ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.12.14р. Справа № 904/8215/14

За позовом Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України, 08307, м. Бориспіль, Аеропорт, в
особі Дніпропетровського
регіонального структурного підрозділу
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України, 49042, м. Дніпропетровськ,
Аеропорт ЦА

до Фізичної особи - підприємця
Толкачова Ігоря Анатолійовича, 50045,
м.Кривий Ріг, вул. Тереховського, 21

Третя особа без самостійних вимог на
стороні позивача Державна фінансова
інспекція України, м. Київ, вул.
Сагайдачного 4, 04070

про стягнення 24997,66 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача Новиков С.Ю. - представник
за довіреністю № 1.23-63 від 25.09.2014 року

від відповідача Толкачов І.А. -
представник за довіреністю від 10.11.2014
року

від третьої особи Камінський О.Д. -
провідний юрисконсульт, посвідчення
№ 476 від 01.08.2014 року

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство обслуговування
повітряного руху України звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом з врахуванням змін до
позовної заяви від 07.11.2014 року до
Фізичної особи - підприємця Толкачова
Ігоря Анатолійовича про стягнення
боргу в сумі 24997,66 грн., судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:
при проведенні Державною фінансовою
інспекцією України планової ревізії
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України за період з 01.01.2008 року до 31.08.2013
року, в т. ч. Дніпропетровського РСП
Украероруху та зустрічної перевірки
ФОП Толкачова І.А. встановлено ряд
порушень та недоліків, що відображені в
акті ревізії від 16.12.2013 № 06-21/184 та
додатку до акту - довідки від 13.11.2013 року
№ 06-20/93з. Фінансова інспекція вважає, що
в порушення п. 7, 11 П(с)БО 16 "Витрати", п. 1
ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", внаслідок зайвого включення
ФОП Толкачев І.А. до статей витрат
калькуляції вартості однієї
нормо-години витрат на паливо через
завищення відстані маршруту, на який
здійснюється перевезення працівників,
завищено вартість наданих послуг з
перевезення працівників
Дніпропетровського РСП на суму 24997,66
грн., чим завдано матеріальну шкоду
(збитки) Дніпропетровському РСП
Украероруху і яка підлягає стягненню
на користь з останнього з відповідача.

Відповідач з позовними вимогами не
погоджується (відзив від 13.11.2014 року)
посилаючись на те, що:

- позивачем - замовником не заявлялись
будь-які претензії щодо невиконання
або неналежного виконання
відповідачем - виконавцем умов
договорів про надання послуг. Недоліки
з приводу наданих відповідачем послуг,
вартості наданих послуг позивач не
заявляв, а навпаки сам її приймав та
добровільно проплачував, тобто
сторонами належним чином виконано усі
зобов'язання за договорами, що
підтверджується актами
приймання-передачі виконаних робіт,
які підписані сторонами без зауважень
та скріплені печатками і, відповідно,
актами приймання-передачі виконаних
робіт підтверджено правомірність
надання відповідачем послуг;

- акти ревізії Держінспекції не є
беззаперечним доказом, а містить лише
припущення третьої особи того, що
відповідачем завищено вартість
наданих послуг.

Третя особа без самостійних вимог на
стороні позивача поясненнями від
09.12.2014 року підтримала позов позивача в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
справі оголошувались вступна та
резолютивна частини.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.09.2011 року між Державним підприємством
обслуговування повітряного руху
України, як замовником, та Фізичною
особою - підприємцем Толкачовим Ігорем
Анатолійовичем, як перевізником,
укладено договір № про
надання послуг з перевезення пасажирів
наземним транспортом за умовами п. 1.1
якого перевізник зобов'язується
організувати та забезпечити
безперебійне і своєчасне надання
послуг з міських й приміських
перевезень пасажирів за спеціальним
розкладом, послуг з перевезення
службового персоналу Криворізької
СОПР до місця роботи та з роботи в
робочі дні тижня та у вихідні й
святкові дні тижня, на умовах
передбачених чинним законодавством за
цим договором.

Перевізник забезпечує своєчасну
подачу автобуса до обумовленого пункту
(п. 2.2 договору).

Вартість послуги визначається
перевізником в розрахунку
(калькуляції) договірної ціни однієї
години обслуговування), яка становить
грошову суму із розрахунку 143,24 грн.,
згідно додатку № 2, який є невід'ємною
частиною договору (п. 5.1 договору).

Ціна договору є звичайною і становить
289775,00 грн. без ПДВ (п. 5.2 договору).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди від
20.08.2012 року сторонами внесено зміни до
п. 5.2 договору № від 08.09.2011 року та
виклали його в наступній редакції: ціна
договору є звичайною і становить 303 000,00
грн. без ПДВ.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що
розрахунок за даним договором
здійснюється не пізніше п'ятого числа
наступного місяця шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок перевізника, вказаний у
договорі. Підставою для перерахування
коштів є рахунок, виставлений
перевізником та акт виконаних робіт,
підписаний обома сторонами.

Договір укладено строком з 08.09.2011 року
до 31.08.2012 року і набирає чинності з
моменту підписання, але в будь-якому
разі до повного виконання договору (п.
8.1 договору).

Як вбачається з матеріалів справи,
вищевказаний договір укладений
відповідно до підсумків процедури
конкурсних торгів на підставі
Протоколу оцінки пропозицій
конкурсних торгів № 3 від 22.08.2011 року
(послуги з міських і приміських
перевезень пасажирів наземним
транспортом, крім залізничного, за
розкладом (послуги з перевезення
службового персоналу) код по ДК
016-97-60.21.2) комітету з конкурсних торгів
Дніпропетровського регіонального
структурного підрозділу Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України (а. с. 135).

За кожен рейс виконавець надавав
замовнику для підписання та
затвердження за встановленою формою
"Заказ на перевезення пасажирів
автобусом", в якому вказувались
розрахунок часу роботи виконавця та
загальна сума до сплати за
відпрацьований час. Крім того,
наприкінці місяця на основі прийнятих
замовником робіт складалися для
підписання замовником акти прийняття
наданих послуг (підписувався обома
сторонами), на підставі якого
виставлялися рахунки до оплати.

В матеріалах справи наявні підписані
сторонами акти виконаних робіт (а.
с. 174, 176, 178, 180, 182, 184, 186, 188, 190, 192, 194, 196, 198),
рахунки з вказівками та резолюціями
директора про їх оплату ФОП Толкачов
І.А. (а. с. 175, 177, 179, 181, 183, 185, 187,
189, 191, 193, 195, 197) та банківські виписки на
підтвердження факту оплати (а. с. 137-173).
Отже, сторони виконували покладені на
них договором обов'язки - ФОП Толкачов
виконував перевезення згідно умов
договору, а замовник оплачував надані
послуги на умовах договору, без
будь-яких зауважень як зі сторони
позивача, так і зі сторони відповідача.

При проведенні Державною фінансовою
інспекцією України планової ревізії
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України за період з 01.01.2008 року до 31.08.2013
року, в т. ч. Дніпропетровського РСП
Украероруху та зустрічної перевірки
ФОП Толкачова І.А. встановлено ряд
порушень та недоліків, що відображені в
акті ревізії від 16.12.2013 № 06-21/184 та
додатку до акту - довідки від 13.11.2013 року
№ 06-20/93з. Фінансова інспекція вважає, що
в порушення п. 7, 11 П(с)БО 16 "Витрати", п. 1
ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", внаслідок зайвого включення
ФОП Толкачев І.А. до статей витрат
калькуляції вартості однієї
нормо-години витрат на паливо через
завищення відстані маршруту, на який
здійснюється перевезення працівників,
завищено вартість наданих послуг з
перевезення працівників
Дніпропетровського РСП на суму 24997,66
грн., чим завдано матеріальну шкоду
(збитки) Дніпропетровському РСП
Украероруху.

Враховуючи вищевикладене, позивач
звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача матеріальної
шкоди (збитків) в сумі 24997,66 грн.

В позовних вимогах належить відмовити
виходячи з наступного:

За приписами частини першої та другої
ст. 22 Цивільного кодексу України
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки), та визначено, що особа, якій їх
завдано, має право на їх відшкодування.

Згідно частини другої ст. 224
Господарського кодексу України під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутністю таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до приписів статей 901, 908
Цивільного кодексу України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором. Умови
перевезення вантажу, пасажирів і
багажу окремими видами транспорту, а
також відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Положенням до ст. 632 Цивільного кодексу
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін. Зміна ціни
після укладення договору допускається
лише у випадках і на умовах,
встановлених договором або законом.
Зміна ціни в договорі після його
виконання не допускається.

З наявних матеріалів справи
вбачається, що у даному випадку
правовідносини між позивачем та
відповідачем виникли на підставі
договору, в якому сторони вільно на
власний розсуд визначили вид та обсяг
послуг, які підлягають виконанню, їх
вартість, оскільки відповідно до
наведених вимог законодавства ці умови
є обов'язковими для сторін, тому вони
були ними виконані.

Як встановлено в судових засіданнях,
позивач та відповідач не оспорювали
договір № від 08.09.2011 року та не
визнавали його недійсним.

До того ж, Державною фінансовою
інспекцією України при здійсненні
ревізії фінансово-господарської
діяльності Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України за період з 01.01.2008 року до 31.08.2013
року на підставі п. 8 ст. 10 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" також не визнано вищевказаний
договір або окремі його умови -
недійсними.

Враховуючи вищенаведені положення
законодавства, суд вважає, що виявлені
Інспекцією порушення не можуть
змінювати, припиняти частково або
повністю договірні правовідносини
сторін, зобов'язання, визначені
договором та підтверджені
відповідними актами виконаних робіт.

Відтак, оскільки між сторонами у справі
було укладено договір надання послуг з
перевезення, а кошти, які позивач
просить стягнути з відповідача
отримано останнім як оплату належно
виконаних за договором робіт, то такі
кошти набуто за наявності правової
підстави - договору і вони не можуть
вважатися збитками, у зв'язку із чим
позовні вимоги Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України є
необґрунтованими.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Вищого господарського суду
України від 16.04.2014 року у справі №
918/1564/13, від 07.05.2014 року у справі № 924/560/13.

Додатково суд зважає на те, що
залучений до матеріалів справи акт
Державної фінансової інспекції
України за № 06-21/184 від 16.12.2013 року не
може бути належним доказом наявності
вини відповідача та спричинення
останнім збитків позивачу з огляду на
наступне: акт складений за
результатами проведеної ревізії є
підставою для вчинення відповідних
процесуальних дій посадовою особою,
зокрема, пред'явлення позову, проте не
позбавляє її процесуального обов'язку
доводити свої вимоги належними та
допустимими доказами. Сам лише акт
Державної фінансової інспекції не
визначений законодавством як
безумовний доказ в розумінні ч. 2 ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України. Обставини, вказані в такому
акті повинні підтверджуватись
належними доказами в у відповідності
до ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України.

Стосовно доводів відповідача про
пропущення позивачем строків позовної
давності необхідно зауважити наступне:

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Пунктом 2.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
року за № 10 "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів"
передбачено, що за змістом частини
першої ст. 261 Цивільного кодексу
України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи. Отже, перш ніж
застосовувати позовну давність,
господарський суд повинен з'ясувати та
зазначити в судовому рішенні, чи
порушене право або охоронюваний
законом інтерес позивача, за захистом
якого той звернувся до суду. У разі коли
такі право чи інтерес не порушені, суд
відмовляє в позові з підстав його
необґрунтованості. І лише якщо буде
встановлено, що право або охоронюваний
законом інтерес особи дійсно порушені,
але позовна давність спливла і про це
зроблено заяву іншою стороною у справі,
суд відмовляє в позові у зв'язку зі
спливом позовної давності - за
відсутності наведених позивачем
поважних причин її пропущення. Позовна
давність не є інститутом
процесуального права та не може бути
відновлена (поновлена) в разі її спливу,
але за приписом частини п'ятої статті 267
Цивільного кодексу України позивач
вправі отримати судовий захист у разі
визнання поважними причин пропуску
позовної давності

За приписами п. 4.1 вищевказаної
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України початок
перебігу позовної давності
визначається за правилами статті 261
Цивільного кодексу України. Якщо у
передбачених законом випадках з
позовом до господарського суду
звернувся прокурор, що не є позивачем,
то позовна давність обчислюватиметься
від дня, коли про порушення свого права
або про особу, яка його порушила,
довідався або мав довідатися саме
позивач, а не прокурор.

Враховуючи, що позивач дізнався про
порушення свого права лише після
проведеної Державною фінансовою
інспекцією України планової ревізії
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства
обслуговування повітряного руху
України, за наслідками якої і складено
акт ревізії від 16.12.2013 № 06-21/184, суд
вважає, що строк позовної давності
повинен відраховуватись саме з дати
складання вказаного акту - 16.12.2013 року,
тобто він не є пропущеним.

Судовий збір відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах Державного
підприємства обслуговування
повітряного руху України до Фізичної
особи - підприємця Толкачова Ігоря
Анатолійовича про стягнення 24997,66 грн. -
відмовити.

Повне рішення складено - 29.12.2014 року.

Суддя
С.П.Панна