ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 22» грудня 2014 р.
Справа №9171949/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя
Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі Кузнєцовій І.В.,

за участю представників:

позивача - Кулій В.М., за довіреністю №74
від 13.05.2014 року;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу другого відповідача
- Публічного акціонерного товариства
«Веселка», м.Полтава (вх.№3892П/1-40) на
рішення господарського суду
Полтавської області від 21.10.2014 року по
справі №917/1949/14,

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Бурова компанія «Букрос»,
м.Полтава,

до 1. Арбітражного керуючого Коломійця
Андрія Олександровича, м.Полтава,

2. Публічного акціонерного товариства
«Веселка», м.Полтава,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідачів - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Товарна біржа
«Полтавська регіональна біржа
нерухомості», м.Полтава,

про визнання недійсним договору
купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 21.10.2014 року по
справі №917/1949/14 (суддя Іванко Л.А.) позов
задоволено.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу майна Відкритого
акціонерного товариства «Бурова
компанія «Букрос» №1 від 21.06.2013 року,
укладений між Відкритим акціонерним
товариством «Бурова компанія «Букрос»
та Публічним акціонерним товариством
«Веселка».

Стягнуто з арбітражного керуючого
Коломійця Андрія Олександровича на
користь Відкритого акціонерного
товариства «Бурова компанія «Букрос»
судовий збір в сумі 609,00 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства «Веселка» на користь
Відкритого акціонерного товариства
«Бурова компанія «Букрос» судовий збір
в сумі 609,00 грн.

Публічне акціонерне товариство
«Веселка» з вказаним рішенням суду
першої інстанції не погодилося та
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення місцевим
господарським судом при прийнятті
рішення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення господарського суду
Полтавської області від 21.10.2014 року та
прийняти нове судове рішення, яким у
задоволені заявлених позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що відповідно до
протоколу комітету кредиторів
Відкритого акціонерного товариства
Бурова компанія «Букрос» від 26.03.2013
року на розпорядника майна Коломійця
А.О. було покладено обов'язки голови
правління Відкритого акціонерного
товариства Бурова компанія «Букрос»,
що свідчить про його право на укладення
договору купівлі-продажу майна ВАТ
Бурова компанія «Букрос» №1 від 21.06.2013
року.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 19.11.2014 року
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Веселка»
прийнято до провадження та призначено
до розгляду.

09.12.2014 року від третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача - ТОВ
«Товарна біржа «Полтавська
регіональна біржа нерухомості»
надійшов відзив (вх.№11969), в якому
зазначає, що на час укладення договору
з товарною біржею - 19.04.2013 року та на час
проведення відкритих торгів - 28.05.2013
року, Коломієць А.О. діяв у межах
повноважень, наданих йому ухвалою
господарського суду Полтавської
області від 14.08.2012 року по справі №18/257
та протоколу комітету кредиторів від
26.03.2013 року. Як зазначає тертя особа,
відповідно до норм ст. 18 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»,
якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Станом на момент
проведення аукціону ні біржа, ні
покупець - ПАТ «Веселка» не могли знати
про зміну повноважень арбітражного
керуючого Коломійця А.О.

На думку третьої особи, ПАТ «Веселка» у
розумінні ст. 330 Цивільного кодексу
України є добросовісним набувачем
спірного майна. Таким чином, третя
особа просить задовольнити вимоги
апеляційної скарги ПАТ «Веселка» на
рішення господарського суду
Полтавської області від 21.10.2014 року у
справі №917/1949/14 в повному обсязі та
провести розгляд справи за наявними
документами без їх участі.

19.12.2014 року від ПАТ «Веселка» надійшло
клопотання (вх.№12655), в якому просить за
для повного та всебічного з'ясування
обставин, які мають значення для
справи, не здійснювати розгляд справи
22.12.2014 року і відкласти розгляд справи
на іншу дату.

Розглянувши заявлене апелянтом
клопотання про відкладення розгляду
справи, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що у
відповідності до ч. 1 ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд відкладає в
межах строків, встановлених ст. 69 цього
Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному судовому засіданні, у
разі нез'явлення в судове засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу; неподання
витребуваних доказів; необхідність
витребування нових доказів; залучення
до участі в справі іншого відповідача,
заміна неналежного відповідача;
необхідність заміни відведеного судді,
судового експерта.

Колегія суддів зазначає, що
неможливість вирішення господарського
спору в даному судовому засіданні,
вирішується господарським судом в
кожному випадку окремо з урахуванням
обставин справи.

В обґрунтування заявленого клопотання
другий відповідач не наводить підстав
та обґрунтувань неможливості розгляду
справи за його відсутності.

Враховуючи те, що другий відповідач є
апелянтом по справі, а отже в
апеляційній скарзі ним викладені
доводи з яких він не погоджується з
прийнятим рішенням суду першої
інстанції, а також те, що наявних у
справі документів достатньо для
розгляду справи по суті, колегія суддів
не вбачає підстав для задоволення
клопотання про відкладення, оскільки
відсутність апелянта в судовому
засіданні не перешкоджає розгляду
справи по суті. Таким чином, колегія
суддів дійшла висновку про відмову в
задоволені клопотання скаржника про
відкладення розгляду справи.

Ухвала суду про прийняття апеляційної
скарги до провадження та призначення
її до розгляду на 22.12.2014 року була
направлена першому відповідачу -
арбітражному керуючому Коломійцю А.О.
рекомендованим листом 19.11.2014 року за
адресою, зазначеною в апеляційній
скарзі і отримана ним 02.12.2014 року, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення, яке долучено
до матеріалів справи. Однак, перший
відповідач у судове засідання не
з'явився, про причини не з'явлення суд
не повідомив.

Ухвалою суду від 19.11.2014 року суд
попереджав сторони, що у разі не
з'явлення їх представників у судове
засідання та не надання витребуваних
судом документів, справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами та за відсутністю
представників сторін.

Таким чином, враховуючи належне
повідомлення першого відповідача про
час та місце розгляду справи, а також
те, що його явка не була визнана
обов'язковою, приймаючи до уваги
заявлене третьою особою клопотання про
розгляд справи за її відсутності,
колегія суддів дійшла висновку про
можливість розгляду справи в даному
судовому засіданні за відсутності
відповідачів та третьої особи.

Представник позивача письмового
відзиву на апеляційну скаргу не надав,
однак у судовому засіданні 22.12.2014 року
пояснив, що згоден з рішенням
господарського суду першої інстанції,
вважає його обґрунтованим та законним,
прийнятим при об'єктивному та повному
досліджені всіх матеріали справи, без
порушення матеріального чи
процесуального права, у зв'язку з чим
просить оскаржуване рішення залишити
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Розглянувши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі та
відзиві на неї доводи, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлених обставин справи та
відповідність їх наданим доказам,
заслухавши пояснення представника
відповідача та повторно розглянувши
справу в порядку ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
18.07.2006 року порушено провадження у
справі №18/257 про банкрутство
Відкритого акціонерного товариства
Бурова компанія «Букрос».

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 14.08.2012 року у
справі №18/257 призначено розпорядником
майна боржника арбітражного керуючого
Коломійця Андрія Олександровича.

Постановою господарського суду
Полтавської області від 14.12.2012 року у
справі №18/257 Відкрите акціонерне
товариство Бурова компанія «Букрос»
визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру.

Постановою Вищого господарського суду
України постанову господарського суду
Полтавської області від 14.12.2012 року у
справі №18/257 скасовано, справу передано
до господарського суду Полтавської
області для розгляду в іншому складі
суду.

21.06.2013 року між Відкритим акціонерним
товариством Бурова компанія «Букрос» в
особі виконуючого обов'язки голови
правління Коломійця А.О. та Публічним
акціонерним товариством «Веселка»
укладено договір купівлі-продажу майна
№1.

Непогодження Публічного акціонерного
товариства «Веселка» з прийнятим
господарським судом Полтавської
області рішенням від 21.10.2014 року по
справі №917/1949/14, яким визнано
вищевказаний договір купівлі-продажу
майна недійсним, стало підставою для
звернення з апеляційною скаргою до
Харківського апеляційного
господарського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Згідно з частиною 1 статті 179
Господарського кодексу України
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і не господарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Частина 7 статті 179 Господарського
кодексу України встановлює, що
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу
України правочином є дія, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочини
можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).

Як вже зазначалося, постановою Вищого
господарського суду України від 19.03.2013
року у справі №18/257 постанова
господарського суду Полтавської
області від 04.12.2012 року у справі №18/257
про визнання Відкритого акціонерного
товариства бурова компанія «Букрос»
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури скасована, справа передана
до господарського суду Полтавської
області для розгляду в іншому складі
суду.

Отже, спірний договір купівлі-продажу
від 21.06.2014 року №1 був укладений на
стадії розпорядження майна в процедурі
банкрутства Відкритого акціонерного
товариства Бурова компанія «Букрос».

Відповідно до пункту 1-1 розділу X
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (у редакції
Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI)
положення цього Закону застосовується
господарськими судами під час розгляду
справи про банкрутство, провадження в
яких порушено після набрання чинності
цим Законом.

З наведених вище норм вбачається, що
спірні правовідносини регулюються
приписами Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в редакції, яка діяла до 19.01.2013 року.

Суд першої інстанції, визнаючи
недійсним договір купівлі-продажу
майна №1 від 21.06.2013 року виходив з того,
що розпорядник майна Коломієць уклав
договір не маючи на це повноважень.

Колегія суддів зазначає, що норми
частини 13 статті 13 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
покладають повноваження щодо
укладення угоди про передачу
нерухомого майна в оренду, заставу,
внесення зазначеного майна як внеску
до статутного капіталу господарського
товариства або розпорядження таким
майном іншим чином на керівника або
орган управління боржника виключно за
погодженням з розпорядником майна.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням комітету кредиторів
Відкритого акціонерного товариства
Бурова компанія «Букрос» від 26.03.2013
року на розпорядника майна Коломійця
А.О. покладено обов'язки голови
правління боржника.

Однак, норми Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
зокрема ч. 8 ст. 16 Закону, та Статуту
Відкритого акціонерного товариства
Бурова компанія «Букрос» не
передбачають наявності у комітету
кредиторів товариства права
покладення на розпорядника майна
повноваження керівника боржника, його
органів управління.

Згідно з ч. 16 ст. 13 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
повноваження керівника боржника або
органів управління боржником,
покладені на них відповідно до
законодавства чи установчих
документів, можуть бути припинені у
разі, якщо ними не вживаються заходи
щодо забезпечення збереження майна
боржника, створюються перешкоди діям
розпорядника майна чи допускаються
інші порушення законодавства. В такому
разі за клопотанням комітету
кредиторів виконання обов'язків
керівника боржника ухвалою
господарського суду тимчасово
покладається на розпорядника майна до
призначення в порядку, визначеному
законодавством та установчими
документами, нового керівника
боржника.

Таким чином, з вищенаведених норм
вбачається, що виключно на підставі
ухвали господарського суду
розпорядник майна може тимчасово
набути повноваження голови правління
товариства.

Матеріалами справи підтверджується, що
на момент укладення спірного договору
купівлі-продажу відповідного рішення
суду не існувало, даний факт також
підтверджується ухвалою
господарського суду Полтавської
області від 29.07.2013 року у справі №18/257,
якою відмовлено у задоволенні
клопотання розпорядника майна
Коломійця А.О. щодо покладення на нього
виконання обов'язків голови правління
Відкритого акціонерного товариства
Бурова компанія «Букрос».

Відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою-третьою,
п'ятою та шостою статті 203 цього
Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу
України особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності.

Стаття 92 Цивільного кодексу України
містить визначення поняття визначає
цивільної дієздатності юридичної
особи, зокрема, відповідно до ч.1 ст. 92
Цивільного кодексу України юридична
особа набуває цивільних прав та
обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону.

Частина 3 статті 92 Цивільного кодексу
України встановлює, що орган або особа,
яка відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступає від її імені, зобов'язана
діяти в інтересах юридичної особи,
добросовісно і розумно та не
перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до приписів Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
зокрема ч. 8 ст. 13 Закону, розпорядник
майна не наділений повноваженнями
самостійно розпоряджатися майном
боржника, що свідчить про відсутність у
розпорядника майна Коломійця А.О. права
на укладення договору купівлі-продажу
№1 від 21.06.2013 року.

Вищевикладене дає можливість зробити
висновок, що договір купівлі-продажу №1
від 21.06.2013 року від імені юридичної
особи був укладений особою, яка не має
достатнього обсягу прав на вчинення
даного правочину.

Щодо посилань на приписи ст. 18 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», а саме, що згідно
Витягу з єдиного Державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на момент
укладення спірного договору
купівлі-продажу Коломієць А.О. значився
керівником підприємства та мав
повноваження на його укладення,
колегія суддів зазначає наступне.

Так, на момент укладення договору
купівлі-продажу від 21.06.2013 року №1
дійсні відомості про керівний орган
Відкритого акціонерного товариства
Бурова компанія «Букрос», які
підтверджуються постановою Вищого
господарського суду України від 19.03.2013
року у справі №18/257, якою скасовано
постанову господарського суду
Полтавської області від 04.12.2012 року у
справі №18/257 про визнання Відкритого
акціонерного товариства бурова
компанія «Букрос» банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури,
були несвоєчасно доведені до
компетентної посадової особи з метою
внесення до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. Також, даний факт
підтверджується відмовою
господарського суду Полтавської
області ухвалою від 29.07.2013 року у справі
№18/257 у задоволенні клопотання
розпорядника майна Коломійця А.О. щодо
покладення на нього виконання
обов'язків голови правління Відкритого
акціонерного товариства «Бурова
компанія «Букрос».

Таким чином, колегія суддів
господарського суду апеляційної
інстанції при прийнятті рішення у
справі №917/1949/14, оцінюючи докази у всій
сукупності, не приймає до уваги
відомості витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на момент
укладення спірного договору про те, що
Коломієць Андрій Олександрович є
керівником Відкритого акціонерного
товариства Бурова компанія «Букрос»,
оскільки судом встановлена їх
недостовірність та невідповідність
приписам чинного законодавства.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги в зв'язку з її юридичною та
фактичною необґрунтованістю та
відсутністю фактів, які свідчать про
те, що оскаржуване рішення прийнято з
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
наведені висновки колегії суддів, у
зв'язку з чим апеляційна скарга
Публічного акціонерного товариства
«Веселка» не підлягає задоволенню з
підстав, викладених вище, а оскаржуване
рішення господарського суду
Полтавської області від 21.10.2014 року по
справі №917/1949/14 має бути залишене без
змін.

Враховуючи, що апеляційний
господарський суд дійшов висновку про
відмову у задоволенні апеляційної
скарги, витрати апелянта по сплаті
судового збору за подання апеляційної
скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 99, 101, п.1 ст.
103, ст. 105 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Веселка»
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Полтавської області від 21.10.2014 року по
справі №917/1949/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 29
грудня 2014 року.

Головуючий суддя
Черленяк М.І.

Суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Хачатрян В.С.