номер провадження справи 18/122/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2014
Справа № 908/3970/14

за позовом приватного підприємства
«Запорізьке електротехнічне
підприємство» (69071, місто Запоріжжя,
вул. Чарівна, 125/105)

до відповідача товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕЛІЗ» (69093, м.
Запоріжжя, вулиця Звенигородська, 9)

про стягнення 469350,00 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: Фельський С.Л., свідоцтво
про право на заняття адвокатською
діяльністю, серія ЗП №001016 від 07.05.2014 р.;
договір «про надання правової
допомоги» від 16.12.2014 р.

від відповідача: Бороздіна І.В.,
довіреність № 1 від 01.10.2014 р., паспорт
серії ЕН 568755 від 15.09.1997 р.; Ботов М.Г.,
довіреність № б/н від 10.11.2014 р., посвідка
на постійне проживання для іноземців
та осіб без громадянства серія ЗП №1585
від 21.12.2005 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

В господарський суд Запорізької
області 10.10.2014 року звернулося приватне
підприємство «Запорізьке
електротехнічне підприємство» з
позовною заявою до товариства з
обмеженою відповідальністю «ЕЛІЗ» про
стягнення 469350,00 грн. пені. Позовні
вимоги ґрунтуються на ст.ст. 7, 20, 173, 174 ГК
України, ст.ст. 525, 610, 611, 629, 837, 1000, 1004 ЦК
України та вмотивовані неналежним
виконанням відповідачем умов договору
поставки № 01/03/14 від 21.03.2014 р. щодо
вчасної поставки трансформаторного
обладнання. Враховуючи положення
пункту 7.3 договору та норми чинного
законодавства позивачем нарахована до
стягнення пеня.

Ухвалою суду від 13.10.2014 року порушено
провадження у справі № 908/3970/14,
присвоєно справі номер провадження
18/122/14, судове засідання призначене на 13
листопада 2014 р.; в судовому засіданні
оголошувалась перерва до 03.12.2014 р.;
строк вирішення спору продовжувався,
розгляд справи відкладався на 18.12.2014 р.
Розгляд справи здійснювався без
застосування технічних засобів
фіксації судового процесу, за наявними
у справі документальними доказами,
який закінчений 18.12.2014 р., судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Представник позивача 18.12.2014 р. надав для
огляду оригінал і для залучення до
матеріалів справи копію опису
вкладення до цінного листа від 25.06.2014 р.,
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі з урахуванням доповнення до
позовної заяви (арк. с. 62-63), просив суд
задовольнити позов.

Представники відповідача проти позову
заперечували, свою думку виклали у
запереченнях № 1321 від 13.11.2014 р., та
поясненнях до заперечення № 1478 від
03.12.2014 р. (арк. с. 23-27, 86-89). Заперечення
вмотивовані неузгодженням учасниками
правочину терміну, в який товар повинен
бути виготовлений і відвантажений, так
само як і дату поставки. Впродовж
строку, встановленого для поставки
товару включно до моменту поставки
товару, позивач жодного разу не
звертався до відповідача для отримання
підтвердження про можливість
здійснення поставки замовленого
товару. Виходячи з положень п. 6.1, 6.2, 6.3
договору, датою поставки вважається
дата підписання видаткової накладної
представником покупця. Згідно обраних
умов поставки (FCA згідно з «Інкотерм» 2010
року) постачальник лише зобов'язаний
надати товар в розпорядження покупця,
як наслідок постачальник не відповідає
за дотримання строку поставки товару
за даним договором. Також зазначав, що
відповідно до п. 4.1 договору, поставка
товару здійснюється за умовами 100%
оплати товару, тобто строк поставки
товару за даним договором залежав від
дій позивача. Звертав увагу суду на те,
що поняття виготовлення, відвантаження
та поставка товару не є тотожними. У
чинному законодавстві України немає
нормативного визначення понять
«відвантаження товару» та
«виготовлення товару». Таким чином,
строки виготовлення та порядок
відвантаження товару як процес
встановлюється у договорі з посиланням
на відповідні умови поставки за
Правилами «Інкотермс». Проте ні в
договорі № 01/03/14 від 21.03.2014 р. ні в
специфікації № 1 до даного договору не
визначений термін виготовлення і
термін відвантаження товару.
Відповідальність за порушення строку
поставки товару за даним договором
взагалі не передбачена, бо умови
поставки (FCA) передбачають покладення
обов'язку за дотримання строку
поставки на покупця-позивача. З огляду
на зазначене просив в позові відмовити,
оскільки з боку відповідача не було
допущено порушень за які настає
відповідальність у вигляді стягнення
пені.

Заслухавши представників сторін,
вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Запорізьке
електротехнічне підприємство»
(покупець позивач у справі) та
товариство з обмеженою
відповідальністю «ЕЛІЗ» (постачальник,
відповідач у справі) 21.03.2014 р. уклали
договір поставки № 01/03/14 (надалі -
договір).

Відповідно до п. 1.1 договору
постачальник зобов'язується передати,
а покупець зобов'язується прийняти та
оплатити трансформаторне обладнання
(далі - товар) на умовах, визначених в
цьому договорі. Найменування,
асортимент та кількість товару
визначаються специфікаціями (додаток
№ 1) який є невід'ємними частинами до
цього договору (п. 1.2 договору).

Згідно з розділом 3 договору поставка
товару здійснюється на підставі заявок
покупця партіями протягом строку дії
цього договору. Заявки покупця повинні
бути зроблені останнім в усній або
письмовій формі за допомогою
телефонного або факсимільного зв'язку.
В заявці повинні бути зазначені:
найменування, асортимент та кількість
товару. Постачальник протягом однієї
доби повинен надати покупцю усне
підтвердження щодо можливості
поставити замовлений товар. У разі
відсутності на складі постачальника
найменування, асортименту чи кількості
товару, замовленого покупцем,
постачальник узгоджує з покупцем в
усній формі найменування, кількість та
асортимент товару, які він має змогу
поставити. Поставка товару
здійснюється на умовах FCA «Інкотерм»
2010. Поставка товару здійснюється
протягом 90 календарних днів з дати 40%
оплати вартості товару.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки
за товар здійснюються шляхом
передоплати у розмірі 40% оплати
вартості товару та 60% оплати товару на
момент повної готовності товару.
Рахунок виставляється постачальником
протягом однієї доби з моменту
узгодження заявки сторонами.

Оформлення приймання-передачі товару
здійснюється шляхом підписання
представниками сторін видаткових
накладних та інших
товаросупроводжувальних документів (п.
6.2 договору).

Пунктом 7.3 договору встановлено, що у
випадку порушення термінів
виготовлення та відвантаження,
постачальник сплачує покупцю пеню у
розмірі 1% за кожен день прострочення,
але не більше п'ятдесяти відсотків від
вартості товару за договором.

В специфікації № 1 до договору № 01/03/14
від 21.03.2014 р., сторони узгодили
найменування товару, кількість та ціну,
відповідно до яких постачальник
зобов'язується передати покупцю
трансформаторне обладнання ТМ-4000/35/0,4
У/Д-11 в кількості 2 штук, вартістю з
урахуванням ПДВ 1007500,00 грн., ТМ-6300/35/6
У/Д-11 в кількості 2 штук, вартістю 122750000
грн., загальна вартість поставки
складає - 2235000,00 грн. Термін поставки 90
календарних днів з моменту 40%
передоплати.

Враховуючи умови договору, покупець, на
підставі виставленого постачальником
рахунку № 256 від 24.03.2014 р., здійснив
передоплату товару в розмірі 40% його
вартості у сумі 894000,00 грн., про що
свідчить платіжне доручення № 2172 від
27.03.2014 р. (арк.с. 16).

Згідно протоколів випробувань
чотирьох трансформаторів від 19.06.2014 р.
та 23.06.2014 р. обладнання було не тільки
виготовлено до 25.06.2014 р., а й пройшло
технічне випробування з отриманням
висновку про допуск до експлуатації
(арк. с. 94-97).

Позивач отримавши інформацію про
готовність трансформаторного
обладнання направив свого
представника Пустового В.П. для його
огляду на предмет комплектності,
габаритних розмірів, дефектів та
складення і підписання разом із
відповідачем актів приймання-передачі
майна, в результаті огляду сторонами
складено акти № 1 від 17.07.2014 р. на суму
503750,00 грн., № 2 від 17.07.2014 р. на суму 503750,00
грн., № 3 від 17.07.2014 р. на суму 613750,00 грн.,
№ 4 від 17.07.2014 р. на суму 613750,00 грн. За
актами №№1, 2, 4 зауважень не виявлено,
майно передане повністю відповідно до
умов договору, про що зроблено
відповідний запис в актах №№1, 2, 4
приймання-передачі. За актом № 3
виявлена не повна комплектність,
відсутність радіатору та призупинено
прийняття обладнання.

Не дивлячись на обізнаність про
виготовлення трансформаторного
обладнання та умови п. 4.1 договору,
покупець оплатив повну вартість товару
наприкінці липня - початку серпня 2014 р.,
а саме на підставі платіжних доручень
№ 2499 від 28.07.2014 р. на суму 810625,00 грн. та №
2525 від 06.08.2014 р. на суму 530375,00 грн.,
здійснивши таким чином остаточний
розрахунок за трансформаторне
обладнання (арк.с. 45-46).

Як свідчать матеріали справи,
постачальник виконав зобов'язання щодо
передачі обумовленого договором
товару на загальну суму 2235000,00 грн., що
підтверджується:

- видатковими накладними № 640 від
28.07.2014 р. на суму 1621250,00 грн., № 684 від
06.08.2014 р. на суму 613750,00 грн.;

- довіреностями № 212 від 25.07.2014 р. №
220 від 06.08.2014 р. на ім'я Горбенко В.С.;

- пропусками № 2 від 29.07.2014 р., № 1
від 30.07.2014 р., № 2 від 07.08.2014 р. відповідно
до яких дозволено вивіз
товарно-матеріальних цінностей з
території ТОВ «Еліз» з позначенням
номеру замовлення, найменування,
кількості та марки автомобіля (МАН
АР1382ВР) і прізвища водія (Хінєв С.Д.),
який буде здійснювати перевезення
товару (вантажу)

З урахуванням умов оплати, погоджених
сторонами договору, передання товару
перевізникові відбулося після
здійснення позивачем оплати товару
29.07.2014 р. - ТМ-4000/35-У1 35/0,4 У/Д-11 - 2 шт.; 30.07.2014
р. - ТМ-6300/35-У1 35/6,3 У/Д-11 - 1 шт., 07.08.2014 р. -
ТМ-6300/35-У1 35/6,3 - 1 шт., що підтверджується
пропусками на вивезення ТМЦ із
території відповідача.

Позивач доказів укладання правочинів з
юридичними або фізичними особами, які
здійснюються господарську діяльність
по наданню послуг з перевезення
вантажу суду не надав, однак,
представив товарно-транспортні
накладні № Р640 від 30.07.2014 р. та Р684 від
07.08.2014 р., згідно яких автоперевізник ПП
«Агроетіка» виконав для позивача
вантажне перевезення Автомобілем МАН
АР1382ВР, водій Хінєв С.Д. силових
трансформаторів.

Отже інформація сторін спору щодо
оплати та поставки трансформаторного
обладнання збігається та підтверджена
відповідними документальними
доказами.

Оцінивши надані докази, суд дійшов
висновку, що вимога про стягнення з
відповідача на користь позивача у
відповідності до п. 7.3 договору 469350,00
грн. пені за порушення строків поставки
товару не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Статтею 610 ЦК України визначено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки. Статтею 549 ЦК України
встановлено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Формами неустойки є штраф
і пеня. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Неустойка має подвійну правову
природу. До настання строку виконання
зобов'язання неустойка є способом його
забезпечення, а у разі невиконання
зобов'язання перетворюється на
відповідальність, яка спрямована на
компенсацію негативних для кредитора
наслідків порушення зобов'язання
боржником. Разом з тим пеня за своєю
правовою природою продовжує
стимулювати боржника до повного
виконання взятих на себе зобов'язань і
після сплати штрафу, тобто порівняно зі
штрафом є додатковим стимулюючим
фактором. Після застосування такої
відповідальності, як штраф, який має
одноразовий характер, тобто
вичерпується з настанням самого факту
порушення зобов'язання, пеня продовжує
забезпечувати та стимулювати
виконання боржником свого
зобов'язання.

Господарсько-правова відповідальність
учасників господарських відносин за
правопорушення у сфері господарювання
означає реалізацію до них
господарських санкцій, тобто до
суб'єкта господарських правовідносин
застосовується нарахування штрафних
санкцій у відповідності до норм
чинного законодавства та умов договору
у разі наявності правопорушення.

З аналізу норм чинного законодавства
слідує, що безумовною умовою
застосування штрафних санкції є
наявність порушення зобов'язань.

Підставою для звернення з позовом до
суду позивач зазначав порушення
постачальником «строків поставки»
товару, внаслідок чого до нього
застосовані штрафні санкції у вигляді
нарахування пені за період
прострочення з 26.06.2014 р. по 17.07.2014 р. у
розмірі 469350,00 грн., як то передбачено
положеннями п. 7.3 договору.

Аналіз умов договору свідчить, що
учасниками правочину узгоджено
найменування , асортимент, кількість
товару, ціну, строки поставки, порядок
розрахунку та відповідальність за
неналежне виконання зобов'язань за цим
договором.

Пунктом 3.4 договору визначено умови
поставки: поставка товару здійснюється
на умовах FCA у відповідності з
міжнародними правилами інтерпретації
комерційних термінів «Інкотемс» в
редакції 2010 року.

Ці умови встановлюють обов'язок
Продавця доставити Товар для
перевезення відповідно до інструкцій
Покупця. За умовами Правил «Інкотермс»
2010 продавець вважається тим, хто
виконав своє зобов'язання по поставці
товару, який пройшов митне очищення для
ввезення, з моменту передачі його в
розпорядження перевізника в
обумовленому пункті. При відсутності
вказівки покупця про такий пункт,
продавець має право визначити такий
пункт сам серед низки подібних пунктів
який найкращим чином відповідає його
меті, де перевізник приймає товар у
своє розпорядження.

Перевізник означає особу, яка на
підставі договору перевезення
зобов'язується здійснити або
забезпечити перевезення товару
залізницею, автомобільним, повітряним,
морським або внутрішнім водним
транспортом або в змішаному
перевезенні. Якщо покупець уповноважує
продавця поставити товар особі, яка не
є перевізником, наприклад, експедитору,
продавець вважається тим, хто виконав
свій обов'язок щодо поставки товару з
моменту передачі його на зберігання
даній особі.

Термін «поставка» означає, що
продавець виконав свої обов'язки щодо
відправки товарів і що покупець
зобов'язаний отримати товар.

Як вбачається з наданих до суду
документів, учасниками правочину не
узгоджено місця поставки, у зв'язку з
чим постачальник обрав місцем передачі
товару свій склад, отже поставка
вважається виконаною, коли товар
наданий в розпорядження покупця або
найнятого ним перевізника для
завантаження на транспортний засіб на
складі постачальника.

При здійснені поставки на умовах FСА
«Інкотермс» (2010) покупець зобов'язаний
повідомити продавцеві: а) найменування
перевізника чи іншої особи, визначеної
покупцем для здійснення перевезення
товару, протягом достатнього терміну з
тим щоб дозволити продавцю поставити
товар відповідно до зазначеного
пункту; b) у разі необхідності дату в
межах узгодженого для поставки
періоду, коли перевізник або
уповноважена особа можуть забрати
товар; с) спосіб транспортування, який
буде використаний перевізником або
уповноваженою особою; d) пункт
прийняття поставки в пойменованому
місці.

Доказів звернення позивача до
відповідача щодо сповіщення про
найменування перевізника або
визначення дати, коли перевізник чи
уповноважена особа може забрати
обумовлений договором товар суду не
надано.

Відповідно до положень п. 7.3 договору,
на який посилається позивач, як на
наявність правової підстави для
стягнення штрафних санкцій, сторонами
узгоджена відповідальність за
порушення термінів виготовлення та
відвантаження товару.

Суд дійшов висновку, що умовами
вказаного договору сторонами не
узгоджено/не визначено термін, в який
товар повинен бути виготовлений і
відвантажений.

Чинне законодавство України не містить
нормативного визначення понять
«відвантаження» та «виготовлення
товару». Таким чином, строки
виготовлення та порядок відвантаження
товару «як процес» встановлені у
договорі з посиланням на відповідні
умови поставки за Правилами
«Інкотермс».

Проте, ані в договорі № 01/03/14 від 21.03.2014
р., ані в Специфікації № 1 до даного
договору не визначена
відповідальність за порушення терміну
поставки трансформаторів.

Позивач помилково вважає тотожними
поняття виготовлення, відвантаження та
поставка товару, оскільки ці дії мають
різні характеристики та наслідки.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. При цьому,
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Позивач доказів протиправної
поведінки під час виконання
відповідачем умов договору № 01/03/14 від
21.03.2014 р. та наявності правових підстав
для застосування штрафних санкцій не
надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про безпідставність
заявлених позовних вимог, у зв'язку з
чим в позові відмовляється.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд,

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Суддя
В.В.
Носівець

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно
із вимогами ст. 84 ГПК України, 24 грудня
2014 р.