П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року місто Київ

Судова палата у господарських справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Барбари В.П.,

суддів: Берднік І.С.,Гуля В.С.,Ємця А.А.,
Жайворонок Т.Є.,Колесника П.І.,Потильчака О.І.,
Шицького І.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» (далі - ПАТ «Український Професійний Банк») про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 12 листопада 2013 року у справі № 5011-64/1736-2012 за позовом відкритого акціонерного товариства «Залкар Банк» (далі - ВАТ «Залкар Банк») до ПАТ «Український Професійний Банк» про стягнення заборгованості,

встановила:

ПАТ «Український Професійний Банк» у порядку статті

11119 Господарського процесуального кодексу України подало заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 12 листопада 2013 року у справі № 5011-64/1736-2012 з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права при вирішенні аналогічних судових справ, а саме статей 601, 1071 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

В обґрунтування неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права заявником надано копії постанов Вищого господарського суду України від 19 січня 2011 року у справі

№ 4/246 і від 23 серпня 2006 року у справі № 37/30-06.

У постанові Вищого господарського суду України від 19 січня

2011 року у справі № 4/246 суд касаційної інстанції дійшов висновку про особливий характер вимоги про зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки положення статті 1071 ЦК України, що визначає підстави списання коштів з банківського рахунку, не стосується відносин з припинення зобов'язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, яке є самостійною підставою припинення зобов'язання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши наведені заявником обставини, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарськими судами встановлено, що 14 лютого 2002 року між відкритим акціонерним товариством «Український Професійний Банк» (правонаступником якого є відповідач - ПАТ «Український Професійний Банк») (за договором - Банк) і ВАТ «АзіяУніверсалБанк» (права та обов'язки якого за кореспондентськими рахунками перейшли до позивача - ВАТ «Залкар Банк») (за договором - кореспондент) укладено договір про відкриття та ведення кореспондентських рахунків в іноземній валюті № 505-В (далі - договір), предметом якого є встановлення між сторонами кореспондентських відносин з метою здійснення банківських операцій, передбачених законодавством України.

На виконання умов договору Банк відкрив кореспонденту мультивалютні кореспондентські рахунки: № 160069505 у доларах США,

№ 160069505 у російських рублях та № 160069505 в Євро та може відкривати кореспондентські рахунки в інших валютах за заявою кореспондента (пункт 1.2 договору).

Списання грошових коштів з кореспондентського рахунку Банк здійснює на підставі закодованих розпоряджень кореспондента, оформлених відповідно до міжнародних банківських правил і встановленого порядку та переданих Банку по системі Sprintmail S.W.I.F.T. (пункт 3.4 договору).

Отже, застосування господарськими судами до спірних правовідносин пункту 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2012_12_28/pravo1/REG8976.html?pravo=1> № 22 є помилковим, оскільки ця Інструкція встановлює загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків, тобто не поширюється на кореспондентські відносини сторін.

25 березня 2010 року між ВАТ «Український Професійний Банк» (далі - Банк) і товариством з обмеженою відповідальністю «Консерви» (позичальник), якому відкрито траншеву кредитну лінію на суму

15 000 000 грн, і корпорацією «Міддлмарч Корп.» (поручитель) укладено договір поруки № 5-1 (далі - договір поруки), за умовами якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед Банком як солідарний боржник за виконання боржником зобов'язань по кредитному договору у межах 2 150 000,00 грн.

Пунктом 1.3. договору поруки передбачено, що поручитель (корпорація «Міддлмарч Корп.») доручає Банку у випадку затримки погашення кредиту та/або сплати процентів за ним позичальником та/або поручителем здійснити списання суми заборгованості з рахунку поручителя в порядку, встановленому чинним законодавством України.

25 березня 2010 року між ВАТ «Український Професійний Банк» (заставодержатель) і корпорацією «Міддлмарч Корп.» (заставодавець) укладено договір застави майнових прав на грошові кошти № 5-2 (далі - договір застави майнових прав на грошові кошти), предметом якого є передача заставодавцем у заставу заставодержателю майнових прав на грошові кошти в сумі 256 000,00 доларів США, що знаходяться на рахунку корпорацієї «Міддлмарч Корп.» № 060784 у ВАТ «АзіяУніверсалБанк», для своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором.

25 березня 2010 року між корпорацією «Міддлмарч Корп.» (первісний кредитор) та ВАТ «Український Професійний Банк» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор передає новому кредитору право вимоги на належні йому грошові кошти у сумі 256 000,00 доларів США, еквівалент по курсу Національного банку України на 25 березня 2010 року становить 2 031 360,00 грн, які знаходяться на рахунку № 060784 у ВАТ «АзіяУніверсалБанк» із заміною первісного кредитора новим кредитором - Банком, до якого переходять всі права первісного кредитора в основному зобов'язанні (пункти 1.1, 1.2).

Відступлення права вимоги здійснено з метою погашення заборгованості первісного кредитора перед новим кредитором за договором поруки в межах 2 150 000,00 грн.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, на підставі цих договорів Банк набув прав особи, яка вправі розпоряджатися коштами на кореспондентському рахунку ВАТ «АзіяУніверсалБанк».

Залишаючи поза увагою договори поруки, застави майнових прав на грошові кошти, відступлення права вимоги, за якими право розпоряджатися коштами, які знаходяться на рахунку в ВАТ «АзіяУніверсалБанк» перейшли до Банку, суд касаційної інстанції дійшов незаконного висновку про безпідставне списання Банком коштів із кореспондентського рахунку.

Керуючись статтями 11123-11125 Господарського процесуального кодексу України, Судова палата у господарських справах Верховного Суду України

постановила:

Заяву публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» задовольнити.

Постанову Вищого господарського суду України від 12 листопада

2013 року у справі № 5011-64/1736-2012 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції

Постанова є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 2 частини 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий В.П. Барбара

Судді: І.С. Берднік В.С. Гуль А.А. Ємець Т.Є. Жайворонок П.І. Колесник О.І. Потильчак І.Б. Шицький