ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2014 р.Справа № 922/2870/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мастерстайлс", м.
Харків до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговельна лінія",
м. Мінськ про про стягнення коштів за
участю :

Представник позивача - Кисиль В.А.
довіреність б/н від 01.03.2014 року;

Представник відповідача - не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мастерстайлс"
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовом до
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговельна лінія"
про стягнення 20156,78 доларів США. В
обгрунтування позовних вимог, позивач
посилається на неналежне виконання
покладених на відповідача обов"язків
за Контрактом №BL-06/08/2013 від 08 серпня 2013
року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 14.07.2014 року за
позовною заявою було порушено
провадження по справі №922/2870/14 та
призначено до розгляду у відкритому
судовому засіданні на 15 вересня 2014
року. Керуючись Конвенцією "Про
вручення за кордоном судових та
позасудових документів у цивільних і
комерційних справах" від 15.11.1965 року,
суд визначив 11 січня 2015 року як термін,
достатній для розгляду даної справи.
Провадження у даній справі було
зупинено у зв'язку із необхідністю
звернення до Економічного суду міста
Мінська із судовим дорученням про
надання правової допомоги.

Ухвалою суду від 15.09.2014 року
провадження у справі № 922/2870/14 було
поновлено.

Ухвалою суду від 15.09.2014 року розгляд
справи було відкладено на 11 листопада
2014 року. Провадження у даній справі
було зупинено у зв'язку із необхідністю
звернення до Економічного суду міста
Мінська із судовим дорученням про
надання правової допомоги.

Ухвалою суду від 11.11.2014 року
провадження у справі № 922/2870/14 було
поновлено.

Ухвалою суду від 11.11.2014 року розгляд
справи було відкладено на 02 грудня 2014
року. Провадження у даній справі було
зупинено у зв'язку із необхідністю
звернення до Економічного суду міста
Мінська із судовим дорученням про
надання правової допомоги.

Ухвалою суду від 02.12.2014 року
провадження у справі № 922/2870/14 було
поновлено.

Ухвалою суду від 02.12.2014 року розгляд
справи було відкладено на 16 грудня 2014
року. Провадження у даній справі було
зупинено у зв'язку із необхідністю
звернення до Економічного суду міста
Мінська із судовим дорученням про
надання правової допомоги.

Враховуючи те, що справу № 922/2870/14
призначено до розгляду в судовому
засіданні на 16.12.2014 року, провадження у
справі підлягає поновленню.

16 грудня 2014 року через кнацелярію суду
позивач надав уточнення до позовної
заяви (вх.№45312) в яких він зазначає, що
відповідачем було сплачено суму
основної заборгованості в розмірі 16548,78
доларів США та просить стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговельна лінія"
пеню в розмірі 3608,00 доларів США, а також
покласти на нього витрати зв сплати
судового збору в розмірі 4932,00 грн..

Відповідно до п. 3.11 Постанови пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 Господарським процесуальним
кодексом, зокрема статтею 22 цього
Кодексу не передбачено права
позивача на подання заяв (клопотань)
про "доповнення" або "уточнення"
позовних вимог, або заявлення
"додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в
разі надходження до господарського
суду однієї із зазначених заяв
(клопотань) останній, виходячи з її
змісту, а також змісту раніше поданої
позовної заяви та конкретних обставин
справи, повинен розцінювати її як:
подання іншого (ще одного) позову, чи
збільшення або зменшення розміру
позовних вимог, чи об'єднання позовних
вимог, чи зміну предмета або підстав
позову. У будь-якому з таких випадків
позивачем має бути додержано правил
вчинення відповідної процесуальної
дії, а недотримання ним таких правил
тягне за собою процесуальні наслідки,
передбачені ГПК та зазначені в цій
постанові.

Розглянувши надані позивачем
уточнення до позовної заяви, суд
зазначає, що вони стосуються лише
зменшення розміру позовних вимог.

Враховуючи, що згідно ст. 22 ГПК України,
позивач вправі до прийняття рішення
справі зменшити розмір позовних вимог,
суд приймає заяву позивача та
продовжує розгляд справи з її
урахуванням.

В призначеному судовому засіданні
16.12.2014 року представник позивача
позовні виммоги, з урахуванням
зменшення, підтримував та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, свого
повноважного представника не направив,
про місце, дату та час судового
розгляду був повідомлений належним
чином, про що свідчить ухвала
Економічного суду міста Мінська від
01.08.2014 року по справі №88-21ип/2014, а також
поштові повідомелення про вручення
(арк. с. 26, 36, 42, 61, 62, 63)

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК України.

Враховуючи те, що відповідач був
повідомлений належним чином, про дату
та час розгляду справи, та те, що норми
ст. 65 Господарського процесуального
кодексу України, щодо обов`язку
господарського суду витребувати у
сторін документи і матеріали,
необхідні для вирішення спору,
кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглядати справу за
наявними у справі і додатково поданими
на вимогу суду матеріалами і
документами.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
позивача господарським судом
встановлено наступне.

08 серпня 2013 року між Твариством зз
обмеженою відповідальністю
"Мастерстайлс" (позивач) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Торговельна лінія" було укладено
Контракт № №BL-06/08/2013 (м. Харкові,
Україна).

Згідно п. 1.1. Контракту, сторони
визначили його предмет, згідно з яким
позивач (як продавець) зобов"язався
передати відповідачу, в обумовлений
даним Контрактом строк торгове
обладнання (Товар), а відповідач (як
покупець) зобов"язався належним чином
прийняти та оплатити Товар, згідно з
узгодженими Сторонами цінами.

Пунктом 1.2 Контракту передбачено, що
найменування, кількість, ціна, одиниця
виміру Товару вказуються в
Специфікації №1 до даного Контракту,
яка є невід"ємною частиною Контракту.

Згідно п.2.1. Контракту, ціна на Товар по
Контракту визначається в доларах США,
відповідно до Специфікації, на умовах:
FCA - Харків, Україна (Інкотермс 2000) або
СРТ - Мінськ, Республіка Білорусь
(Інкотермс 2000) ( додаткова угода №4).

Загальна сума Контракту складає 1000000
доларів США 00 центів (п. 2.2 Контракту).

Відповідно до п. 3.1 Контракту,
відповідач здійснює 100% оплату за Товар
у формі банківського перерахування на
рахунок позивача протяго п"яти
банківських днів з моменту надходження
Товару на склад відповідача. Датою
надходження Товару визнається дата
прибуття транспорту на митний термінал
відповідача.

Датою оплати вважається дата списання
грошових коштів з рахунка відповідача
на рахунок позивача (п. 3.5 Контракту).

Пунктом 4.4 Контракту передбачено, що
умови поставки для кожної партії
Товару вказуються в Специфікаціях на
дану партію.

Відповідно до пункту 10.2 Контракту,
сторони погодили, що якщо неможливо
вирішити спори, розбіжності або вимоги,
які виникли по даному Контракту або у
зв"язку з ним, в тому числі які
стосуються його виконання, порушення,
припинення або недійсності, шляхом
переговорів, то вони підлягають
розгляду (підсудність) у
Господарському суді Харківської
області (Україна), рішення якого є
обов"язковим для обох сторін. При цьому
використовується українське
мареріальне та процесуальне право.

Згідно п. 12.1 Контракту: він набирає
чинності з моменту його підписання
сторонами та діє до 31.12.2015 року
(Додаткова угода №4).

Згідно Специфікації № 5 продавець
поставляє Товар - Кассовий бокс на
загальну суму 17548,78 доларів США, на
умовах поставки СРТ - Мінськ,
Республіка Білорусь (Інкотермс 2000) та з
умовами оплати - протягом 5-ти
банківських днів з моменту надходження
Товару на склад покупця (арк. с. 17).

Таким чином Контракт, який по суті є
зовнішньоекономічним договором,
укладеним в Україні між резидентом
України та нерезидентом (юридичною
особою) укладений із дотриманням
порядку укладання і особливості
зовнішньоекономічних договорів в
Україні, встановленого ст.ст. 377-389
Господарського кодексу України,
Законами України: "Про
зовнішньоекономічну діяльність", "Про
міжнародні договори України", "Про
міжнародне приватне право", із
дотриманням Положення про форму
зовнішньоекономічних договорів
(контрактів), затвердженого наказом
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України від 06
вересня 2001 р. №201.

Позивач свої зобов'язання за
Контрактом та згідно специфікації № 5
до нього виконав та поставив
відповідачу Товар визначеної вартості,
згідно митної декларації (форма МД-2)
ЕК10АА №807100000/2014/10511 від 18.03.2014 року та
міжнародної транспортної накладної
№175972 від 18.03.2014 року (арк. с. 19-20).

Відтак, як стверджується позивачем,
відповідач отримав товар на загальну
суму 17548,78 доларів США, але оплатив лише
частково, а саме у розмірі 1000,00 доларів
США, у зв'язку із чим у відповідача
виникла заборгованість перед
позивачем у розмірі 162548,78 доларів США,
що і стало причиною звернення позивача
із позовом до суду. Проте, після
порушення провадження у справі
відповідачем було погашено основну
заборгованість в розмірі 16548,78 доларів
США.

Таким чином, посилаючись на порушення
відповідачем зобов"язань за Контрактом
№BL-06/08/2013 від 08 серпня 2013 року та
несвоєчасну оплату поставленого
Товару, позивач просить стягнути з
нього пеню в розмірі 3608,00 доларів США.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до положень ст. 53 Конвенції
ООН "Про договори міжнародної
купівлі-продажу товарів" від 11 квітня
1980 року, покупець зобов'язаний сплатити
вартість товару і прийняти поставку
товару згідно з вимогами договору та
цієї Конвенції.

Згідно до приписів ст. 62 Конвенції ООН
"Про договори міжнародної
купівлі-продажу товарів" від 11 квітня
1980 року продавець може вимагати від
покупця сплати ціни, прийняття
поставки або виконання ним інших
зобов'язань, якщо тільки продавець не
вдався до засобу правового захисту, не
сумісного з такою вимогою.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Приписами частини 1 статті 216 ГК України
встановлено, що учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Положеннями частини 2 статті 217 ГК
України визначено, у сфері
господарювання застосовуються такі
види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні санкції
(неустойка, штраф, пеня - частина 1
статті 230 ГК України);
оперативно-господарські санкції.

Відповідно до п. 7.2 Контракту, якщо
покупець не здійснив оплату у строки
згідно п. 3.4 даного Контракту, покупець
сплачує продавцю пеню у розмірі 0,2% від
несплаченої суми за кожний день
прострочки.

Перевіривши зроблений позивачем
розрахунок пені за несвоєчасну оплату
поставленого Товару згідно митної
декларації (форма МД-2) ЕК10АА
№807100000/2014/10511 від 18.03.2014 року та
міжнародної транспортної накладної
№175972 від 18.03.2014 року (арк. с. 19-20) суд
дійшов висновку, що позовна вимога щодо
стягнення з відповідача пені в сумі
3608,00 доларів США підлягає задоволенню
як правомірна.

Згідно приписів п.3.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 18, ціна позову про стягнення
іноземної валюти визначається в
іноземній валюті та національній
валюті України відповідно до
офіційного курсу, встановленого
Національним банком України на день
подання позову (пункт 4 частини першої
статті 55 ГПК).

При визначенні ціни позову, поданого в
іноземній валюті, необхідно виходити з
тієї валюти, в якій провадились чи
повинні бути проведені розрахунки між
сторонами.

Станом на 11.07.2014 року згідно офіційного
курсу гривні щодо долару США, який
встановлений Національним банком
України, 100 доларів США еквівалентно
1169,38 гривням. Відповідно, 3608,00 доларів
США складає еквівалент 42191,23 грн. з
урахуванням офіційного курсу гривні до
російських рублів, встановленого НБУ
на дату подачі позову - 11.07.2014року.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.

Так, у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Якщо спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Пунктом 3.4 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 передбачено, що за змістом
згаданого припису пункту 4 частини
першої статті 55 ГПК у разі подання до
господарського суду позову про
стягнення іноземної валюти
обов'язковим є зазначення еквіваленту
в національній валюті України
(гривнях). Виходячи з останнього й
визначається сума судового збору, що
сплачується з позовної заяви у
національній валюті. Однак якщо день
подання позову не співпадає з днем
сплати судового збору (збір сплачено
раніше), то останній визначається з
урахуванням офіційного курсу гривні до
іноземної валюти, встановленого
Національним банком України саме на
день сплати, а не на день подання позову
(абзац другий частини першої статті 6
Закону України "Про судовий збір").

Як свідчать матеріали справи, позивач
був змушений звернутися до суду із
позовом про стягнення заборгованості
за Контрактом №BL-06/08/2013 від 08 серпня 2013
року у зв"язку з неналежним виконанням
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговельна лінія"
умов даного Контракту.

Таким чином, враховуючи те, спір у даній
справі виник внаслідок неправильних
дій відповідача, а також те, що суму
основної заборогованості було
сплачено ТОВ "Торговельна лінія" вже
після звернення позивача із позовом до
суду, витрати по сплаті судового збору
покладаються на нього.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
129 Конституції України, ст.ст. 530, 599, 610,
611, 612, 629, 692 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 193, 216, 217, 230 Господарського
кодексу України, ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44 49, 65,
ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговельна лінія"
(Республіка Білорусь, 220053 м. Мінськ,
Сморговський пр-д, 29, оф. 3, каб. 1; Код
ОКПО 37568735) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мастерстайлс" (61017, м. Харків, вул.
Лозівська, буд. 5; код ЄДРПУО 34392786) пеню
за несвоєчасну оплату поставленого
Товару за Контрактом №BL-06/08/2013 від 08
серпня 2013 року у розмірі 3608,00 доларів
США (еквівалент 42191,23 грн.) та судовий
збір в сумі 4932,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 22.12.2014 р.

Суддя Т.С. Денисюк