ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 р.
Справа № 918/1705/14

Суддя Гудзенко Я.О. розглянувши
позов Публічного акціонерного
товариства "АКЦЕНТ-БАНК" до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
10 482, 25 грн.

За участю:

Від позивача: Дробот І.А. (дов.
№123-О від 24.07.2013 р.);

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариства
"АКЦЕНТ-БАНК" (далі - Позивач) звернулося
в Господарський суд Рівненської
області із позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -
Відповідач) про стягнення 10 482, 25 грн., з
яких: 7 000 грн. заборгованість за
кредитом, 2 099, 02 грн. заборгованість по
процентам за користування кредитом, 883,
14 грн. пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 500, 09 грн.
заборгованість зі сплати комісії за
користування кредитом.

Ухвалою господарського суду від 16
жовтня 2014 року позовну заяву прийнято
до розгляду, порушено провадження у
справі № 918/1705/14 розгляд якої
призначено на 16 грудня 2014 року.

Ухвалою господарського суду від 16
грудня 2014 року розгляд справи
відкладено на 24 грудня 2014 року.

24 грудня 2014 року від Позивача
надійшли додаткові письмові докази у
справі.

В судовому засіданні 24 грудня 2014
року Позивач підтримав заявлені вимоги
та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач відзив на позовну заяву, а
також доказів погашення
заборгованості не подав, в судові
засідання не з'явився, про поважні
причини неявки суд не повідомив, про
час і місце проведення судових
засідань був повідомлений належним
чином, про що свідчать наявні в
матеріалах справи конверти, які
повернулися до суду з відміткою "за
закінченням терміну зберігання".

У відповідності з п. 3.9.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.2011 року № 18
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст.
87 ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про
порушення провадження у справі
надсилається за повідомленою
сторонами господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Слід зазначити, що ухвали
господарсього суду направлялися на
адресу Відповідача, вказану у витязі з
Єдиного державного реєстру юридичих
осіб, а саме: АДРЕСА_1.

Враховуючи те, що нез'явлення
Відповідача в судове засідання, не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, відповідач не скористався
своїм процесуальним правом на надання
відзиву та направлення представника
для участі в судове засідання, суд
вважає за можливе розглянути позов у
відсутності представника відповідача,
за наявними у справі матеріалами
згідно із ст. 75 ГПК України.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення
у даній справі прийнято у нарадчій
кімнаті за результатами оцінки
доказів, поданих позивачем та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 24.12.2014 р.
відповідно до ст. 85 ГПК України судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення Позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги,
Господарський суд Рівненської області,
-

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2014 року між ПАТ
"Акцент-Банк" та ФОП ОСОБА_1 було
підписано Заяву про відкриття
поточного рахунку (далі - Заява) (зворот
а.с. 34).

Згідно підписаної Заяви
відповідач погодився із Умовами та
Правилами надання банківських послуг
(далі - Умови), що розміщені в мережі
інтернет на сайті банку (http://www.а-bank.com.ua),
тарифами банку, які разом із цією
заявою зі зразками підписів і
відбитком печатки складають Договір
банківського обслуговування б/н від
20.01.2014 року (далі - Договір), чим
зобов'язався виконувати умови договору
(а.с. 34).

Відповідно до умов Договору
відповідачу було встановлено
кредитний ліміт на поточний рахунок №
7357 в електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта, що визначено і
врегульовано Умовами (а.с. 47).

Згідно п. 3.11.1.1 Умов (чинних на
момент підписання Заяви Відповідачем) -
кредитний ліміт на поточний рахунок
надається на поповнення обігових
коштів та здійснення поточних платежів
клієнта, в межах кредитного ліміту. Про
розмір ліміту банк повідомляє клієнта
на свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку банка та клієнта.

Пунктом 3.11.1.3 Умов сторони
погодили, зокрема, що кредит надається
в обмін на зобов'язання клієнта щодо
його повернення, сплаті процентів та
винагороди.

Відповідно до п. 3.11.1.6 Умов ліміт
може бути змінений банком в
односторонньому порядку,
передбаченому Умовами і правилами
надання банківських послуг, у разі
зниження надходжень грошових коштів на
поточний рахунок або настання інших
факторів, передбачених внутрішніми
нормативними документами банку.
Підписавши угоду, клієнт висловлює
свою згоду на те, що зміна ліміту
проводиться банком в односторонньому
порядку шляхом повідомлення клієнта на
свій вибір або в письмовій формі або
через встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк,
sms-повідомлення або інших).

Згідно із п. 3.11.1.8 Умов проведення
платежів клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання клієнта до "Умов і правил
надання банківських послуг" (або у
формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовій або електронній
інформацією, або у будь-якій іншій
формі - "Угода").

Відповідно до п. 3.11.1.16 Умов при
укладанні договорів і угод чи вчиненні
інших дій, що свідчать про приєднання
клієнта до "Умов і правил надання
банківських послуг" (або у формі "Заяви
про відкриття поточного рахунку та
картки із зразками підписів і відбитка
печатки" або у формі авторизації
кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовій або електронній
інформацією, або у будь-якій іншій
формі), банк і клієнт допускають
використання підписів клієнта у
вигляді електронно-цифрового підпису
та/або підтвердження через пароль,
спрямований банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі клієнта з
правом "першого" підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

Відповідно до п. 3.11.4.1.1 Умов за
період користування кредитом з моменту
виникнення дебетового сальдо до дати
обнулювання дебетового сальдо в одну з
дат з наступного 20-го до 25-го числа
місяця (далі - період, в який дебетове
сальдо підлягає обнулюванню),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості.

Згідно п. 3.11.4.1.2 Умов при
необнуленні дебетового сальдо в одну з
дат періоду, в якому дебетове сальдо
підлягає обнуленню, протягом 90 днів з
останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулюванню,
клієнт виплачує банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24 % річних,
починаючи з останньої дати періоду в
яку дебетове сальдо підлягало
обнулюванню.

Пунктом 3.11.4.1.3 Умов сторони
погодили, що у випадку непогашення
кредиту протягом 90 днів з дати
закінчення періоду, в якому дебетове
сальдо підлягало обнуленню, починаючи
з 91-го дня після дати закінчення
періоду, в якому дебетове сальдо
підлягало обнуленню, кредит вважається
простроченим, а грошові зобов'язання
клієнта щодо погашення заборгованості
вважаються порушеними. При порушенні
клієнтом будь-якого грошового
зобов'язання клієнт сплачує банку
відсотки за користування кредитом у
розмірі 48 % річних від суми залишку
непогашеної заборгованості.При
порушенні клієнтом будь-якого
грошового зобов'язання клієнт сплачує
банку відсотки за користування
кредитом у розмірі 48 % річних від суми
залишку непогашеної заборгованості. У
разі порушення клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань і при реалізації
права банку на встановлення іншого
строку повернення кредиту
передбаченого Умовами і правилами
надання банківських послуг. Клієнт
сплачує банку пеню у розмірі 0,1315 % від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
з дня, наступного за датою порушення
зобов'язань.

Свої зобов'язання за договором
Позивач виконав в повному обсязі,
надавши Відповідачу кредитний ліміт в
розмірі 7 000, 00 грн. що підтверджується
довідкою банку від 13.11.2014р. (а.с. 47) та
банківською випискою (а.с. 49).

Відповідач, в свою чергу,
зобов'язання за Договором належним
чином не виконав - не повернув банку
отримані 7 000, 00 грн.

Як встановлено судом, оскільки в
строк до 02.06.2014 р. Відповідач суму
ліміту не повернув, із вказаної дати у
Позивача виникло право нарховувати на
прострочену суму кредиту підвищені
проценти в розмірі 48% річних (а.с. 48).

На підставі викладених вище
положень Умов Позивачем було
нараховано Відповідачу 10 482, 25 грн., з
яких 7 000 грн. заборгованості з кредитом,
2 099, 02 грн. заборгованості по процентам
за користування кредитом, 500, 09 грн.
заборгованості по комісії за
користування кредитом, 883, 14 грн. пені.

Відповідно до пункту 3.11.5.1 Умов
при порушенні клієнтом будь-якого із
зобов'язань по сплаті відсотків за
користування кредитом, передбачених
пунктами 3.11.2.2,2, 3.11.4.1, 3.11.4.2. 3.11.4.3,
термінів повернення кредиту,
передбачених пунктами 3.11.1.8, 3.11.2.2.3.
3.11.2.3.4, винагороди, передбаченої
пунктами 3.11.2.2.5, 3.11.4.4. 3.11.4.5, 3.11.4.6 клієнт
сплачує банку за кожний випадок
порушення пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла в
період, за який сплачується пеня, (у %
річних) від суми простроченого платежу
за кожний день прострочення платежу. А
в разі реалізації банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, клієнт сплачує банку пеню у
розмірі, зазначеному в пункті 3.11.4.1.3.
від суми заборгованості за кожен день
прострочення.

Згідно з п. 3.11.5.4 Умов нарахування
неустойки за кожний випадок порушень
зобов'язань, передбачених п.п. 3.11.0.5.1,
3.11.5.2, 3.11.5.3 здійснюється на протязі 3
років, починаючи з дня, коли таке
зобов'язання мало бути виконане
клієнтом.

На підставі викладеного,
Позивачем було нараховано Відповідачу
883, 14 грн. пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань в період з 1
березня 2014 року по 6 листопада 2014 року.

Судом встановлено, що розрахунок
пені Позивачем проведено вірно,
відповідно до положень вказаних вище
пунктів Договору та чинного
законодавства.

19 жовтня 2014 року Позивачем на
адресу Відповідача була надіслана
претензія від 15.10.2014 р. № 40120А32PS021 (а.с. 52,
докази направлення а. с. 53-54) з вимогою
погасити прострочену заборгованість
за тілом кредиту в розмірі 7 000 грн., за
відсотками в розмірі 1 859, 47 грн., по
комісії за користування кредитом в
розмірі 437, 09 грн. та пеню в розмірі 732, 73
грн. Однак, зазначена претензія була
залишена Відповідачем без відповіді та
задоволення.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
передбачено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України
визначено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Згідно із ст. 526 ЦК України та ст. 193
ГК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. При цьому ст. 525 ЦК України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Статтею 216 ГК України визначено,
що учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові в разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачає, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

У відповідності з ч. 2 ст. 639 ЦК
України якщо сторони домовилися
укласти договір у певній формі, він
вважається укладеним з моменту надання
йому цієї форми, навіть якщо законом ця
форма для даного виду договорів не
вимагалася.

Згідно ст. 634 ЦК України договором
приєднання є договір, умови якого
встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Згідно статті 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1049
ЦК України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику у строк
та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахуванням грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

У відповідності до ст. 1054 ЦК
України банк або інша фінансова
установа (Кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України
визначено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилися, та сплати
процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Враховуючи те, що позовні вимоги
про стягнення з відповідача 7 000 грн.
заборгованості за кредитом, 500, 09 грн.
комісії за користуванням кредитом та
883, 14 грн. пені підтверджені належними
доказами, наявними у матеріалах справи,
і Відповідач на момент прийняття
рішення не надав документів, які б
могли свідчити про погашення даної
заборгованості, суд дійшов висновку
про обґрунтованість та законність
вказаних вимог.

Проте, судом встановлено, що
позивачем 1 липня 2014 року було внесено
зміни до умов та правил надання
банківських послуг, зокрема, було
змінено відсоткову ставку за
користування кредитом понад 90 днів з
48,00% до 56,00%.

Згідно із п. 3 ст. 1056-1 ЦК України
фіксована процентна ставка є незмінною
протягом усього строку кредитного
договору. Встановлений договором
розмір фіксованої процентної ставки не
може бути збільшено банком в
односторонньому порядку. Умова
договору щодо права банку змінювати
розмір фіксованої процентної ставки в
односторонньому порядку є нікчемною.

За умовами п. 4 ст. 1056-1 ЦК України у
разі застосування змінюваної
процентної ставки кредитор самостійно,
з визначеною у кредитному договорі
періодичністю, має право збільшувати
та зобов'язаний зменшувати процентну
ставку відповідно до умов і в порядку,
встановлених кредитним договором.
Кредитодавець зобов'язаний письмово
повідомити позичальника, поручителя та
інших зобов'язаних за договором осіб
про зміну процентної ставки не пізніш
як за 15 календарних днів до дати, з якої
застосовуватиметься нова ставка. У
кредитному договорі встановлюється
порядок розрахунку змінюваної
процентної ставки із застосуванням
погодженого сторонами індексу. Порядок
розрахунку змінюваної процентної
ставки повинен дозволяти точно
визначити розмір процентної ставки за
кредитом на будь-який момент часу
протягом строку дії кредитного
договору. Кредитор не має права
змінювати встановлений кредитним
договором порядок розрахунку
змінюваної процентної ставки без згоди
позичальника.

Відповідно до ч. 6 ст. 1056-1 ЦК
України у разі застосування
змінювальної процентної ставки у
кредитному договорі повинен
визначатися максимальний розмір
збільшення процентної ставки.

24 грудня 2014 року Позивачем на
підтвердження повідомлення про зміну
відсоткової ставки за користування
кредитом було надано суду виписку з
Приват24 від 05.06.2014 року.

Однак, вказана виписка не є такою,
що свідчить про належне та фактичне
повідомлення ФОП ОСОБА_1 про зміну
відсоткової ставки за користування
кредитом понад 90 днів з 48,00% до 56,00% та
причини такої зміни, як того вимагає п.
3.11.4.1.3 Умов.

До того ж, Заявкою якою Відповідач
приєднався до Умов та самими Умовами,
які разом із цією заявою зі зразками
підписів і відбитком печатки складають
Договір банківського обслуговування
не визначений максимальний розмір
збільшення процентної ставки до 56%
річних.

Таким чином, позов в частині
стягнення з Відповідача відсотків за
користуванням кредитом, згідно з
розрахунком суду, підлягає частковому
задоволенню в сумі 1 899, 91 грн.

З огляду на умови Договору строк
повернення відсотків за користування
кредитними коштами є таким, що настав.
Відповідач доказів повернення
відсотків за користування кредитними
коштами не надав, доводи Позивача щодо
наявності боргу та його розміру не
спростував.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

З наданих Позивачем доказів
вбачається, що Позивач прийняті на себе
зобов'язання виконав належним чином,
проте Відповідачем розрахунків
проведено не було.

Доказів на обґрунтування своїх
заперечень, а також доказів сплати
боргу під час розгляду справи
Відповідач суду не надав.

Враховуючи викладене вище,
заслухавши пояснення позивача,
враховуючи докази надані Позивачем на
підтвердження заявлених вимог, - вимоги
Позивача підлягають частковому
задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 49 ГПК
України судові витрати в розмірі 1 792, 29
грн. покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 81-1,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Акцент-Банк" (49094, м. Дніпропетровськ,
вул. Батумська, 11, код 14360080) 7 000 (сім
тисяч) грн. 00 коп. заборгованості за
кредитом, 1 899 (одна тисяча вісімсот
дев'яносто дев'ять) грн. 91 коп.
заборгованості по процентам за
користування кредитом, 883 (вісімсот
вісімдесят три) грн. 14 коп. пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором, 500 (п'ятсот) грн. 09 коп.
заборгованості зі сплати комісії за
користування кредитом та 1 792 (тисяча
сімсот дев'яносто два) грн. 29 коп.
судового збору.

3. В частині стягнення 199, 11 грн.
заборгованості по процентам за
користування кредитом в позові
відмовити.

Повний текст рішення підписано 29.12.2014
року.

Суддя
Гудзенко Я.О.