ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"03" жовтня 2014 р.Справа № 921/1066/14-г/15
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Галамай О.З.

розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг", 01033, вул. Жилянська, 43, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія - Лізинг ", 48257, с. Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область

про розірвання договору фінансового лізингу та зобов"язання повернути предмет лізингу

На розгляд Господарського суду Тернопільської області Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" подано позов до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія - Лізинг " про розірвання договору фінансового лізингу №385-L від 28.12.2011 р. та зобов"язання повернути предмети лізингу.

Ухвалою суду від 02.10.2014р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 22.10.2014 р.

Одночасно із позовною заявою, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмети лізингу згідно договору №385-L, заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Мрія - Лізинг" вчиняти будь-які дії щодо розпорядження предмету лізингу, в т.ч. здійснювати транспортування предметів лізингу, експлуатувати предмети лізингу, демонтувати предмети лізингу, використовувати предмети лізингу у виробничій та господарській діяльності, змінювати їх місцезнаходження, відчужувати предмети лізингу, передавати їх в найм, оренду, користування, сублізинг та передати предмет лізингу на зберігання іншій особі (ТОВ ""Термінал "Автологістика"").

Предметом лізингу за даним договором є: трактор колісний, марки JOHN DEERE 9510R, заводський №1RW9510RABP001099, реєстраційний номер 54340АА.

Заявник в обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на: ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 13.08.2014 р. у справі №909/864/14 за позовом ПАТ "Креді Агріколь Банк" до відповідачів, в тому числі ТОВ "Мрія - Лізинг" про стягнення 27 302 081 доларів США 27 центів, якою накладено арешт на банківські рахунки ТОВ "Мрія - Лізинг" у межах суми позову; рішення господарського суду Тернопільської області від 29.08.2014 р. у справі №921/869/14-г/11 за позовом ТОВ "Край Врожаїв" до ТОВ "Мрія-Лізинг" про стягнення заборгованості в розмірі 407 810 грн., яким задоволено позовні вимоги в зв'язку із неповерненням відповідачем у встановлений договором строк позики (в судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, несплату заборгованості пояснив відсутністю коштів); оголошення, розміщене в мережі Інтернет на сайті http://kiev.adiso.kiev.ua, згідно якого відповідач вживає заходів щодо неправомірної реалізації предмету лізингу.

Відтак наведені обставини, на думку позивача, свідчать про погіршення в майбутньому якості та технічного стану предметів лізингу, або ж взагалі будуть демонтовані та реалізовані відповідачем по запчастинах, оскільки належним чином утримувати предмети лізингу (здійснювати ремонт, технічне обслуговування тощо) лізингоодержувач не в змозі в зв'язку із складним фінансовим становищем.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, оцінивши доводи, наведені на її обґрунтування, суд прийшов до висновку, що заява позивача підлягає до задоволення частково, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 ГПК України встановлені заходи, що можуть вживатися судом для забезпечення позову, серед яких - накладання арешту на майно, що належать відповідачеві та заборона відповідачеві вчиняти певні дії.

Пунктом 1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26.12.2011р. визначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26.12.2011р. питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки до розгляду(ст.65 ГПК України).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Пунктом 9 Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26.12.2011р. зазначено, що виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Помилковими слід визнавати ухвали, якими боржникам забороняється користуватись їх майном, якщо через особливості цього майна користування ним не тягне знищення або зменшення його цінності. За наявності підстав для застосування такого заходу до забезпечення позову господарський суд може заборонити витрачання майна на власні потреби, відчуження його у будь-який спосіб, у тому числі здійснення тих чи інших платежів або перерахування авансом певних сум тощо.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Так, заявником в обґрунтування заяви про забезпечення позову, зазначено наступні обставини.

01.08.2014 р. позивачем на адресу відповідача надіслано лист із повідомленням про розірвання договору лізингу, письмовою вимогою про сплату заборгованості за даним договором та повернення предмету лізингу протягом 10 (десяти) робочих днів з дня припинення (розірвання) цього договору. Проте від отримання листа відповідач ухиляється, оскільки про його зміст відомо останньому у зв'язку із наміром позивача вручити лист нарочно, а вимоги останнього залишено без задоволення.

Предметом лізингу у справі є транспортний засіб, який на даний час експлуатується відповідачем. При цьому відповідач після пред'явлення до нього вимоги неправомірно ухиляється від повернення предмету лізингу та продовжує його безоплатно експлуатувати, що впливає на технічний стан, призводить до зносу, збільшення ризику поламки, до погіршення якості, зниження вартості предмету лізингу. У зв'язку з цим існує реальна загроза невиконання чи складності при виконанні рішення суду у випадку задоволення позову в частині зобов'язання відповідача повернути спірне майно.

Крім того, позивач зазначає, що: ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 13.08.2014р. у справі № 909/864/14 за позовом за позовом ПАТ "Креді Агріколь Банк" до відповідачів, в тому числі ТОВ "Мрія -Лізинг" про стягнення 27 302 081 доларів США 27 центів, накладені арешти на банківські рахунки ТОВ "Мрія-Лізинг" у межах суми позову; рішенням господарського суду Тернопільської області від 29.08.2014 р. у справі №921/869/14-г/11 за позовом ТОВ "Край Врожаїв" до ТОВ "Мрія-Лізинг" про стягнення заборгованості в розмірі 407 810 грн., задоволено позовні вимоги в зв'язку із неповерненням відповідачем у встановлений договором строк позики (в судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, несплату заборгованості пояснив відсутністю коштів).

За умовами договору лізингу лізингоодержувач зобов'язаний за власний рахунок утримувати предмет лізингу в належному технічному та робочому стані, вчасно проходити технічний огляд, передбачений чинним законодавством України для предмета лізингу та огляд під час дії гарантійних умов на предмет лізингу, визначених виробником предмета лізингу. Лізингоодержувач зобов'язаний додержуватись інструкцій виробника та продавця щодо утримання, обслуговування та експлуатації предмета лізингу (з залученням належним чином підготовлених фахівців). Всі витрати, пов'язані з експлуатацією, технічним обслуговуванням та ремонтом предмета лізингу несе лізингоодержувач.

Таким чином, позивач зазначає, що існує ризик погіршення експлуатаційного стану предмета лізингу через відсутність грошових коштів для його ремонту та підтримання нормального стану. А також, є обґрунтоване припущення, що відповідач може без дозволу Лізингодавця (позивача) здавати предмет лізингу в оренду, розбирати на запчастини та реалізовувати третім особам тощо, оскільки господарська діяльність відповідача є заблокованою через арешт грошових коштів на його банківських рахунках, а предмет лізингу є чи не єдиним активом ТОВ "Мрія - Лізинг".

В підтвердження своїх доводів заявник посилається на те, що за інформацією, яка міститься у мережі Інтернет на сайті http://kiev.adiso.kiev.ua ТОВ "Мрія - Лізинг" вживає активних дій щодо неправомірної реалізації предметів лізингу шляхом їх розбирання для продажу як запчастин, що встановлені на транспортних засобах та входять до предмету лізингу, так як в оголошеннях зазначені запчастини транспортних засобів тих торгівельних марок, що передані в лізинг відповідачу. Між тим, заявник звертає увагу суду на те, що згідно інформації, що розміщена на сайті Агрохолдингу "Мрія" (http://mriya.ua.ru) та в публікаціях в мережі Інтернет за адресою: http://latifundist.com/novosti/22656-mriya-zadolzhala-kredi-agrikol-273mln, ТОВ "Мрія - Лізинг" входить до складу Агрохолдингу "Мрія", що дає підстави вважати, що останній від імені відповідача здійснює реалізацію запчастин предметів лізингу.

Так, суд вважає обґрунтованим посилання позивача на те, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення в разі задоволення позову з підстав відсутності грошових коштів та накладенням арешту на кошти , що знаходяться у відповідача на банківських рахунках, адже дані обставини унеможливлюють належним чином проводити експлуатацію транспортних засобів, здійснювати їх технічний огляд, ремонт та належне технічне обслуговування.

За даних обставин, досліджуючи подані заявником докази та враховуючи доводи, наведені в заяві про забезпечення позову, беручи до уваги предмет позовних вимог, норми чинного законодавства, господарський суд прийшов до висновку, що належним, адекватним та обґрунтованим заходом до забезпечення позову, який створює належні умови для ефективного судового захисту прав та інтересів позивача (заявника) у разі задоволення його позовних вимог є заборона Товариству з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг" вчиняти певні дії щодо предмету лізингу, а саме: демонтаж предметів лізингу, відчуження предметів лізингу, передача їх в найм, оренду, користування, сублізинг.

При цьому, на думку суду, застосовані заходи не призведуть до неприпустимого втручання у господарську діяльність відповідача, а лише її обмежують щодо переданого у лізинг майна тією мірою, якою така діяльність пов'язана із заявленими позовними вимогами і можливими наслідками їх розгляду.

Суд відмовляє в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на предмет лізингу, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають згідно договору фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, з урахуванням особливостей, що встановлюються Законом України "Про фінансовий лізинг", яким визначено загальні правові та економічні засади фінансового лізингу.

Відповідно до ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

За приписами положень ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Із системного аналізу вказаних правових норм та додатково із змісту заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову (абз. 9 стор. 3) вбачається, що предмет лізингу належить Позивачу на праві власності, а в разі передачі в лізингове користування із його власності не вибуває. Отже, Товариство з обмеженою відповідальність "ОТП Лізинг" є належним власником предметів лізингу, котрі передані в лізингове користування за умовами фінансового лізингу №385-L від 28.12.2011 р.

П.3 ст.8 ЗУ "Про фінансовий лізинг" передбачено, що предмет лізингу не може бути конфісковано, на нього не може бути накладено арешт у зв'язку з будь-якими діями або бездіяльністю лізингоодержувача.

Згідно приписів ст.67 ГПК України арешт може накладатися на майно або грошові суми, що належать відповідачеві. Тому, накладення арешту на майно, яке належить не відповідачу, а іншій особі, зокрема, позивачу, суперечить нормам процесуального права.

Дана правова позиція знайшла своє відображення у постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 26.08.2003року та у постанові Вищого господарського суду України від 12.07.2005року.

Вибір способу забезпечення залежить від суті вимоги та повинен бути співрозмірним. Серед іншого суд бере до уваги, чи спроможний обраний захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану майна чи зниження його вартості (п. 3 Постанови Пленуму № 16).

Слід зазначити, що така ж правова позиція викладена в Інформаційному листі Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики забезпечення позову" від 12.12.2006 р. №01-8/2776, згідно якого зазначається: "у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи вимогу заявника в частині передачі спірного майна на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю "Термінал "Автологістика", суд відмовляє в її задоволенні, оскільки даний захід забезпечення позову суперечить визначеним статтею 67 ГПК України способам забезпечення позову, перелік яких є вичерпним.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "Мрія - Лізинг" вчиняти певні дії щодо предмету лізингу, а саме: демонтаж, відчужувати предмети лізингу, передавати їх в найм, оренду, користування, сублізинг.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (м.Київ, Жилянська, 43, ідентифікаційний код 35912126) про вжиття заходів до забезпечення позову у справі №921/1066/14-г/15 задоволити частково.

2. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Мрія - Лізинг" (48257, с.Васильківці Гусятинського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 35855770) вчиняти певні дії щодо предмету лізингу: трактор колісний, марки JOHN DEERE 9510R, заводський №1RW9510RABP001099, реєстраційний номер 54340АА, а саме: демонтаж, відчужувати предмети лізингу, передавати предмети лізингу в найм, оренду, користування, сублізинг.

3. В задоволенні решта частині заяви про вжиття заходів до забезпечення позову - відмовити.

4. Стягувачем у виконавчому провадженні за даною ухвалою про забезпечення позову є: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг", м. Київ, Жилянська, 43, ідентифікаційний код 35912126.

5. Боржником у виконавчому провадженні за даною ухвалою про забезпечення позову є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія - Лізинг", с.Васильківці Гусятинського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 35855770.

6.Ухвала господарського суду Тернопільської області від 03.10.2014р. у справі №921/1066/14-г/15 є виконавчим документом, набирає законної сили з моменту її прийняття з 03.10.2014р. та підлягає негайному виконанню в порядку , встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Ця ухвала підлягає обов"язковому виконанню на всій території України з моменту її прийняття.

7. Строк пред'явлення ухвали до виконання становить один рік - по 03.10.2015 року.

8. Оригінал ухвали надіслати стягувачу- ТОВ "ОТП Лізинг, копію ухвали- ТОВ "Мрія - Лізинг".

9. Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя Галамай О.З.