РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/8899/14 18.12.14

За позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

до Комунального підприємства по утриманню та експлуатації житлового фонду «Липкижитлосервіс»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр»

про стягнення 1 495 873, 10 грн.

Головуючий суддя: Бондарчук В.В.

Судді: Нечай О.В.

Спичак О.М.

Представники:

від позивача: Кучкова Ю.В.

від відповідача: Яресько І.О.

від третьої особи: Науменко С.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства по утриманню та експлуатації житлового фонду «Липкижитлосервіс» (далі-відповідач) про стягнення 1 495 873, 10 грн., з яких: 1 422 129, 14 грн. - борг за спожиту теплову енергію, 16 288, 35 грн. - інфляційні втрати, 57 455, 61 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором №520307 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.01.2006 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2014 р. порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні на 02.06.2014 р. за участю представників сторін, яких зобов'язано надати суду певні документи.

Розгляд справи відкладався через нез'явлення повноважних представників відповідача та неналежне виконання сторонами вимог суду.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.07.2014 р. заявив клопотання про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр».

Ухвалою суду від 03.07.2014 р. клопотання Комунального підприємства по утриманню та експлуатації житлового фонду «Липкижитлосервіс» про залучення третьої особи задоволено, залучено Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (02192, м. Київ, вул. Космічна, буд. 12-А, ідентифікаційний код - 04013755) третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. У судовому засіданні 03.07.2014 р. судом оголошено перерву до 24.07.2014 р. на підставі ст. 77 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2014 р. призначено колегіальний розгляд справи № 910/8899/14 у складі трьох суддів.

Розпорядженням заступника голови Господарського суду міста Києва від 24.07.2014 р. визначено склад суду для розгляду справи № 910/8899/14 - Бондарчук В.В. (головуючий суддя), судді: Нечай О.В. та Стасюк С.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.07.2014 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Бондарчук В.В., судді - Нечай О.В. та Стасюк С.В. справу № 910/8899/14 прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду на 04.09.2014.

Розпорядженням заступника голови Господарського суду міста Києва від 04.09.2014 р. у зв'язку із перебуванням судді Стасюка С.В. у відпустці, змінено склад суду для розгляду справи № 910/8899/14 - Бондарчук В.В. (головуючий суддя), судді: Нечай О.В. та Спичак О.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2014 р. у справі №910/8899/14 призначено судову економічну експертизу та зупинено провадження на час її проведення.

05.11.2014 р. матеріали справи № 910/8899/14 надійшли до Господарського суду міста Києва без виконання у зв'язку з несплатою відповідачем послуг судового експерта.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2014 р. суд поновив провадження у справі № 910/8899/14, розгляд справи призначив на 04.12.2014 р. за участю представників сторін.

У судовому засіданні 04.12.2014 р. судом оголошувалась перерва до 18.12.2014 р.

10.12.2014 р. через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, мотивуючи тим, що за спожиту теплову енергію станом на 01.12.2014 р. відповідачем сплачено суму основного боргу у розмірі 215 896, 28 грн., а тому просить суд стягнути з відповідача борг за спожиту теплову енергію у розмірі 1 206 232, 86 грн., 3 % річних у сумі 57 455, 61 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 16 288, 35 грн.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав подану заяву про уточнення розміру позовних вимог.

Так, розглянувши подану позивачем заяву про уточнення розміру позовних вимог, яка фактично є заявою про зменшення розміру позовних вимог, суд відзначає наступне.

Частиною 4 ст. 22 ГПК України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд визнає подану заяву такою, що відповідає вимогам ст. 22 ГПК України у зв'язку з чим приймає його до розгляду.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи у вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 18.12.2014 р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2006 р. між Акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго» та Комунальним підприємством по утриманню та експлуатації житлового фонду «Липкижитлосервіс» укладено договір № 520307 на постачання теплової енергії у гарячій воді, умовами якого передбачено, що позивач зобов'язується виробити та поставити теплову енергіє відповідачу для потреб опалення та гарячого водопостачання, а відповідач зобов'язується отримати її та оплатити відповідно до умов, викладених в даному договору.

Відповідно до п. 1 статуту Публічного акціонерного товариства «Київенерго», затвердженого 22.04.2013 р. загальними зборами Публічного акціонерного товариства «Київенерго» протоколом загальних зборів ПАТ «Київенерго» №2/2013 від 22.04.2013 р. товариство є юридичною особою із новим найменуванням, у результаті проведення державної реєстрації змін до статуту, які пов'язані із набранням чинності Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 р. та зміною найменування з Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» на Публічне акціонерне товариство «Київенерго».

Згідно п. 2.2.1 договору, позивач зобов'язується, безперебійно постачати теплову енергію у вигляді гарячої води на межу балансової належності із відповідачем (додатки 3,4) для потреб опалення - в період опалювального сезону, для гарячого водопостачання - протягом року згідно із заявленими відповідачем величинами приєднаного теплового навантаження, зазначеними в додатку № 1.

Умовами п. 2.3.1. договору передбачено, що відповідач зобов'язується дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначені у додатку № 1, не допускаючи їх перевищення, своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в терміни та за тарифами, зазначеними у додатку 2.

Згідно п. 2.3.5. договору, відповідач зобов'язався забезпечити своєчасне щомісячне надходження коштів на рахунок позивача за теплову енергію, спожиту орендарями.

Даний договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2006 р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмо заявлено однією із сторін про його припинення (п. 4.1. та 4.3 договору).

Пунктом 5 додатку № 2 до договору № 520307 від 01.01.2006 р. відповідач, що має будинкові прилади обліку, щомісячно надає позивачу звіт по фактичному споживанню теплової енергії в МВРТ-5 вул. Товарна, буд.1 - не пізніше 28 числа поточного місяця.

Відповідач щомісячно з 12 по 15 число отримує в МВРТ-5 за адресою: вул. Товарна, буд 1 оформлену позивачем платіжну вимогу-доручення на суму, яка включає загальну вартість теплової енергії поточного місяця та кінцеве сальдо розрахунків на початок поточного місяця за мінусом суми фактично сплаченої теплової енергії в поточному місяці; табуляграму фактичного споживання за попередній період та акт звірки, який оформлює і повертає один примірник позивачу протягом двох днів з моменту їх одержання (п. 9 додатку № 2 до договору № 520307 від 01.01.2006 р.)

Відповідно до п. 10 додатку № 2 до договору № 520307 від 01.01.2006 р. відповідач щомісячно:

- забезпечує не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію та транзитний рахунок ГІОЦ КМДА;

- до 25 числа поточного місяця, сплачує вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунок позивача згідно з його розрахунком.

Як вбачається з матеріалів справи за період з 01.10.2011 р. по 01.04.2014 р. (на підставі даних облікових карток (табуляграм), відомостями обліку споживання теплової енергії за спірний період) позивачем поставлено, а відповідачем спожито теплової енергії на загальну суму 6 345 462, 89 грн., що також підтверджується актом звіряння розрахунків за теплову енергію за період з 01.10.2011 р. по 01.04.2014 р. (станом на 01.12.2014 р.), який підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками (наявний в матеріалах справи).

Як стверджує позивач, відповідач, у свою чергу, за спожиту енергію розраховувався частково у сумі 5 139 230, 03 грн., у зв'язку з чим у відповідача станом на момент вирішення спору перед позивачем рахується заборгованість в розмірі 1 206 232, 86 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 57 455, 61 грн. - 3% річних та 16 288, 35 грн. - інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проаналізувавши положення договору № 520307 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.01.2006 р., суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою зазначений договір є договором поставки.

За розрахунком позивача, проведеним відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору на підставі зазначених даних у відомостях обліку споживання теплової енергії стверджується факт поставки позивачем відповідачу протягом спірного періоду з 01.10.2011 р. по 01.04.2014 р. за договором теплової енергії на загальну суму 6 345 462, 89 грн., а також факт користування відповідачем цією тепловою енергією.

Матеріалами справи, а саме довідкою про надходження коштів за спожиту теплову енергію, підтверджується, що відповідач з позивачем розрахувався частково, в сумі 5 139 230, 03 грн., в результаті чого заборгував позивачу 1 206 232, 86 грн.

Так, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України вставлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Згідно ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з огляду на те, що умовами договору № 520307 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.01.2006 р. встановлено обов'язок відповідача щомісячно забезпечити не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплату коштів від населення за фактично спожиту теплову енергію на транзитний рахунок ГІОЦ КМДА; - до 25 числа поточного місяця, сплачувати вартість теплової енергії, яка використовується орендарями, на рахунок позивача згідно з його розрахунком, а також враховуючи, що відповідач не в повному обсязі розрахувався за спожиту в період з 01.10.2011 р. по 01.04.2014 р. теплову енергію, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору № 520307 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.01.2006 р., а також положення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення заборгованості за теплову енергію за період з 01.10.2011 р. по 01.04.2014 р. у розмірі 1 206 232, 86 грн. та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 57 455, 61 грн. - 3% річних 16 288, 35 грн. - інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено правильність наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат та встановлено, що останній відповідає вимогам чинного законодавства.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором № 520307 на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01.01.2006 р. з нього, в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню 57 455, 61 грн. - 3% річних 16 288, 35 грн. - інфляційних втрат.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, з урахуванням поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог, судом встановлено, що позивачем переплачено судовий збір в сумі 4 317, 92 грн., оскільки виходячи із заявленої ціни позову у даній справі, в силу вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» позивач зобов'язаний сплатити судовий збір в сумі 25 599, 54 грн., однак сплатив - 29 917, 46 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); закриття провадження у справі. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Отже, витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства по утриманню та експлуатації житлового фонду «Липкижитлосервіс» (01021, м. Київ, провулок Івана Мар'яненка, буд. 7, ідентифікаційний код - 05756837), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, ідентифікаційний код - 00131305) 1 206 232 (один мільйон двісті шість тисяч двісті тридцять дві) грн. 86 коп. - основного боргу, 57 455 (п'ятдесят сім тисяч чотириста п'ятдесят п'ять) грн. 61 коп. - 3% річних, 16 288 (шістнадцять тисяч двісті вісімдесят вісім) грн. 35 коп. - інфляційних втрат та 25 599 (двадцять п'ять тисяч п'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 54 коп. - судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, ідентифікаційний код - 00131305) надмірно сплачений судовий збір у розмірі 4 317 (чотири тисячі триста сімнадцять) грн. 92 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 23.12.2014 р.

Головуючий суддя: Бондарчук В.В.

Судді: Нечай О.В.

Спичак О.М.