РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 5011-41/4511-2012 31.03.14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «ТИСА»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструкторське бюро «Парус»

Третя особа, які не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковчег-Інжирінінг»

про стягнення 293 255,51 грн. та повернення товару

Колегія суддів у складі:

Головуючи суддя Спичак О.М.

Суддя Івченко А.М.

Суддя Любченко М.О.

Представники сторін:

Від позивача: Жидков Ю.В. - дов. № 156/14 від 28.03.2014 р.; Гринечко Ю.А. - дов. № 155/14 від 28.03.2014р.

Відповідача: не з'явився;

Третя особа: не з'явився;

В судовому засіданні 31.03.2014 судом у відповідності до статті 85 Господарського процесуального кодексу України було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 200 000,00 грн. суми здійсненої оплати за товар неналежної якості, зобов'язання відповідача відшкодувати завдані збитки щодо оплати додаткових робіт в сумі 93 255,51 грн., а також прийняти та вивезти з території позивача неякісне обладнання.

Вимога позивача в частині стягнення з відповідача 200 000,00 грн. суми здійсненої оплати мотивована тим, що поставлений позивачу товар за договором від 13.01.2010 № 13/01/10 (зобов'язання продавця за яким від ТОВ «Ковчег-Інжинірінг» набув відповідач), не відповідає нормам якості товару, узгодженим сторонами як і договорі, так і нормам якості товару, визначеним вимогами чинного законодавства, товар є непридатним для використання позивачем у своїй діяльності, а тому сплачені позивачем за товар кошти в сумі 200 000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. Нормативно позивач в обгрунтування даної вимоги посилався на приписи ч. 2 ст. 679, ч. 2 ст. 678 Цивільного кодексу України.

Також, позивач, посилаючись на те, що внаслідок неякісності поставленого товару ним було понесено витрати на оплату праці працівникам, які б мали використовувати установку для виготовлення продукції, в сумі 93 255,51 грн., які позивач просив суд стягнути з відповідача в якості збитків з посиланням на ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України.

Відповідач у письмовому відзиві на позов проти заявлених вимог заперечував, просив суд у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень посилався на те, що за зверненнями позивача у листах № 94/11 від 04.04.2011 та № 120/11 від 11.05.2011, № 133/11 від 26.05.2011 відповідачем вчинено дії щодо усунення недоліків у роботі обладнання (як шляхом виїзду працівників відповідача, так і в телефонному режимі). Також, всупереч узгодженим сторонами у Додатку № 3 до договору умов використання обладнання, позивачем не дотримано умов використання та експлуатації обладнання, що виключає виникнення у відповідача гарантійних зобов?язань, як і зобов?язань по поверненню сплачених за товар коштів. Також, відповідач наголошував, що у його діях відсутній склад цивільного правопорушення, а тому підстави для стягнення 93 255,51 грн. збитків також відсутні.

Ухвалою від 09.04.2012 року було порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 11.05.2012 року.

В судовому засіданні 11.05.2012 року представник позивача надав документи на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі, а також надав усні пояснення по справі, відповідно до яких просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача 11.05.2012 року подав до канцелярії суду відзив на позовну заяву та в судовому засіданні надав документи на виконання вимог ухвали суду та письмове клопотання про припинення провадження у справі, яке буде розглянуто судом у наступному судовому засіданні.

В судовому засіданні 11.05.2012 року, відповідно до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України судом перерву до 28.05.2012 року о 12:00.

28.05.2012 року представник позивача в судовому засіданні надав письмові доповнення до позовної заяви та усні пояснення по суті спору.

Представник відповідача 28.05.2012 року в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору.

Раніше подане клопотання про припинення провадження у справі представник відповідача мотивує тим, що в господарському суді Львівської області розглядалась справа № 5015/3923/11 за позовом ТОВ "Конструкторське бюро "Парус2 до ТОВ "Торгова група "ТИСА" про стягнення заборгованості у розмірі 127 021,36 грн. та за зустрічним позовом ТОВ "Торгова група "ТИСА" до ТОВ "Конструкторське бюро "Парус" про розірвання договору купівлі-продажу № 13/01/10 від 13.01.2010 року, повернення товару неналежної якості, повернення сум попередньої оплати за товар неналежної якості, вивезення товару та відшкодування завданих збитків, по якій 27.09.2011 року було прийнято рішення, відповідно до якого первісний позов задоволено повністю, припинено провадження у справі за зустрічним позовом в частині стягнення 40 000,00 грн. штрафу та в задоволенні решти зустрічних вимог відмовлено.

Отже, на думку відповідача, вже є рішення господарського суду між тими ж сторонами про той же предмет і з тих же підстав.

Однак, з поданого позову вбачається, що підстави позову у справі № 5015/3923/11 та у даній справі різняться, а тому клопотання про припинення провадження у справі не підлягає задоволенню.

Також, в судовому засіданні 28.05.2012 року представники сторін подали клопотання про продовження строку вирішення спору по справі № 5011-41/4511-2012, яке судом розглянуто та задоволено.

В судовому засіданні 28.05.2012 року у відповідності до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено перерву до 25.06.2012 року.

В судове засідання 25.06.2012 року представник відповідача не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про час та дату проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні 25.06.2012 року надав усні пояснення по суті спору.

Зважаючи на складність спору та керуючись статтею 4-6 Господарського процесуального кодексу України суддя Спичак О.М. звернувся до Голови Господарського суду м. Києва з заявою про визначення складу суду для колегіального розгляду справи № 5011-41/4511-2012.

Розпорядженням Голови Господарського суду м. Києва № б/н від 25.06.2012 року затверджено колегію суддів в наступному складі суддів: Спичак О.М. (головуючий), Смирнова Ю.М., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.06.2012 р. справа № 5011-41/4511-2012 була прийнята до свого провадження колегією суддів, розгляд справи призначено на 20.08.2012р.

У судовому засіданні 20.08.2012 року представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у даному судовому засіданні подав клопотання про продовження строку вирішення спору по справі № 5011-41/4511-2012, яке судом розглянуто та задоволено.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, суд відклав розгляд справи до 10.09.2012 р.

У судовому засіданні 10.09.2012 р. представники позивача надали усні пояснення стосовно заявлених позовних вимог відповідно до яких просили суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у даному судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти позову заперечував у повному обсязі та просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні 10.09.2012 року, відповідно до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено перерву до 19.10.2012 року о 12:00.

У судове засідання 19.10.2012 року представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у даному судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору відповідно до яких просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 19.10.2012 р. суд з власної ініціативи залучив до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Ковчег-Інжиніринг" (03062, м. Київ, вул. Червонозаводська, 7, оф. 30).

У зв'язку із залученням до участі у справі третьої особи, суд відклав розгляд справи до 09.11.2011 р.

Представник відповідача у судовому засіданні 09.11.2012 р. надав усні пояснення по суті спору відповідно до яких просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник третьої особи у судове засідання 09.11.2012 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 09.11.2012 року представники позивача подали письмове клопотання про проведення судової експертизи з переліком питань, які необхідно поставити на вирішення експерта.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 09.11.2012 р. було призначено по даній справі судову експертизу та на підставі частини 2 ст. 79 ГПК України зупинено провадження по справі № 5011-41/4511-2012 для проведення судової експертизи та отримання висновку експерта по даній справі.

Матеріали справи № 5011-41/4511-2012 були повернуті на адресу Господарського суду міста Києва без виконання у зв'язку з відсутністю в інституті спеціалістів, які можуть виконати зазначену експертизу.

Відповідно до частини 3 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

За таких обставин, оскільки матеріали справи було повернуто до господарського суду міста Києва, провадження у справі № 5011-41/4511-2012 підлягає поновленню.

У зв'язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю. у відрядженні, розпорядженням Голови Господарського суду м. Києва № б/н від 08.02.2013 року затверджено колегію суддів в наступному складі: Спичак О.М. (головуючий), Літвінова М.Є., Івченко А.М.

Ухвалою від 12.02.2013 року справу № 5011-41/4511-2012 вищезазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження та призначено до розгляду на 11.03.2013 року.

Представник позивача в судовому засіданні 11.03.2013 року подав клопотання про призначення експертизи, яке буде розглянуто судом в наступному судовому засіданні.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання 11.03.2013 року не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час, дату та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представників відповідача та третьої особи, суд відклав розгляд даної справи на 25.03.2013 року об 11:10.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України "Про перенесення у Київській області та Києві робочого дня у зв'язку з подоланням наслідків стихійного лиха, яке сталося 22-23 березня 2013 року", понеділок, 25.03.2013 року, оголошено вихідним днем.

Оскільки 25.03.2013 року був вихідним днем, що унеможливлювало розгляд даної справи у зазначений час, суд вважає за необхідне призначити її розгляд на 01.04.2013 року о 15:30 год.

Представник позивача в судовому засіданні 01.04.2013 року надав усні пояснення по суті спору.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання 01.04.2013 року не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час, дату та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні 01.04.2013 року надав усні пояснення по суті спору.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання 01.04.2013 року не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час, дату та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 01.04.2013 р. було призначено по даній справі комплексну судову експертизу та на підставі частини 2 ст. 79 ГПК України зупинено провадження по справі № 5011-41/4511-2012 для проведення судової експертизи та отримання висновку експерта по даній справі.

29.04.2013 р. матеріали справи № 5011-41/4511-2012 були повернуті на адресу Господарського суду міста Києва без виконання, у зв'язку з відсутністю в інституті спеціалістів, які можуть виконати зазначену експертизу.

Оскільки матеріали справи було повернуто до Господарського суду міста Києва, провадження у справі № 5011-41/4511-2012 підлягає поновленню.

У зв'язку з перебуванням судді Літвінової М.Є. у відпустці, розпорядженням Голови Господарського суду м. Києва № б/н від 16.05.2013 року затверджено колегію суддів в наступному складі: Спичак О.М. (головуючий), Івченко А.М., Шаптала М.Є.

Ухвалою суду від 16.05.2013 року справу № 5011-41/4511-2012 вищезазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження, поновлено провадження у справі та призначено до розгляду на 03.06.2013 року.

Учасники судового процесу в судове засідання 03.06.2013 року не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час, дату та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 03.06.2013 р. судом з власної ініціативи було повторно призначено комплексну судову експертизу, проведення якої доручено Державному підприємству "Західний експертно-технічний центр" Держгірпромнагляду України (79037, м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 233-а )

Матеріали справи № 5011-41/4511-2012 були повернуті на адресу Господарського суду міста Києва.

Відповідно до частини 3 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

За таких обставин, оскільки Державним підприємством "Західний експертно-технічний центр" Держгірпромнагляду України, що підтверджується висновком експерта, а також враховуючи те, що матеріали справи було повернуто до Господарського суду міста Києва, провадження у справі № 5011-41/4511-2012 підлягає поновленню.

У зв'язку з обранням судді Шаптали Є.Ю. суддею Київського апеляційного господарського суду м. Києва, розпорядженням Голови Господарського суду м. Києва № б/н від 25.02.2014 року затверджено колегію суддів в наступному складі: Спичак О.М. (головуючий), Івченко А.М., Любченко М.О.

Ухвалою суду від 25.02.2014 р. справа № 5011-41/4511-2012 була прийнята до свого провадження вищезазначеною колегією суддів, розгляд справи призначено на 31.03.2014 р.

Представники позивача у судовому засіданні 31.03.2014 р. надали усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи у судове засідання 31.03.2014 р. не з'явилися, вимоги ухвали суду не виконали, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2010 між третьою особою - ТОВ «Ковчег-Інжинірінг», як продавцем, та ЗАТ «Торгова група «Тиса» (правонаступником якого внаслідок реорганізації шляхом перетворення з закритого акціонерного товариства в товариство з обмеженою відповідальністю є позивач - ТОВ «Торгова група «ТИСА», про що зокрема вказано у п. 1.1, 1.4 статуту останнього), як покупцем, було укладено договір купівлі - продажу № 13/01/10, відповідно до умов якого продавець зобов'язався виготовити та продати, а покупець придбати установку для пакетування ламелей у кількості 1 шт. (далі - товар, виготовлену, укомплектовану та передану покупцю у відповідності з вимогами, викладеними у додатках № 1-№ 3 договору (п. 1.1), ціна товару складає 200 000,00 грн. та включає вартість обладнання, упаковки та ПДВ (п. 2.1), оплата товару проводиться наступним чином: 90 000,00 грн. - передоплати протягом 3 банківських днів з моменту підписання договору та виписки рахунку - фактури; 90 000,00 грн. - протягом 7 банківських днів з моменту підписання сторонами акта приймання - передачі товару та перед відвантаженням товару на підприємство покупця 4з моменту підписання сторонами акта приймання - передачі товару та перед відвантаженням товару на підприємство покупця; 20 000,00 грн. - протягом 14 днів банківських днів з моменту відвантаження товару на підприємство покупця (п. 3.1).

Також, умовами договору купівлі - продажу № 13/01/10 від 13.01.2010 сторони узгодили, що строк виготовлення товару складає не більше 90 календарних днів з моменту надходження передоплати на розрахунковий рахунок продавця у відповідності до п. 3.1 договору (п. 4.1), продавець повідомляє покупця про готовність до проведення демонстраційних випробувань устаткування на виробництві; покупець не пізніше 3 робочих днів після отримання повідомлення, зі своєї сторони, повідомляє продавця про готовність та строки прибуття представника покупця для участі у проведенні демонстраційних випробувань установки та прийняття товару за кількістю та якістю на виробництві продавця (п. 4.1), продавець гарантує відповідність якості та комплектності товару вимогам, викладеним у додатку № 1 (п. 5.1), товар повинен мати засоби індивідуалізації, встановлені продавцем (п. 5.2), продавець гарантує безперебійну роботу та стабільність технічних характеристик установки протягом гарантійного строку - 12 місяців з моменту підписання акту приймання - передавання установки сторонами при умові дотримання покупцем правил експлуатації установки (п. 6.1).

Пунктом 6.2 договору купівлі - продажу № 13/01/10 від 13.01.2010 визначено, що у випадку виявлення (проявлення) протягом гарантійного строку несправностей, відхилення параметрів та характеристик установки від нормальних, покупець направляє продавцю по факту або електронною поштою рекламацію з зазначенням суті несправності. Протягом 1 робочого дня продавець зобов?язаний відповісти на рекламацію. Гарантії здійснюються у формі поставки запчастин, консультування покупця по телефону або електронною поштою по питанням налагоджування, налаштування, заміни запчастин установки на умовах, викладених додатку № 3 до договору. У випадку, коли консультування покупця по телефону або електронною поштою по питанням усунення недоліків, відхилення від параметрів та характеристик установки від нормальних не привели до позитивного результату, протягом 48 годин з моменту направлення рекламації, на підприємство покупця повинен прибути представник продавця та зробити все можливе для усунення вищенаведених несправностей за місцем використання обладнання.

Згідно пункту 6.3 договору купівлі - продажу № 13/01/10 від 13.01.2010, гарантійний строк продовжується на інтервал часу з моменту виникнення до моменту усунення несправностей установки. Усі витрати, у тому числі транспортні, пов?язані з виконанням гарантійних зобов?язань, обумовлені несправністю установки, або її частин, відносяться на рахунок продавця (п. 6.4).

У випадку, якщо продавець відмовляється усунути виявлені недоліки, або не вчиняє дій по їх усуненню в строки, вказані у п. 6.2 договору, покупець вправі усунути їх своїми силами, або з залученням третіх осіб з віднесенням всіх витрат на рахунок продавця (п. 6.5).

Також, сторонами договору купівлі - продажу № 13/01/10 від 13.01.2010 було узгоджено наступні додатки до договору:

- Додаток № 1 «Технічне завдання установки для пакетування ламелей», в якому сторонами узгоджено технічні характеристики установки, вимоги до кінцевого продукту, матеріали замовника;

- Додаток № 2 «Програма приймальних випробувань товару на території виробництва продавця» яким зокрема встановлено, що установка випробовується непереривною роботою протягом часу, узгодженого представником замовника, проте не менше 8 годин;

- Додаток № 3 «Приймання обладнання та умови здійснення гарантій на обладнання виробництва продавця», яким зокрема визначено, що здійснення гарантійних зобов?язань продавцем проводиться у повному обсязі при правильній експлуатації обладнання та навченому персоналі при наведених умовах.

Відповідно до копії банківської виписки по особовому рахунку позивача, ним 08.02.2010 було перераховано на користь ТОВ «Ковчег-Інжинірінг» 90 000,00 грн. передоплати за обладнання по договору купівлі - продажу № 13/01/10 від 13.01.2010.

01.07.2010 між ТОВ «Ковчег-Інжинірінг», як первісним боржником, ТОВ «Конструкторське бюро «Парус», як новим боржником, та ЗАТ «Торгова група «Тиса»,як кредитором, було укладено договір про переведення боргу, яким сторони врегулювали правовідносини, пов?язані із заміною зобов'язаної сторони (первісного боржника) у зобов?язанні за договором купівлі - продажу № 13/01/10 від 13.01.2010, укладеного між первісним боржником та кредитором (п. 1).

Умовами договору про переведення боргу від 01.07.2010 сторони узгодили, що первісний боржник переводить на нового боржника всі свої зобов?язання, що виникають на підставі умов договору купівлі - продажу № 13/01/10 від 13.01.2010, а новий боржник погоджується виконати зазначені зобов?язання в повному обсязі (п. 2), кредитор має право вимагати від нового боржника виконання зобов?язань первісного боржника, що виникають за основним договором (п. 5).

Згідно з видатковою накладною № РН-0000191 від 14.04.2011, ТОВ «Конструкторьке бюро «Парус» було передано, а ЗАТ «Торгова група «Тиса» (в особі представника за довіреністю № 617 від 14.04.2011 Даціва Б.Г.) прийнято устаткування для пакетування ламелей за договором купівлі - продажу № 13/01/10 від 13.01.2010, вартістю 200 000,00 грн.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Акту приймально - здавальних випробувань, датованого 17.02.2011, підписаного представниками позивача та відповідача, обладнання прийнято технічним оглядом та виготовленням зразків, встановлено його відповідність технічним характеристиками.

Позивачем для доручення до матеріалів справи надано належним чином засвідчені копії листування з відповідачем з приводу випробовування та заявлення вимог по усуненню несправностей обладнання, зокрема:

- лист позивача № 273/10 від 20.12.2010, адресований відповідачу, в якому просив провести демонстраційні випробовування обладнання на території позивача;

- лист позивача № 94/11 від 04.04.2011, адресований відповідачу, в якому позивач, керуючись п. 6.2 договору купівлі - продажу № 13/01/10 від 13.01.2010, повідомляв про те, що в процесі експлуатації установки для пакетування ламелів виявлені недоліки (згідно наведеного у листі переліку), які позивач просив усунути;

- лист відповідача № 7 від 07.04.2011, адресований позивачу у відповідь на лист № 94/11 від 04.04.2011, в якому відповідач повідомляв про прибуття працівників відповідача для усунення несправностей обладнання орієнтовно 14.04.2011;

- лист позивача № 120/11 від 11.05.2011, адресований відповідачу, в якому позивач, керуючись п. 6.2 договору купівлі - продажу № 13/01/10 від 13.01.2010, повідомляв про те, що в процесі експлуатації установки для пакетування ламелів виявлені недоліки (згідно наведеного у листі переліку), які позивач просив усунути;

- лист позивача № 133/11 від 26.05.2011, адресований відповідачу, в якому позивач, керуючись п. 6.2 договору купівлі - продажу № 13/01/10 від 13.01.2010, повідомляв про те, що в процесі експлуатації установки для пакетування ламелів виявлені недоліки (згідно наведеного у листі переліку), які позивач просив усунути;

- лист позивача № 48/11 від 19.07.2011, адресований відповідачу, в якому позивач зазначав про те, що обладнання з 10.05.2011 перебуває у несправному стані, процес пакетування і надалі здійснюється вручну, внаслідок чого підприємство несе незаплановані витрати на оплату праці працівників. Починаючи з моменту поставки обладнання, загальний термін його безперебійної роботи в сукупності склав лише 8,36 змін, що не відповідає вимогам технічного завдання, у зв?язку з чим позивач просив усунути недоліки обладнання та забезпечити безперебійну роботу установки;

- лист відповідача № 35 від 19.08.2011, надісланий позивачу у відповідь на лист позивача № 48/11 від 19.07.2011, в якому відповідач зазначав про те, що працівником відповідача (налагоджувальником устаткування Наконечним В.І.) у телефонному режимі були надані консультації стосовно усунення недоліків у роботі обладнання, після чого жодних питань щодо роботи обладнання не виникало; у разі виявлення недоліків у роботі обладнання, відповідач зазначав про необхідність складання позивачем рекламації, на яку відповідачем буде надана відповідна допомога;

- лист -рекламація позивача № 92/11 від 23.09.2011, адресована відповідачу, в якому позивач повідомляв відповідача про несправність обладнання та просив їх усунути;

- лист - претензія № 142/11 від 23.12.2011, адресований позивачем відповідачу, в якому позивач зазначав про те, що позивач рекламацією № 92/11 від 23.09.2011 звертався до відповідача з вимогою усунути несправності обладнання, але несправності не усунено;

- лист відповідача № 08/12 від 26.12.2011, адресований позивачу, в якому відповідач повідомляв про те, що ним згідно умов договору купівлі - продажу № 13/01/10 від 13.01.2010 не було отримано від позивача жодних рекламацій або актів щодо поломки обладнання;

- лист відповідача № 09/12 від 28.12.2011, адресований позивачу, в якому відповідач зазначав, що до нього надійшла рекламація позивача про несправність обладнання, у зв?язку з чим просив надіслати акт, в якому вказати конкретні несправності, які відповідачем будуть усунені;

- лист позивача № 145/11 від 29.12.2011, адресований відповідачу, в якому позивач просив виконати вимоги надісланих ним на адресу відповідача рекламацій № 133/11 від 26.05.2011, № 48/11 від 19.07.2011, № 92/11 від 23.09.2011, № 142/11 від 23.09.2011 та усунути поломки в обладнанні;

- лист відповідача № 12/12 від 29.12.2011, надісланий у відповідь на лист позивача № 145/11 від 29.12.2011, в якому відповідач вказував на необхідність надіслання акту огляду обладнання;

- лист відповідача № 13/12 від 30.12.2011, в якому відповідач просив позивача надати конкретну інформацію щодо поломки обладнання;

- лист позивача № 01/12 від 04.01.2012, адресований відповідачу, в якому позивач зазначав про необхідність усунення недоліків у роботі обладнання безпосередньо відповідачем на місці знаходження обладнання;

- лист відповідача № 01/01 від 05.01.2012, адресований позивачу, в якому відповідача зазначав про можливість прибуття його працівників на підприємство позивача для усунення причин поломки обладнання;

- лист позивача № 15/12 від 24.01.2012, адресований відповідачу, в якому зазначалось про те, що працівниками відповідача не були усунені несправності установки, установка взагалі не працює, а тому позивач просив усунути несправності, або замінити обладнання.

- лист відповідача № 08/01 від 31.01.2012, адресований позивачу, в якому відповідач зазначав про те, що недоліки обладнання ним були усунені, роботу установки було відновлено. Також, зазначав про те, що саме позивачем порушуються правила експлуатації установки.

Також, судом встановлено, що рішенням Господарського суду Львівської області від 27.09.2011 в справі № 5015/3923/11 було задоволено первісний позов ТОВ «Конструкторське бюро «Парус» до ТОВ «Торгова група «Тиса» про стягнення 110 000,00 грн. суми боргу, пені - 5 380,40 грн., 35 річних - 1 041,36 грн., інфляційні втрати - 3 310,00 грн., державне мито - 1 197,32 грн., витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу - 236,00 грн., а також відмовлено у зустрічному позові ТОВ «Торгова група «Тиса» до ТОВ «Конструкторське бюро «Парус» про стягнення 46 760,67 грн. збитків, провадження у справі в частині стягнення 40 000,00 грн. штрафу - припинено.

Рішення суду в частині задоволення первісного позову ТОВ «Конструкторське бюро «Парус» до ТОВ «Торгова група «Тиса» про стягнення 110 000,00 грн. суми боргу, мотивовано тим, що ТОВ «Конструкторське бюро «Парус», як новим боржником за договором купівлі - продажу № 13/01/10 від 13.01.2010, виконано перед ТОВ «Торгова група «Тиса», як покупцем, свої зобов'язання з поставки товару, проте останнім не в повному обсязі було виконано свої зобов?язання з оплати товару, адже вартість товару за договором складала 200 000,00 грн., 90 000,00 грн. оплачено, отже, заборгованість складає 110 000,00 грн., яка була стягнута в судовому порядку.

19.10.2011 Господарським судом Львівської області на примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 27.09.2011 в справі № 5015/3923/11, яке набрало законної сили 19.10.2011, було видано наказ про стягнення з ТОВ «Торгова група «Тиса» на користь ТОВ «Конструкторське бюро «Парус» 110 000,00 грн. суми боргу, пені - 5 380,40 грн., 35 річних - 1 041,36 грн., інфляційні втрати - 3 310,00 грн., державне мито - 1 197,32 грн., витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу - 236,00 грн.

Відповідно до постанови Франківського відділу ДВС Львівського міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 29.02.2012, виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області від 19.10.2011 в справі № 5015/3923/11 - закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: у зв?язку з тим, що борг боржником сплачено у повному обсязі.

Відповідачем до матеріалів справи надано належним чином засвідчені копії наступних документів:

- Паспорт обладнання «Установка пакетування ламелів 591500-00.00.000 ПС»;

- Акт технічного стану обладнання від 20.05.2011, яким зафіксовано відповідність відремонтованого обладнання технічним умовам;

- Акт приймання-здавання випробувань від 17.01.2012, підписаний лише представниками відповідача, в якому вказано, що причиною зупинки обладнання є природній знос гуми захвату;

- Лист ТОВ «Конструкторське бюро «Парус» № 06/01 від 24.01.2012, направлений позивачу, в якому відповідач вказував на те, що причиною виходу з ладу обладнання є його невірна експлуатація; також,у зв?язку з неодноразовими порушеннями правил експлуатації обладнання, відповідач заявив вимогу про відшкодування йому витрат на відрядження працівників в сумі 1 889,94 грн. та розірвати договір № 13/01/10 від 13.01.2010.

Стаття 32 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються зокрема висновками судових експертів.

Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України, висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обгрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання.

Вимогами статті 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2012 в справі № 5011-41/4511-2012 було призначено судову товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

- Чи відповідає поставлене обладнання - установка для пакетування ламелей умовам договору купівлі- продажу № 13/01/10 від 13.01.2010 та всім додаткам до нього, ДСТУ, ТУ, вимогам інших нормативних актів?

- чи знаходиться установка для пакетування ламелей на даний момент у робочому стані:? Чи придатна вона для виконання покладених на неї технічних завдань?

- у випадку несправності даного обладнання необхідно вказати причини цього, а саме: чи це є наслідком виробничих недоліків самого обладнання, чи його неналежної експлуатації?

Проведення експертизи було доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Відповідно до повідомлення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 18.12.2012 № 5682, ухвала Господарського суду міста Києва від 09.11.2012 в справі № 5011-41/4511-2012 не може бути виконана, оскільки поставлені у ній питання не відносяться до компетенції товарознавчої експертизи, а відносяться до компетенції інженерно - технічної експертизи, спеціалістів з якої у Львівському НДІ судових експертиз немає.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2013 в справі № 5011-41/4511-2012 було призначено судову комплексну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

- Чи відповідає поставлене обладнання - установка для пакетування ламелей умовам договору купівлі- продажу № 13/01/10 від 13.01.2010 та всім додаткам до нього, ДСТУ, ТУ, вимогам інших нормативних актів?

- чи знаходиться установка для пакетування ламелей на даний момент у робочому стані:? Чи придатна вона для виконання покладених на неї технічних завдань?

- у випадку несправності даного обладнання необхідно вказати причини цього, а саме: чи це є наслідком виробничих недоліків самого обладнання, чи його неналежної експлуатації?

- чи відповідає установка з пакетування ламелей вимогам нормативних актів у сфері охорони праці?

Проведення експертизи було доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України з залученням фахівців Державного підприємства «Західний експертно - технічний центр» Держгірпромнагляду України.

Відповідно до повідомлення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 24.04.2013 № 1709, ухвала Господарського суду міста Києва від 01.04.2013 в справі № 5011-41/4511-2012 не може бути виконана, оскільки поставлені у ній питання відносяться до компетенції інженерно - технічної експертизи, спеціалістів з якої у Львівському НДІ судових експертиз немає.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2013 в справі № 5011-41/4511-2012 було призначено судову комплексну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

- Чи відповідає поставлене обладнання - установка для пакетування ламелей умовам договору купівлі- продажу № 13/01/10 від 13.01.2010 та всім додаткам до нього, ДСТУ, ТУ, вимогам інших нормативних актів?

- чи знаходиться установка для пакетування ламелей на даний момент у робочому стані:? Чи придатна вона для виконання покладених на неї технічних завдань?

- у випадку несправності даного обладнання необхідно вказати причини цього, а саме: чи це є наслідком виробничих недоліків самого обладнання, чи його неналежної експлуатації?

- чи відповідає установка з пакетування ламелей вимогам нормативно-правовим актам у сфері охорони праці?

Проведення експертизи було доручено Державному підприємству «Західний експертно - технічний центр» Держгірпромнагляду України.

Відповідно до висновку експертизи № 46.17.11.595 14/628, складеного експертом Державного підприємства «Західний експертно - технічний центр» Держгірпромнагляду України, за результатами експертного дослідження надано наступні висновки по поставленим питанням:

- на питання чи відповідає поставлене обладнання - установка для пакетування ламелей умовам договору купівлі- продажу № 13/01/10 від 13.01.2010 та всім додаткам до нього, ДСТУ, ТУ, вимогам інших нормативних актів, експертом надано відповідь про те, що установка для пакетування ламелів не відповідає вимогам договору купівлі - продажу, технічному завданню, паспорту. ДСТУ-ГОСТ 2.601:2006 «ЄСКД. Експлуатаційні документи».

- на питання чи знаходиться установка для пакетування ламелей на даний момент у робочому стані та чи є вона придатною для виконання покладених на неї технічних завдань, експертом надано відповідь про те, що на час проведення експертизи установка знаходиться в неробочому стані, не придатна для виконання покладених на неї технічних завдань. Для виконання покладених на неї технічних завдань вона не була придатна навіть тоді, коли працювала.

- на питання щодо причин несправності обладнання, експертом надано відповідь про те, що причиною неналежної роботи установки є недосконалість її конструкції, підвищений рівень вібрації при роботі пневмоциліндрів.

- на питання відповідності установки вимогам нормативно-правовим актам у сфері охорони праці, експертом надано відповідь про те, що установка не відповідає вимогам нормативно - правових актів з охорони праці а саме: НПАОП 20.0-1.02-05 «Правила охорони праці в деревообробній промисловості», ГОС 12.2.003-91 «ССБТ. Оборудование производственное. Общие требования безопасности», ДСТУ ГОСТ 2.601:2006 «ЄСКД. Експлуатаційна документація».

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 175 ч.1 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Стаття 11 Цивільного кодексу України визначає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Вимогами статті 205 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 207 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Стаття 208 Цивільного кодексу України визначено, що у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 175 ч.1 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму, а умови договорів поставки повинні викладатися сторонами відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс".

Згідно з п.6 статті 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Також цією статтею передбачено, що до відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 712 Цивільного кодексу України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 662 Цивільного кодексу України встановлює, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Вимогами статті 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно статті 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно статті 673 Цивільного кодексу України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам. Продавець і покупець можуть домовитися про передання товару підвищеної якості порівняно з вимогами, встановленими законом.

Статтею 675 Цивільного кодексу України визначено, що товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу (ч. 1). Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк) (ч. 2). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором (ч.3).

Відповідно до статті 676 Цивільного кодексу України, гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу (ч. 1). Гарантійний строк, встановлений договором купівлі-продажу, продовжується на час, протягом якого покупець не міг використовувати товар у зв'язку з обставинами, що залежать від продавця, до усунення їх продавцем. Гарантійний строк продовжується на час, протягом якого товар не міг використовуватися у зв'язку з виявленими в ньому недоліками, за умови повідомлення про це продавця в порядку, встановленому статтею 688 цього Кодексу(ч. 2). Гарантійний строк на комплектуючий виріб дорівнює гарантійному строку на основний виріб і починає спливати одночасно з ним (ч. 3). У разі заміни товару (комплектуючого виробу) неналежної якості на товар (комплектуючий виріб), що відповідає умовам договору купівлі-продажу, гарантійний строк на нього починає спливати з моменту заміни (ч. 4).

Статтею 678 Цивільного кодексу України визначено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару (ч. 1).

Частиною 2 наведеної статті встановлено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що згідно умов договору купівлі - продажу від 13.01.2010 № 13/01/10 (зобов'язання продавця за яким від ТОВ «Ковчег-Інжинірінг» набув відповідач), на підставі видаткової накладної № РН-0000191 від 14.04.2011, ТОВ «Конструкторьке бюро «Парус» було передано, а ЗАТ «Торгова група «Тиса» (правонаступником прав та обов?язків якої є позивач) (в особі представника за довіреністю № 617 від 14.04.2011 Даціва Б.Г.) прийнято устаткування для пакетування ламелей за договором купівлі - продажу № 13/01/10 від 13.01.2010, вартістю 200 000,00 грн.,з яких 90 000,00 грн. було сплачено позивачем самостійно в якості передоплати, а 110 000,00 грн. перераховано на примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 27.09.2011 в справі № 5015/3923/11.

Проте, поставлений відповідачем позивачу товар за договором купівлі - продажу від 13.01.2010 № 13/01/10, а саме: установка для пакетування ламелів - не відповідає вимогам договору купівлі - продажу, технічному завданню, паспорту. ДСТУ-ГОСТ 2.601:2006 «ЄСКД. Експлуатаційні документи», на час проведення експертизи установка знаходиться в неробочому стані, не придатна для виконання покладених на неї технічних завдань; для виконання покладених на неї технічних завдань вона не була придатна навіть тоді, коли працювала, причиною неналежної роботи установки є недосконалість її конструкції, підвищений рівень вібрації при роботі пневмоциліндрів, установка не відповідає вимогам нормативно - правових актів з охорони праці а саме: НПАОП 20.0-1.02-05 «Правила охорони праці в деревообробній промисловості», ГОС 12.2.003-91 «ССБТ. Оборудование производственное. Общие требования безопасности», ДСТУ ГОСТ 2.601:2006 «ЄСКД. Експлуатаційна документація».

Наведені невідповідності поставленого відповідачем позивачу товару вимогам нормативно - правових актів та умовам договору купівлі - продажу від 13.01.2010 № 13/01/10 щодо якості підтверджуються висновком експертизи № 46.17.11.595 14/628, складеного експертом Державного підприємства «Західний експертно - технічний центр» Держгірпромнагляду України, який в розумінні ст. 33 34 Господарського процесуального кодексу України приймається судом в якості належного та допустимого доказу невідповідності поставленого відповідачем позивачу товару вимогам нормативно - правових актів та умова договору купівлі - продажу від 13.01.2010 № 13/01/10.

Також, суд враховує і те, що згідно пунктів 5.1, 5.2, 6.1 договору купівлі - продажу від 13.01.2010 № 13/01/10., права і обов?язки продавця за яким набув відповідач, обов?язок щодо відповідності поставленого обладнання узгодженим сторонами у договорі вимогам щодо обладнання (додатки № 1-№ 3) та його безперебійної роботи, покладено саме на відповідача, проте, матеріали справи містять листування позивача з відповідачем стосовно усунення несправностей поставленого обладнання, відновлення його безперебійної роботи, тощо, але станом на момент вирішення спору суду не було надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. 33 34 Господарського процесуального кодексу України, що поставлене відповідачем позивачу по договору купівлі - продажу від 13.01.2010 № 13/01/10 обладнання було придатне до використання у діяльності позивача з моменту поставки та безперебійно працює станом на момент вирішення спору.

Отже, враховуючи те, що відповідачем порушено умови договору купівлі - продажу від 13.01.2010 № 13/01/10 в частині виконання своїх зобов?язань, обумовлених п. 5.1, 5.2, 6.1, а також порушено приписи ст. ст 675, 676 Цивільного кодексу України, а тому згідно ч. 2 статті 678 Цивільного кодексу України у позивача, як особи, якій відповідачем передано товар неналежної якості, що підтверджується вищенаведеним висновком експертизи № 46.17.11.595 14/628, складеного експертом Державного підприємства «Західний експертно - технічний центр» Держгірпромнагляду України, виникло право на повернення сплаченої за товар грошової суми в розмірі 200 000,00 грн. Таким чином, суд визнає вимогу позивача про стягнення з відповідача 200 000,00 грн. - законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також, розглянувши вимогу позивача про зобов'язання відповідача відшкодувати завдані збитки щодо оплати додаткових робіт в сумі 93 255,51 грн., суд дійшов висновку, що вона задоволенню не підлягає з огляду на наведене нижче.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зазнала або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Стаття 225 Господарського кодексу України встановлює, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України вини відповідача у завданні позивачу 93 255,51 грн. збитків за договором купівлі - продажу від 13.01.2010 № 13/01/10, як не надано і доказів причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача в межах встановленої законом його відповідальності за завдання саме збитків та понесенням позивачем збитків в сумі 93 255,51 грн., що складає грошовий еквівалент витрат на оплату праці працівників позивача, оплата праці яких є саме обов?язком позивача, як роботодавця згідно вимогами закону.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, судом визнається, що позивачем в позовній заяві не були наведені обставини, не надано належних та допустимих доказів на їх підтвердження, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача 93 255,51 грн. збитків. Докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог про відшкодування збитків.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 93 255,51 грн. збитків - не є обґрунтованою та законною, не була доведена позивачем належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягає.

Також, розглянувши вимогу позивача про зобов?язання відповідач прийняти та вивезти з території позивача неякісне обладнання, суд дійшов висновку, що вона задоволенню не підлягає, оскільки станом на момент вирішення спору, позивачем суду не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, що права позивача в цій частині порушені відповідачем, і, відповідно, підлягають судовому захисту, адже позивач не звертався до відповідача з наведеним вимогами як відсутні доказі і відмови відповідача вчинити обумовлені дії.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині присудження до стягнення з відповідача 200 000,00 грн., що складає суму грошових коштів, які сплачені позивачем по договору купівлі - продажу від 13.01.2010 № 13/01/10 за товар, який є неякісним. В іншій частині позову суд відмовляє.

Щодо розподілу судових витрат, суд, керуючись ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, вважає за необхідне здійснити наступний розподіл судових витрат:

- витрати по оплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог;

- витрати по оплаті судової експертизи в сумі 2 233,28 грн. , які сплачені позивачем на користь експертної установи (згідно платіжного доручення № 714 від 25.07.2013), суд вважає за необхідне покласти на відповідача, адже питання судової експертизи стосувались питання відповідності поставленого товару умовам договору купівлі - продажу та вимогам чинного законодавства щодо якості відповідного обладнання, і вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 200 000,00 грн. саме внаслідок поставки неякісного обладнання судом задоволена повністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Конструкторське бюро «Парус» (; місцезнаходження: 03062 м. Київ, вул. Червонозаводська, 7, оф. 37) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «ТИСА» (; місцезнаходження: 79035 м. Львів, вул.. Злена, 115-б) грошові кошти в сумі 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп., а також 4 160 (чотири тисячі сто шістдесят) грн.. 93 коп. судового збору та 2 233 (дві тисячі двісті тридцять три) грн.. 28 коп. витрат по оплаті вартості експертного дослідження. В іншій частині позову - відмовити.

3. Видати наказ відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення - 07.04.2014.

Колегія суддів у складі:

Головуючи суддя О.М.Спичак

Суддя А.М. Івченко

Суддя М.О. Любченко