ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2014 р. Справа № 911/4914/14

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Заступника Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан»

про стягнення 1428477,34 грн.

секретар судового засідання (пом. судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від прокуратури: Пиріг Н.М., посв. № 029268

від позивача: Вітковська О.Г., довір. № 719/02-22 від 04.12.2014 р.

від відповідача: не з'явився

Обставини справи:

Заступник Васильківського міжрайонного прокурора Київської області (далі - прокурор) звернувся до господарського суду Київської області в інтересах держави в особі Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан» (далі - відповідач, ТОВ «Орлан») про стягнення 1428477,34 грн.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на укладення між позивачем та відповідачем 25.11.2011 р. договору купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов якого Калинівська селищна рада продала ТОВ «Орлан» земельну ділянку, проте відповідачем не було у повному обсязі виконано зобов'язання в частині внесення оплати вартості земельної ділянки.

У зв'язку з викладеним прокурор просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 1328400,00 грн. основного боргу, 100047,34 грн. 3% річних, а також судові витрати покласти на відповідача.

Розгляд справи відкладався.

У судових засіданнях 08.12.2014 р. та 25.12.2014 р. прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач у судові засідання 08.12.2014 р. та 25.12.2014 р. представника не направив, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належно. Відзиву на позов не надав.

Згідно із абз. 3 пп. 3.9.1 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України в разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 25.12.2014 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

25.11.2011 р. між Калинівською селищною радою Васильківського району Київської області (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Орлан» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Леончук І.Б., який зареєстровано у реєстрі за № 3387 (далі - договір), відповідно до п. 1 якого Калинівська селищна рада продає, а ТОВ «Орлан» купує земельну ділянку площею 3,6000 га, кадастровий № :07:005:0001, що перебуває в державній власності, та розташована в селищі міського типу Калинівка по вулиці Залізнична, 55 Васильківського району Київської області, в межах населеного пункту.

Згідно з п. 2 договору цільове призначення земельної ділянки - для промислової діяльності.

Пунктом 5 договору передбачено, що продаж земельної ділянки сторонами вчинено за 1771200,00 грн., та встановлено оплату вартості земельної ділянки здійснити з розстроченням платежу на 3 місяці з дня державної реєстрації договору та можливістю дострокового погашення платежу при умові проходження звіту про експертну оцінку державної експертизи, на розрахунковий рахунок Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області. Факт повного розрахунку підтверджується довідкою продавця про факт повного розрахунку за вищевказану земельну ділянку. Право власності покупець на земельну ділянку набуває після повного розрахунку з продавцем та державної реєстрації прав на неї, що посвідчується цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25.11.2011 р. було зареєстровано 27.02.2012 р. в Управлінні Держкомзему у Васильківському районі Київської області за № 116.

ТОВ «Орлан» на виконання умов договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.11.2011 р. було перераховано на рахунок Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області 442800,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 681 від 27.08.2012 р.

ТОВ «Орлан» було надіслано на адресу Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області лист № 03 від 10.04.2013 р., відповідно до якого відповідач зазначав, що заборгованість за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 25.11.2011 р. складає 1328400,00 грн., проте у зв'язку з тимчасовими фінансовими складнощами покупець припинив перерахування коштів за земельну ділянку. Водночас, відповідач зазначив, що зобов'язується виплатити всю суму по мірі надходження коштів.

Позивач звертався до відповідача з претензією-вимогою № 370/02-22 від 04.07.2013 р., відповідно до якої вимагав негайно сплатити заборгованість за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 25.11.2011 р., що складає 1328400,00 грн., шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області.

Відповідь на претензію-вимогу отримано не було, кошти не сплачено.

Позивач повторно звернувся до відповідача з листом-претензією № 135-1-1/02-22 від 28.02.2014 р., відповідно до якого Калинівська селищна рада повідомляла ТОВ «Орлан» про існування заборгованості за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 25.11.2011 р. та просила негайно перерахувати залишок недоплаченої суми.

Відповідь на лист-претензію отримано не було, заборгованість не сплачено.

Оскільки відповідач не розрахувався з позивачем за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 25.11.2011 р., прокурор і звернувся з даним позовом до суду.

Слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. З метою формування джерел коштів для фінансування заходів по її раціональному використанню та охороні встановлена плата за використання земельних ресурсів.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з п. а ч. 1 ст. 82 Земельного кодексу України, юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності у разі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Поряд з цим, приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідач у судові засідання представника не направив, відзив на позов, контррозрахунок заборгованості або докази внесення оплати за земельну ділянку за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 25.11.2011 р. суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем зобов'язань судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

З урахуванням викладеного та встановлення судом наявності заборгованості відповідача перед позивачем за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 25.11.2011 р. в сумі 1328400,00 грн., позовні вимоги в частині стягнення зазначеної суми основного боргу підлягають задоволенню.

Окрім того, позовна заява містить вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що розмір 3% річних було визначено в сумі 100047,34 грн., у тому числі - за період з 28.05.2012 р. до 27.08.2012 р. на суму 1771200,00 грн. в сумі 13393,18 грн., з 28.08.2012 р. до 31.10.2014 р. на суму 1328400,00 грн. в сумі 86654,16, який є арифметично вірним та обґрунтованим, у зв'язку з чим 3% річних підлягають стягненню з відповідача в заявленому прокурором розмірі.

За таких обставин суддів дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог прокурора у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у таких розмірах: 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 5 цього ж Закону органи прокуратури при здійсненні своїх повноважень звільняються від сплати судового збору.

Згідно п 4.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 р. № 7, приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється до Державного бюджету України.

З урахуванням наведеного відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача шляхом стягнення суми судового збору до Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан» (08623, Київська обл., Васильківський р-н, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 160-А, код 32514956) на користь Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області (08623, Київська обл., Васильківський р-н, смт. Калинівка, вул. Леніна, 57, код 04359873, Банк: ГУ ДКСУ у Київській області, МФО: 821018, р/р 0180, код: 37886067, одержувач: Васильківське УДКСУ/смт. Калинівка/33010100) - 1328400 (один мільйон триста двадцять вісім тисяч чотириста) грн. 00 коп. основного боргу, 100047 (сто тисяч сорок сім) грн. 34 коп. 3% річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан» (08623, Київська обл., Васильківський р-н, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 160-А, код 32514956) до Державного бюджету України 28569 (двадцять вісім тисяч п'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 54 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 05.01.2015 р.

Суддя В.М. Бабкіна