уточненню, з урахуванням
залишку заборгованості у сумі 2031304,52
грн., оскільки докази наявності
будь-яких домовленостей сторін щодо
зміни порядку та строку погашення цієї
заборгованості суду не надано.

Судом розмір штрафу уточнено та
визначено у сумі 142191,32 грн. (2031304,52 х 7%).

На підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України, позивач також просить
стягнути з відповідача збитки від
інфляції в сумі 147415,21 грн. за період з
грудня 2012 року по лютий 2014 року у
зв'язку з несвоєчасною оплатою
відповідачем газу поставленого у
жовтні - грудні 2012 року.

Нарахування позивачем інфляційних
втрат на суму 8862849,29 грн. за поставлений
у жовтні, листопаді та частково у
грудні 2012 року природний газ, суд
вважає неправомірним з підстав
викладених вище.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, тобто вказана норма
права передбачає, що якщо кредитор
вирішив скористатися своїм правом на
стягнення збитків від інфляції, то вони
підлягають стягненню за весь час
прострочення, а не за окремі місяці за
вибором кредитора.

Передбачене законом право кредитора
вимагати стягнення інфляційних
нарахувань є способом захисту майнових
прав та інтересів кредитора, сутність
яких складається з відшкодування
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів, а також
отримання компенсації (плати) від
боржника за користування ним грошовими
коштами, які належать до сплати
кредитору. Індекс інфляції є
щомісячним показником знецінення
грошових коштів і розраховується він
не на кожну дату місяця, а в середньому
на місяць.

Згідно абз.2 п.2 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України
№01-06/928/2012 від 17.07.2012 «Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права» сума боргу з
урахуванням індексу інфляції повинна
розраховуватися, виходячи з індексу
інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці (тобто мала місце не
інфляція, а дефляція).

Аналогічна позиція викладена і у
постанові Вищого господарського суду
України №23/466 від 05.04.2011 та листі
Верховного Суду України «Рекомендації
щодо порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ»
№62-97р. від 03.04.1997, у яких зазначено, що
індекс інфляції є змінною величиною,
позивач, який бажає стягнути збитки з
урахуванням цього індексу, повинен у
кожному конкретному випадку подати
господарському суду обґрунтований
розрахунок відповідної суми. При
здійсненні розрахунку індексу
інфляції слід мати на увазі, що індекс
інфляції розраховується не на кожну
дату місяця, а в середньому на місяць.
Індекс інфляції (індекс споживчих цін) -
це показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, який
визначається виключно Держкомстатом і
його найменший період визначення
становить місяць, а тому прострочка
платежу за менший період не тягне за
собою нарахування інфляційних втрат, а
розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що мала місце на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений Держкомстатом, за
період прострочки. Розрахунки індексу
інфляції за квартал, період з початку
року і т. п. проводяться «ланцюговим»
методом, тобто шляхом множення
місячних (квартальних і т.д.) індексів
(наказ Держкомстату № 265 від 27.07.2007 «Про
затвердження Методики розрахунку
базового індексу споживчих цін»).

Отже при стягненні інфляційних за
прострочення виконання боржником
грошового зобов'язання, якщо термін
прострочення становить менше ніж
місяць, то індекс інфляції при
визначенні заборгованості не
нараховується, вказана правова позиція
також зазначена в Постанові Вищого
Господарського Суду України по справі
№29/75-10-1823 від 24.11.2010, по справі №4/54-10-18-18
від 19.01.2011 та по справі №915/727/13 від
30.10.2013.

Таким чином, найменший період
визначення становить місяць,
прострочка платежу за менший період не
тягне за собою нарахування інфляційних
втрат, а розмір боргу з урахуванням
індексу інфляції визначається
виходячи з суми боргу, що мала місце на
останній день місяця, в якому платіж
мав бути здійснений, помноженої на
індекс інфляції, визначений
Держкомстатом, за період прострочки.

Оскільки залишок заборгованість за
поставлений природний газ у грудні 2012
року мав бути сплачений відповідачем
до 13.01.2013 (включно), то приймаючи до
уваги, що найменший період прострочки
має становити один місяць, правомірним
є нарахування збитків від інфляції за
період з лютого 2013 року по лютий 2014 року
на залишок боргу у сумі 2031304,52 грн., що
становитиме:

- 2031304,52 х 101,099% (сумарний індекс інфляції
за період) - 2031304,52 = 22344,35 грн.

Позивач просить також стягнути з
відповідача 3% річних у сумі 400059,37 грн.
за період з 14.11.2012 по 02.04.2014.

Днем прострочення відповідачем
виконання грошового зобов'язання за
поставлений у грудні 2012 року природний
газ слід вважати 15.01.2014, оскільки 13.01.2013
було вихідним днем (неділя), а перший
наступний робочий день - це 14.01.2013.
Відповідно, простроченим платіж буде
вважатись з 15.01.2013 і нарахування 3%
річних має здійснюватись за період з
15.01.2013 по 02.04.2014 (443 дні) на залишок боргу
у сумі 2031304,52 грн.

Судом розмір 3% річних уточнено,
виходячи з наступного розрахунку.

2031304,52 х 3% х 443 дн. / 365 дн. = 73961,75 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
за необхідне задовольнити позовні
вимоги частково.

Клопотання відповідача про зменшення
розміру стягуваних штрафних санкцій
задоволенню не підлягає, оскільки їх
сума, уточнена судом, не є надмірно
великою та цілком відповідає наслідкам
правопорушення.

Відповідно до приписів ст.49 ГПК
України, сплачений позивачем судовий
збір підлягає відшкодуванню за рахунок
відповідача пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.44, 49, п.1-1 ч.1 ст.80,
ст..ст.82, 821, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Провадження у справі, в частині
стягнення суми основного боргу у
розмірі 1941494,0 грн., припинити.

3. Стягнути з Обласного
комунального підприємства
«Миколаївоблтеплоенерго»,
54034, м.Миколаїв, вул.Миколаївська, 5-А
(відомості про банківські реквізити
відсутні, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України», 01001, м.Київ,
вул.Б.Хмельницького, 6 (відомості про
банківські реквізити відсутні, код
ЄДРПОУ 20077,52 грн. основного боргу,
139074,87 грн. пені, 142191,32 грн. штрафу, 73961,75
грн. - 3% річних, 22344,35 грн. збитків від
інфляції та 73080,0 грн. судового збору.

4. В решті позовних вимог
відмовити.

5. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85
Господарського процесуального кодексу
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського
процесуального кодексу України,
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя
М.В.Мавродієва

Рішення оформлено у відповідності до
ст.84 ГПК України

та підписано суддею 26 грудня 2014 року