м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Київського
національного університету імені
Тараса Шевченка до Фізичної
особи-підприємця Мишко Ганни
Володимирівни третя особа без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Регіональне
відділення фонду Державного майна
України по м. Києву про стягнення 35
001,69 грн. та виселення
Суддя Стасюк С.В.
Представники сторін:
від позивача Кириленко І.С. (дов.
№01/18-26 від 13.01.2014 року)від відповідача
не з'явивсявід третьої особи Ємець Ю.В.
(дов. № 07 від 27.02.2014 року)
Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 09 грудня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Київський національний університет
імені Тараса Шевченка (надалі по тексту
- позивач) звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом до Фізичної
особи підприємця Мишко Ганни
Володимирівни (надалі по тексту -
відповідач) про стягнення 55
205,33 грн. та виселення.
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач в
порушення норм чинного законодавства
України у зв'язку із припиненням
Договору оренди нерухомого майна, що
належить до державної власності № 5892
від 30.06.2011 року на вимогу позивача не
звільнив займане приміщення, а також не
виконав свої зобов'язання щодо виплати
орендної плати та відшкодування
комунальних та інших витрат.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.09.2014 року порушено
якості третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача Регіональне відділення фонду
Державного майна України по м. Києву та
призначено справу до розгляду на 25.09.2014
24.09.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.
25.09.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
третьої особи надійшли пояснення по
справі, відповідно до яких представник
третьої особи підтримав заявлені
позовні вимоги у повному обсязі.
Розпорядженням В.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
для розгляду судді Коткову О.В., у
зв'язку з перебуванням судді Стасюка
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.09.2014 року суддя Котков О.В.
провадження, розгляд справи призначено
Розпорядженням В.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
для розгляду судді Стасюку С.В., у
зв'язку з його поверненням з
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.09.2014 року суддя Стасюк С.В.
провадження, розгляд справи призначено
відповідно до ухвали Господарського
суду міста Києва від 25.09.2014 року.
Представник сторін в судове засідання
04.11.2014 року не з'явились, вимоги ухвали
суду від 25.09.2014 року не виконали, про
причини своєї неявки суд не повідомили,
про дату та час слухання справи
повідомлялись належним чином
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення поштового відправлення.
У судовому засіданні 04.11.2014 року
представник третьої особи подав
клопотання про продовження строків
Розглянувши подане третьою особою
04.11.2014 року клопотання про продовження
строків розгляду спору, суд приходить
до висновку про його задоволення.
Відповідно до статті 77 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 04.11.2014 року винесено
ухвалу про відкладення розгляду справи
08.12.2014 року представник позивача через
відділ діловодства Господарського
суду міста Києва подав додаткові
пояснення по справі та заяву про зміну
Відповідно до поданої заяви,
представник позивача просив стягнути з
відповідача суму боргу в розмірі 35 001,69
грн. та витрати по сплаті судового
збору, в частині виселення відповідача
із займаних нею приміщень позовні
вимоги залишити без розгляду, з огляду
на те, що відповідач фактично звільнила
займані нею приміщення 01.11.2014 року, що
підтверджується актом обстеження
нерухомого майна, орендованого
Фізичною особою - підприємцем Мишко
Ганною Володимирівною до договору
оренди № 5892 нерухомого майна від 30.06.2014
року, складеного відповідною комісією
Відповідно до пункту 3.11. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 № 18,
Господарським процесуальним кодексом
України, зокрема статтею 22 цього
Кодексу, не передбачено права позивача
на подання заяв (клопотань) про
"доповнення" або "уточнення" позовних
вимог, або заявлення "додаткових"
позовних вимог і т.п. Тому в разі
надходження до господарського суду
однієї із зазначених заяв (клопотань)
останній, виходячи з її змісту, а також
змісту раніше поданої позовної заяви
та конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову.
Враховуючи викладене суд розцінює
подану позивачем заяву як зменшення
розміру позовних вимог.
Враховуючи норми статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, а також те, що дана дія не
суперечить законодавству та не порушує
чиїх-небудь прав і охоронюваних
законом інтересів суд приймає до
розгляду заяву позивача про зменшення
розміру позовних вимог.
Відповідно до пункту 3.10. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18, у
разі прийняття судом зміни (в бік
збільшення або зменшення) кількісних
показників, у яких виражається позовна
вимога, має місце нова ціна позову,
виходячи з якої й вирішується спір, - з
обов'язковим зазначенням про це як у
вступній, так і в описовій частині
рішення.

Представник позивача в судовому
засіданні 09.12.2014 року подав заяву про
відмову від позову в частині виселення
відповідача із займаних нею приміщень.
Надав усні пояснення по суті спору,
відповідно до яких підтримав заявлені
позовні вимоги.

В судовому засіданні 09.12.2014 року
представник третьої особи надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких підтримав заявлені позовні
вимоги.

Представник відповідача в судове
засідання 09.12.2014 року не з'явився, про
причини неявки суду невідомо, про час
та дату судового засідання
повідомлений належним чином.

Місцезнаходження відповідача за
адресою: 03040, м. Київ, вул. Васильківська,
буд. 8, кв. 324 на яку було відправлено
ухвали суду вказана в позові та
свідоцтві про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця. Ухвали суду,
які було направлено на адресу
відповідача повернуто до суду з
довідкою ф. 20 відділення поштового
зв'язку з відмітками "за закінченням
встановленого строку зберігання".

У відповідності з положеннями пункту
3.9.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 року № 18 особи, які беруть участь
у справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87
Господарського процесуального кодексу
України.

Згідно з частиною 1 статті 64
Господарського процесуального кодексу
України ухвала про порушення
провадження у справі надсилається за
повідомленою сторонами господарському
суду поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2011 року між Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по м. Києву (орендодавець) та
Фізичною особою-підприємцем Мишко
Ганною Володимирівною (орендар) було
укладено договір оренди № 5892
нерухомого майна, що належить до
державної власності (надалі -Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору
орендодавець передає, а орендар
приймає у строкове платне користування
державне нерухоме майно - нежилі
приміщення загальною площею 63,40 кв.м,
розміщене за адресою: м. Київ, вул. А.
Барбюса, 9 на цокольному поверсі
будівлі навчального корпусу, що
перебуває на балансі Київського
геологорозвідувального технікуму
(надалі - балансоутримувач), вартість
якого визначена згідно зі звітом про
незалежну оцінку станом на 31 грудня 2010
року становить 518 401,00 грн. без ПДВ.

Згідно з пунктом 2.1 Договору орендар
вступає у строкове платне користування
майном у термін, указаний у договорі,
але не раніше дати підписання
сторонами цього договору та актів
приймання-передачі майна.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що
орендна плата визначається на підставі
Методики розрахунку і порядку
використання плати за оренду
державного майна, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.10.1995 року №786 (зі змінами) (далі -
методика розрахунку) і становить без
ПДВ за базовий місяць оренди - квітень
2011 року 1 808,86 грн. Орендна плата за
перший місяць оренди червень 2011 року
встановлюється шляхом коригування
орендної плати за базовий місяць на
індекси інфляції за травень, червень
місяці 2011 року.

Згідно з пунктом 3.6. Договору, орендна
плата перераховується до державного
бюджету та балансоутримувачу у
співвідношенні 50% до 50% щомісяця не
пізніше 10 числа місяця наступного за
звітним відповідно до пропорцій
розподілу, установлених Кабінетом
Міністрів України і чинних на кінець
періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно пункту 3.7 Договору орендна
плата, перерахована несвоєчасно або не
в повному обсязі, підлягає індексації і
стягується до бюджету та
балансоутримувачу у визначеному
пунктом 3.6 співвідношенні відповідно
до чинного законодавства України з
урахуванням пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ на дату
нарахування пені від суми
заборгованості за кожний день
прострочення, уключаючи день оплати.

Із змісту пункту 3.11 Договору
вбачається, що у разі припинення
(розірвання) договору оренди орендар
сплачує орендну плату до дня
повернення майна за актом
приймання-передачі включно. Закінчення
строку дії договору оренди не звільняє
орендаря від обов`язку сплатити
заборгованість за орендною платою,
якщо така виникла, у повному обсязі,
ураховуючи санкції, до державного
бюджету та балансоутримувачу.

Згідно з пунктом 5.3. Договору орендар
зобов`язується своєчасно і у повному
обсязі сплачувати орендну плату.

Із змісту пункту 5.11 Договору
вбачається, що орендар зобов`язується
здійснювати витрати, пов`язані з
утриманням орендованого майна.
Протягом 15 робочих днів після
підписання договору укласти з
балансоутримувачем орендованого майна
договір про відшкодування витрат
балансоутримувачу на утримання
орендованого майна та надання
комунальних послуг орендарю.

Договором № 5892/01 від 21.08.2012 року було
внесено зміни до Договору оренди № 5892
від 30.06.2011 року, яким Договір продовжено
на 1 рік, що діє з 30.06.2012 року по 3006.2013
року та внесено інший ряд змін.

19.04.2013 року між сторонами було укладено
Договір № 5892/02 про внесення змін до
Договору оренди № 5892 від 30.06.2011 року,
відповідно до якого в пункті 1.1. розділу
1 слова "Київський
геологорозвідувальний технікум" було
замінено на "Київський національний
університет імені Тараса Шевченка" та
внесено інший ряд змін.

В подальшому, між сторонами було
укладено Договір № 5892/03 від 25.04.2013 року
про внесення змін до Договору оренди №
5892 від 30.06.2011 року, відповідно до змін,
внесених Постановою кабінету
Міністрів України до Методики
розрахунку орендної плати.

19.04.2013 року на виконання пункту 5.11
Договору між Київським національним
університетом імені Тараса Шевченка та
Фізичною особою-підприємцем Мишко
Ганною Володимирівною було укладено
договір №087-"О" про відшкодування
орендної плати, податку на додану
вартість, витрат на земельний податок
та спожиті комунальні і експлуатаційні
послуги (надалі -Договір №087-"О").

Згідно пункту 1.1 Договору №087-"О"
предметом договору є відшкодування
орендарем витрат на утримання
переданого в оренду державного
нерухомого майна, загальною площею 63,40
кв.м, яке розміщене за адресою: м. Київ,
вул. А. Барбюса, 9, за спожиті орендарем
комунальні і експлуатаційні послуги та
витрат на земельний податок.

Відповідно пункту 2.2 Договору №087-"О"
орендар перераховує балансоутримувачу
50% орендної плати та податок на додану
вартість від 100% орендної плати
відповідно до Договору оренди від
30.06.2011 року № 5892.

Зі змісту пункту 2.2 Договору №087-"О"
вбачається, що орендар відшкодовує
балансоутримувачу вартість
комунальних послуг та експлуатаційних
витрат згідно Додатку №1.

Сторонами у відповідності до пункту 2.2
Договору №087-"О" було підписано Додаток
№1 та Додаток № 2, якими погоджено
вартість експлуатаційних витрат та
компенсації податку на землю.

Положеннями пункту 3.2 Договору №087-"О"
визначено, що орендар зобов'язаний
своєчасно отримувати у
балансоутримувача рахунок для оплати
відшкодувань, згідно якого до 15 числа
місяця, наступного за звітним, вносити
кошти на рахунок балансоутримувача.
При несвоєчасному внесенні коштів
сплачувати пеню з розрахунку подвійної
облікової ставки НБУ від суми
несплаченої суми за кожен день
прострочки.

30.06.2011 року на виконання умов Договору
оренди №5892 нерухомого майна, що
належить до державної власності від
30.06.2011 орендодавець передав, а орендар
прийняв в оренду державне нерухоме
майно, що підтверджується актом
приймання-передачі нерухомого майна
від 30.06.2011 року.

Листом від 30.01.2014 року Міністерством
освіти і науки України № 1/11-1252 було
повідомлено про відмову в продовженні
на новий термін Договору оренди № 5892.

Листом № 059/81 від 11.04.2014 року
балансоутримувач просив не
продовжувати термін дії спірного
договору.

Третя особа своїм листом № 30-06/7313 від
07.07.2014 року повідомила відповідача про
припинення чинності договору оренди №
5892 від 30.06.2011 року в зв'язку із
закінченням строку його дії з вимогою
повернути об'єкт оренди на підставі
акта приймання-передачі (повернення).

07.08.2014 року третьою особою повторно
направлено відповідачу заяву № 30-06/8741
про припинення спірного Договору
оренди № 5892 в якій зазначалося про
відсутність документального
підтвердження повернення орендованого
майна.

При обстеженні орендованих площ було
виявлено, що орендар виїхав з
орендованого приміщення 01 листопада 2014
року, про що було складено відповідний
акт обстеження.

Листом № 30-06/3389 від 27.11.2014 року третьою
особою підтверджено факт, що
приміщення було звільнено 01.11.2014 року.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання по сплаті орендних
платежів за Договором оренди №5892 від
30.06.2011 року нерухомого майна, що
належить до державної власності та
договору №087-"О" про відшкодування
орендної плати, податку на додану
вартість, витрат на земельний податок
та спожиті комунальні і експлуатаційні
послуги від 19.04.2013 року, у зв'язку з чим
позивач вказує на існування
заборгованості у розмірі 35 001,69 грн.

Відповідач не скористався своїм
процесуальним правом, передбаченим
статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України, на
подання відзиву на позов, жодних
заперечень на спростування наведених
позивачем обставин суду не надав.

Оцінивши наявні в справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, суд
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги з урахуванням заяви про
зменшення позовних вимог підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що однією
із підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
правочини.

Частиною 1 статті 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до пункту 1 статті 283
Господарського кодексу України за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Згідно з частиною 1 статті 759 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Матеріалами справи (акт
приймання-передачі в оренду нерухомого
майна) підтверджується факт передачі
нерухомого майна в оренду,
користування ним відповідачем,
часткова сплата відповідачем орендних
та комунальних платежів, існування
заборгованості відповідача перед
позивачем по сплаті орендних та
комунальних платежів у розмірі 35 001,69
грн. (17 725,18 грн. по орендній платі + 17 276,51
грн. по оплаті за комунальні та
експлуатаційні послуги).

Відповідно до частини 1 статті 762
Цивільного кодексу України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Пунктами 1, 4 статті 285 Господарського
кодексу України визначено, що орендна
плата - це фіксований платіж, який
орендар сплачує орендодавцю незалежно
від наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень статті 530
Цивільного кодексу України, враховуючи
приписи пункту 3.6 Договору оренди №5892
та пункту 3.2 Договору №087-"О" строк
виконання грошового зобов'язання
відповідача по сплаті орендних,
комунальних та інших платежів за
договорами на момент розгляду справи
настав.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача 35 001,69 грн. на підставі
Договору оренди №5892 та Договору №087-"О".
Відповідачем доказів погашення
заборгованості не надано.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення її від відповідальності за
порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги
Київського національного університету
імені Тараса Шевченка про стягнення з
Фізичної особи-підприємця Мишко Ганни
Володимирівни заборгованості у
розмірі 35 001,69 грн. є правомірними та
обґрунтованими.

Крім цього, позивачем у судовому
засіданні 09.12.2014 року подано заяву про
відмову від позову в частині виселення
відповідача із займаних нею приміщень.

Таким чином, суд припиняє провадження у
справі в частині виселення Фізичної
особи-підприємця Мишко Ганни
Володимирівни із займаних нею
приміщень на підставі пункту 4 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до частини 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
статтями 4, 49, 80, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Київського національного
університету імені Тараса Шевченка
задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
Мишко Ганни Володимирівни (03040,
м. Київ, вул. Васильківська, буд. 8, кв.
324, ідентифікаційний номер ) на
користь Київського національного
університету імені Тараса Шевченка
(01601, м. Київ, вул. Володимирська, 60,
ідентифікаційний код 02070944)
заборгованість у розмірі 35 001 (тридцять
п'ять тисяч одну ) грн. 69 коп., 1 827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору.

3. В частині позову про виселення
Фізичної особи-підприємця Мишко Ганни
Володимирівни (03040, м. Київ, вул.
Васильківська, буд. 8, кв. 324,
ідентифікаційний номер ) із
займаних нею приміщень провадження у
справі припинити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 15.12.2014 року

Суддя
С.В. Стасюк