м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомПриватного
«Інтеркопласт»доПублічного
акціонерного товариства «Дельта
Банк»пророзірвання договору
банківського вкладу та повернення
вкладу з нарахованими процентами в
сумі 16550892,61 доларів США
Головуючий суддяСташків
Р.Б.,судді:Полякова К.В., Спичак О.М.
Представники: від позивача -Костючок
С.Ю. (представник за довіреністю);від
відповідача -Мединський М.М.
(представник за довіреністю).
У червні 2014 року Приватне
підприємство-фірма «Інтеркопласт»
(далі - позивач або ППФ «Інтеркопласт»)
звернулося до Господарського суду м.
Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
(далі - відповідач або Банк) про
розірвання договору банківського
вкладу «Класичний корпоратив» №
Д-2010415/01/1903 від 04.03.2014 (далі - Договір
банківського вкладу), укладеного між
Банком та ППФ «Інтеркопласт», а також
стягнення банківського вкладу у сумі
16310000 доларів США та нарахованих на
вказаний вклад процентів у сумі 240892,61
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем у супереч умовам Договору
банківського вкладу не нараховуються
та не сплачуються позивачу проценти за
вкладом, у зв'язку із чим останній
вимагає дострокового розірвання
спірного договору та повернення суми
вкладу разом з нарахованими процентами
у вищевказаних сумах. При цьому,
позивач вважає, що у відповідача
відсутні законні підстави для
обмеження прав позивача на вільне
розпорядження належних йому коштів,
які є власністю останнього та
знаходяться на його вкладному рахунку,
23.07.2014 та 01.10.2014 позивачем були подані
заяви про уточнення позовних вимог, які
за своєю правовою природою є заявами
про збільшення розміру позовних вимог.
Так, відповідно до заяви від 30.09.2014
(поданої до суду 01.10.2014), позивач
донарахував проценти за вкладом станом
на 30.09.2014, та просив стягнути з
відповідача проценти у загальній сумі
625629,87 доларів США. Вимоги про
розірвання Договору банківського
вкладу та повернення суми вкладу
підтримав у повному обсязі.
Судом вищевказані заяви позивача
прийняті до розгляду, та отже,
відповідно до статей 22, 55
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України), має місце
нова ціна позову, з якої підлягає
вирішенню спір у даній справі.
Відповідач позов не визнав у повному
обсязі, свої заперечення мотивував тим,
що 06.03.2014 між Банком та ППФ
«Інтеркопласт» було укладено договір
кредитної лінії № НКЛ-2010415/2 (далі -
Кредитний договір) на підставі якого
позивачем був отриманий кредит. З метою
забезпечення виконання зобов'язань
позивача за даним Кредитним договором,
між ППФ «Інтеркопласт» та Банком було
укладено договір застави майнових прав
№ НКЛ-2010415/2/S2 (далі - Договір застави),
відповідно до якого позивач передав у
заставу відповідачу майнові права на
отримання банківського вкладу за
Договором банківського вкладу. 07.03.2013
між Банком та ППФ «Інтеркопласт»
укладено додатковий договір до
Договору банківського вкладу, згідно з
яким Договір банківського вкладу не
може бути розірваний достроково з
ініціативи вкладника, а кошти за
останнім не можуть бути достроково
повернені вкладнику повністю або
частково, якщо вкладником, як боржником
за Кредитним договором, не виконані в
повному обсязі зобов'язання по
розрахункам із Банком за Кредитним
договором. Оскільки заборгованість за
Кредитним договором позивачем не була
погашена повністю, а крім того строк
повернення вкладу ще не сплив, то
підстав для розірвання Договору
банківського вкладу не має, а відтак
відсутній і обов'язок відповідача
повернути суму вкладу разом із
Розгляд справи неодноразово
відкладався, склад суду змінювався.
У судовому засіданні 10.12.2014 було
задоволено клопотання позивача про
витребування оригіналу додаткового
договору від 07.03.2014 до Договору
банківського вкладу, у зв'язку із чим
була оголошена перерва до 22.12.2014.
Відповідачем у судовому засіданні
22.12.2014 надано для огляду оригінал
вищевказаного додаткового договору,
який було досліджено колегією суддів
та представником позивача.
У наданих суду 22.12.2014 додаткових
поясненнях представник позивача
наголошував на тому, що підставою для
розірвання Договору банківського
вкладу є порушення Банком своїх
договірних зобов'язань щодо сплати
процентів. Позивач зазначив, що за весь
період користування вкладом
відповідач жодного разу не сплатив
проценти. З наведеного слідує, що
навіть якщо сторони за договором
банківського вкладу і закріпили умови
про заборону достроково розривати
договір банківського вкладу та
достроково повертати вклад, то така
умова застосовується лише у випадку
добровільного розірвання договору і не
може поширювати свою дію на дострокове
судове розірвання договору
банківського вкладу з підстав
істотного порушення (частина 2 статті 561
ЦК України) стороною своїх договірних
У судовому засіданні 22.12.2014
оголошувалась перерва до 25.12.2014.
Клопотання відповідача про
призначення економічної експертизи
судом було відхилено, оскільки
вирішення питань, які були
запропоновані відповідачем у
вказаному клопотанні не потребують
спеціальних знань, і стосуються лише
правильності та правомірності
нарахування відповідачем позивачу
штрафних санкцій за Кредитним
договором, тобто є суто правовими
питаннями з арифметичним розрахунком.
Колегією суддів відмовлено у
задоволенні клопотання позивача про
забезпечення позову, оскільки
позивачем усупереч статей 66, 67 ГПК
України, не доведено суду (не надано
письмових та інших доказів), що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду
у даній справі, а одні лише припущення
позивача належними доказами не
являються. При цьому, сума судового
збору, сплачена позивачем за звернення
до суду з даною заявою, у зв'язку з
відмовою суду в її задоволенні,
покладається на позивача та йому не
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази та оцінивши
їх у сукупності, суд
04 березня 2014 року між Банком та ППФ
«Інтеркопласт» (Вкладник) було
укладено Договір банківського вкладу,
відповідно до якого Банк відкрив ППФ
«Інтеркопласт» вкладний рахунок №
«Інтеркопласт» вніс на рахунок грошові
кошти у сумі 4000000 доларів США, строком
Пунктом 1.4 Договору банківського
вкладу передбачено право Вкладника
здійснювати додаткове внесення коштів
Позивачем на підставі даного пункту
було збільшено суму вкладу до 16310000
доларів США, що підтверджується
платіжними дорученнями та банківською
випискою з вкладного рахунку позивача,
копії яких долучені до матеріалів
справи.
Відповідно до умов Договору
банківського вкладу процентна ставка
за Вкладом становить 12% річних і діє до
12.03.2014, з 13.03.2014 процентна ставка за
Вкладом становить 7% річних (пункт 2.1).
Нарахування процентів за Вкладом
здійснюється за фактичну кількість
днів у місяці та році (28-29-30-31/365-366). При
розрахунку процентів враховується
фактичний залишок коштів на рахунку
станом на кінець кожного календарного
дня періоду, за який здійснюється
нарахування процентів. Проценти на
вклад нараховуються від дня,
наступного за днем надходження коштів
на Рахунок, до дня, який передує їх
поверненню Вкладникові або списанню з
Рахунка з інших підстав. Сплата
нарахованих процентів здійснюється
щомісячно, у перший робочий день
кожного календарного місяця, що слідує
за розрахунковим, шляхом перерахування
відповідної суми на поточний рахунок
(пункт 2.2). Нарахування та сплата
процентів здійснюються у валюті Вкладу
Підпунктом 3.2.1 пункту 3.2 Договору
банківського вкладу передбачено, що
Банк зобов'язаний нараховувати та
сплачувати Вкладнику проценти за
Вкладом згідно з умовами, визначеними
Вкладник має право отримати суму
Вкладу та суму нарахованих процентів
згідно з умовами цього Договору
(підпункт 3.3.2 пункту 3.3 Договору
банківського вкладу).
Додатковою угодою № 1 від 28.03.2014 до
Договору банківського вкладу сторони
домовились пролонгувати дію вказаного
Договору до 12.03.2017.
З матеріалів справи також слідує, що
06.03.2014 між Банком (Кредитор) та ППФ
«Інтеркопласт» (Позичальник) було
укладено Кредитний договір, відповідно
до умов якого Банк зобов'язувався
надавати Позичальнику грошові кошти -
кредит, у тимчасове платне
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання.
Пунктом 1.1.1 Кредитного договору (у
редакції додаткового договору № 2 від
18.03.2014) надання кредиту здійснюється
окремими частинами, на умовах
визначених цим Договором, у межах
невідновлювальної відкличної
кредитної лінії з максимальним лімітом
заборгованості 20310000 доларів США зі
сплатою 12% річних та кінцевим терміном
погашення заборгованості за кредитом
не пізніше 31.03.2014.
Сплата процентів за користування
кредитом (траншем) здійснюється у
валюті наданого кредиту, не пізніше
кінцевого терміну погашення
заборгованості за кредитом, вказаного
у пункті 1.1.1 цього Договору (31.03.2014), у
повній сумі на рахунок у Банку (пункт 2.7
Кредитного договору).
Згідно з пунктом 2.3 Кредитного
договору, моментом (днем) повернення
кредиту (траншу) вважається день
зарахування на відповідні рахунки
Кредитора: суми кредиту (траншу),
процентів та можливих штрафних
санкцій, визначених цим Договором, якщо
інше не випливає з умов цього Договору.
Підпунктом 3.3.5 пункту 3.3 Кредитного
договору передбачений обов'язок
позивача повернути Банку у повному
обсязі кредит зі сплатою процентів, та
можливих штрафних санкцій у терміни,
визначені цим Договором.
Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Кредитного
договору, у випадку прострочення
позивачем строків сплати процентів,
комісій, а також прострочення строків
повернення кредиту, визначених цим
Договором, позивач сплачує відповідачу
пеню з розрахунку подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період прострочення, від
несвоєчасно сплаченої суми за кожний
день прострочення. У випадку порушення
позивачем вимог пункту 3.3 Кредитного
договору, позивач зобов'язаний
сплатити відповідачу штраф у розмірі 1%
від суми кредиту, визначеного пунктом
1.1 цього Договору, за кожний випадок
Як убачається з матеріалів справи,
позивачем заборгованість за кредитом у
сумі 4000000 доларів США у повному обсязі
була погашення з простроченням 16.05.2014,
що підтверджується наданим позивачем
платіжним дорученням в іноземній
валюті або банківських металах № 61 від
16.05.2014 та наданим відповідачем
меморіальним ордером №61 від 16.05.2014 на
виконання зазначеного платіжного
Також платіжними дорученнями в
іноземній валюті або банківських
металах № 62 та № 63 від 20.05.2014 (містяться
у матеріалах справи) підтверджується
факт погашення процентів за
користування кредитом на загальну суму
128275,06 доларів США з простроченням
Факт та дати проведення зазначених
банківських операцій сторонами не
За прострочення повернення кредиту та
сплату відсотків, відповідачем
позивачу на підставі пунктів 4.1, 4.2
Кредитного договору були нараховані
штрафні санкції у розмірі (за
розрахунком станом на 04.08.2014):
- 1105487,44 грн. - пеня за несвоєчасне
повернення кредиту (у еквіваленті до
української гривні за курсом 12,183059 грн.
повернення процентів за користування
кредитом (у еквіваленті до української
гривні за курсом 12,183059 грн. за 1 долар
- 4948758,57 грн. - штраф (у еквіваленті до
української гривні за курсом 12,183059 грн.
Таким чином, всього за Кредитним
договором, за розрахунками Банку, за
позивачем обліковується
заборгованість розрахована в гривнях в
еквіваленті до долара США станом на
04.08.2014 (12,183059 грн. за 1 долар США) у
загальній сумі 6077231,81 грн.
Вказаний розмір заборгованості за
Кредитним договором позивачем
спростований у встановленому законом
Судом також встановлено, що 07.03.2014 між
Банком (Заставодержатель) та ППФ
«Інтеркопласт» (Заставодавець) було
укладено Договір застави, відповідно
до умов якого предметом застави є
майнові права на отримання грошових
сум у повному обсязі, включаючи право
на отримання суми депозитного вкладу в
розмірі 20310000 доларів США, процентів за
користування депозитними коштами, пені
та штрафів, тощо, які існують на дату
укладання цього договору або виникнуть
у майбутньому у Заставодавця (позивача)
з Договору банківського вкладу, та
додаткових договорів до нього (пункт 1.1
Договору застави в редакції
додаткового договору № 6 від 19.03.2014).
Підпунктом 1.1.1 пункту 1.1 Договору
застави (у редакції додаткового
договору № 6 від 19.03.2014 до нього)
передбачено, що заставою за цим
Договором забезпечується виконання
Заставодавцем (позивачем), зобов'язань
за Кредитним договором із всіма
змінами і доповненнями до нього, а саме:
повернення кредиту в сумі 20310000 доларів
США, у строк до 31.03.2014 включно, сплата
процентів за користування кредитними
коштами, комісій та можливих штрафних
санкцій в розмірі, в порядку та в
строки, передбачені Кредитним
договором, відшкодувати витрати
Заставолержателя (відповідача),
понесені у зв'язку із невиконанням
позивачем умов Кредитного договору та
умов цього Договору та зверненням
стягнення на предмет застави, а також
відшкодувати інші витрати, передбачені
умовами Кредитного договору та цього
Відповідно до пунктів 1.4, 2.1.5 Договору
застави за рахунок предмету застави
Заставодержатель (відповідач) має
право задовольнити свої вимоги за
Кредитним договором в повному обсязі,
що визначається на момент фактичного
їх задоволення, включаючи проценти за
користування кредитними коштами,
відшкодування збитків завданих
простроченням виконання, пені та
штрафів, передбачених Кредитним
договором, понесені витрати на
утримання предмету застави, витрати на
здійснення забезпеченої заставою
вимогою, сплаті державного мита та
оплату послуг нотаріусів, адвокатів,
юристів, а також інші витрати,
передбачені Кредитним договором та цим
Пунктом 2.2 Договору застави
передбачено, що протягом строку дії
цього Договору Заставодавець (позивач)
не має права користуватися та
розпоряджатися предметом застави без
попередньої письмової згоди
Заставодержателя (відповідача).
При цьому, пунктом 3.3 Договору застави
передбачено, що при частковому
виконанні забезпечених заставою
зобов'язань, застава зберігається у
Згідно з пунктом 6.9 Договору застави
цей Договір набуває чинності з моменту
його підписання обома Сторонами і діє
до виконання зобов'язань, забезпечених
заставою, належним чином і в повному
Оскільки між відповідачем та позивачем
був укладений Договір застави
майнових, то 07.03.2014 між Банком та ППФ
«Інтеркопласт» укладено додатковий
договір до Договору банківського
вкладу (далі - Додатковий договір),
відповідно до умов якого сторони
погодилися, що Договір банківського
вкладу та будь-які додаткові договори
до нього не можуть бути розірвані
достроково з ініціативи Вкладника
(позивача), а кошти за Договором
банківського вкладу не можуть бути
достроково повернені Вкладнику
повністю або частково, в тому числі і
після закінчення строку дії Договору
банківського вкладу, якщо Вкладником
як боржником за Кредитним договором не
виконані в повному обсязі зобов'язання
по розрахунках із Банком за Кредитним
договором, належне виконання якого
забезпечене заставою майнових прав
згідно Договору застави.
Цей Додатковий договір вступив у силу з
моменту його підписання обома
Сторонами та є чинним, до моменту
повного виконання Вкладником
(позивачем) своїх зобов'язань за
Кредитним договором (пункт 6
Додаткового договору).
Статтею 629 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України,
статтею 193 ГК України зобов'язання
мають виконуватися належним чином та у
встановлений строк відповідно до
закону, інших правових актів, договору.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.
За загальним правилом, право власності
є непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні, окрім
випадків і лише в порядку, встановлених
законом (стаття 321 ЦК України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 1060 ЦК
України договір банківського вкладу
укладається на умовах видачі вкладу на
першу вимогу (вклад на вимогу) або на
умовах повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад). Договором може бути
передбачено внесення грошової суми на
інших умовах її повернення. За
договором банківського вкладу
незалежно від його виду банк
зобов'язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
вкладів, зроблених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором.
Пунктом 3.1.1 Договору банківського
вкладу передбачено, що Банк має право
використовувати кошти Вкладника
(позивача) протягом строку, визначеного
Відповідно до статті 50 Закону України
«Про заставу» при заставі прав, якщо
інше не передбачено договором,
заставодавець зобов'язаний не
виконувати дій, що тягнуть за собою
припинення заставленого права чи
зменшення його вартості;
Статтею 17 Закону України «Про заставу»
передбачено, що заставодавець зберігає
право розпорядження заставленим
майном, якщо інше не передбачено
законом чи договором.
Як вже зазначалось, пунктом 2.2 Договору
застави встановлена заборона, без
попередньої письмової згоди Банку,
позивачу користуватися та
розпоряджатися предметом застави
протягом строку дії цього Договору.
Матеріали справи не містять доказів на
підтвердження того факту, що Банком
надавалась письмова згода на
розпорядження позивачем вкладом чи
нарахованими на нього процентами.
Натомість у даній справі міститься
листи Банку від 22.05.2014 вих. № 2/01-17/6255 та
від 28.05.2014 вих. № 2/39-17/6506, згідно з якими
відповідач заперечував проти
дострокового розірвання Договору
банківського вкладу та повернення суми
вкладу на користь позивача.
Позовні вимоги вкладника про стягнення
депозитних вкладів, права грошової
вимоги за якими передані банку в
заставу на забезпечення кредитних
договорів, за якими вкладник є майновим
поручителем, не підлягають задоволенню
у разі, якщо відповідно до вимог статей
1, 50 Закону України «Про заставу»,
статей 572, 599, 1058 ЦК України на момент
звернення до банку з вимогами про
повернення депозитних вкладів
зобов'язання за зазначеними кредитними
договорами були дійсними та залишались
невиконаними, а термін дії права, що
складає предмет застави, не закінчився.
Зазначений правовий висновок
наведений Верховним Судом України у
пункті 1 розділу «Спори, що виникають із
договору застави» листа від 01.06.2012, з
посиланням на свою постанову від 31
жовтня 2011 року у справі № 6-47цс11.
Відтак, відповідачем на законних
підставах здійснюється обмеження прав
позивача на розпорядження коштами
останнього за Договором банківського
вкладу (включаючи повернення суми
вкладу та сплату процентів нарахованих
Виходячи з вищевикладеного, враховуючи
те, що заборгованість позивачем за
Кредитним договором у повному обсязі
не погашена (зворотного позивачем не
доведено), а отже майнові права
позивача на отримання грошових сум за
Договором банківського вкладу
(включаючи право на отримання суми
депозитного вкладу та процентів за
користування депозитними коштами)
перебувають у відповідача у заставі,
право на яку не є припиненим, і крім
того Договором банківського вкладу
передбачена заборона на дострокове
повернення суми вкладу, суд не
знаходить підстав для задоволення
даного позову в частині стягнення
Заявляючи вимогу про розірвання
Договору банківського вкладу, позивач
посилається на істотне порушення його
прав внаслідок несплати відповідачем
на поточний рахунок позивача суми
процентів нарахованих за вкладом.
Відповідно до частини 1 статті 651 ЦК
України зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
Частиною 2 статті 651 ЦК України
передбачено, що договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.
Як вище зазначалось, судом було
встановлено, що майнове право позивача
на отримання процентів за користування
вкладом було під заставою у Банка,
право на яку не було припинено. Доказів
на підтвердження факту того, що Банком
надавалася письмова згода на отримання
позивачем суми вказаних процентів,
матеріали справи не містять. А тому
відповідачем не було допущено порушень
умов Договору банківського вкладу щодо
сплати процентів на користь позивача.
Посилання позивача на положення
пунктів 2.1.8, 4.1.2, 4.1.5 Договору застави та
пункт 3.2.4 Кредитного договору суд не
бере до уваги з наступних підстав.
Даними пунктами Договору застави
передбачено право (набуття права) Банку
звернути стягнення на предмет застави
в разі порушення позивачем будь-яких
зобов'язань за Кредитним договором, а
Даним правом відповідач міг (може)
скористатися в будь-який час. Той факт,
що відповідач не скористався наданим
йому правом на звернення стягнення на
предмет застави за Договором застави в
момент виникнення цього права, жодним
чином не впливає на суть спірних
правовідносин. А також, враховуючи
положення частини 2 статті 20 ЦК України,
нездійснення відповідачем зазначеного
права не є підставою для припинення
Судом відхиляються, як такі, що не мають
значення для даної справи, посилання
позивача на ті обставини, що ним
надавалися Банку вимоги від 03.04.2014 за
вих. № 42 та від 11.04.2014 з проханням
погасити заборгованість за Кредитним
договором у сумі 4000000 доларів США за
рахунок депозитних коштів, розміщених
у Банку згідно із Договором
банківського вкладу.
Як зазначалось вище, позивач не мав
права без письмової згоди на те Банку
розпоряджатися вкладом, розміщеним у
відповідача за Договором банківського
вкладу, позаяк даний вклад перебував у
заставі у відповідача, і крім того,
строк повернення вкладу на момент цих
звернень ще не настав. Відтак,
невиконання вищевказаних вимог
позивача не можна вважати
простроченням кредитора в розумінні
статті 613 ЦК України.
Згідно зі статтею 33 ГПК України
обов'язок доказування тих обставин, на
які посилається сторона як на підставу
своїх вимог і заперечень, покладається
Позивачем, у супереч вимогам статей 33, 34
ГПК України, належними засобами
доказування не доведено суду своїх
позовних вимог, а також не спростовано
обставин на які посилається відповідач
в обґрунтування своїх заперечень на
Виходячи з вищевикладеного суд не
знаходить підстав для задоволення
Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК
України покладається на позивача.
Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд
У позові відмовити повністю.
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 26.12.2014

Головуючий суддя - Сташків Р.Б. Судді:
Полякова К.В. Спичак О.М.