номер провадження справи 1/34/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2014
Справа № 908/4878/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Новокраматорський
машинобудівний завод" (84305, м.
Краматорськ, вул. Орджонікідзе, буд.5)

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства
"Азовзагальмаш" (87535, м.
Маріуполь, майдан Машинобудівників,
буд. 1)

про стягнення 3 510 886 грн. 33 коп.

Суддя Немченко О.І.

Представники сторін:

від позивача - Стасюк М.О., довіреність
№ 009/юр-12 від 03.01.2014 р.;

від відповідача - Краснопьорова О.С.,
довіреність № 234/юро-122 від 01.12.2014 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Новокраматорський машинобудівний
завод" звернулось до господарського
суду Запорізької області з позовом про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "Азовзагальмаш" 3 510 886 грн. 33
коп., з яких: 2 625 910 грн. 40 коп.
основного боргу, 401 503 грн. 57 коп. пені, 419
161 грн. 76 коп. інфляційних втрат та 64 310
грн. 60 коп. 3% річних.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 526, 530,
625, 692 Цивільного кодексу України і
обґрунтовано посиланням на неналежне
виконання відповідачем своїх
зобов'язань за договором № 21/10-13 від
24.04.2013 р. щодо оплати поставленого
товару.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 13.11.2014 р.,
справу № 908/4878/14
призначено до розгляду на 02.12.2014 р.
Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 01.12.2014 р.,
розгляд справи № 908/4878/14 перенесено на
08.12.2014 р., про що сторони були
повідомлені належним чином.

Клопотанням від 28.11.2014 р. № 523/018
відповідач просив суд продовжити строк
розгляду справи та відкласти судове
засідання.

08.12.2014 р. від позивача у справі надійшла
телеграма про відкладення розгляду
справи у зв'язку із хворобою
представника позивача.

08.12.2014 р. від позивача у справі надійшли
уточнення до позовної заяви щодо
найменування відповідача - Публічного
акціонерного товариства
"Азовзагальмаш".

Уточнення були прийняті судом.

Крім того, листом № 009/юр-20/1255/5м від
01.12.2014 р. позивач на виконання ухвали
суду направив відповідачу проект акту
звірки, надавши докази направлення
проекту акту звірки відповідачу.

08.12.2014 р. від відповідача у справі
надійшов відзив на позовну заяву, в
якому відповідач вказує на те, що
позовні вимоги є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню. В
обґрунтування своїх заперечень
посилається на те, що відповідно до п. 6.1
договору, є три підстави для оплати
товару: поставка товару на склад
покупця, прийняття товару ОТК покупця;
виставлення рахунку. Однак, позивачем
не надані суду належні докази надання
відповідачу оригіналів рахунків, так і
самі рахунки. Звертає увагу суду на те,
що факт здійснення оплат з боку
відповідача не є підтвердженням
настання строку оплати, до того ж, у
призначенні платежу відсутнє
посилання на будь-які рахунки. Вважає,
що на момент звернення позивача до суду
з позовом у позивача не виникло право
вимоги коштів за договором у заявленій
сумі. Посилається на те, що позивачем
було сплачено відповідачу кошти на
загальну суму 2 850 000 грн. 00 коп., в
підтвердження чого надає суду
оригінали платіжних документів.

В судовому засіданні 08.12.2014 р. суд надав
представникові відповідача копію
проекту акту звірки та зобов'язав
відповідача здійснити звірку з
позивачем.

Враховуючи неявку представника
позивача, та його клопотання про
відкладення розгляду справи, беручи до
уваги необхідність проведення між
сторонами звірки, суд задовольнив
клопотання позивача про відкладення
розгляду справи, та відклав розгляд
справи на 25.12.2014 р. на 14 год. 30 хвил., про
що присутній представник відповідача
був повідомлений в судовому засіданні.

22.12.2014 р. від відповідача до суду
надійшли письмові пояснення щодо
подвійного номеру договору та надання
суду документів на виконання ухвали
суду: платіжні доручення, копії актів
та видаткових накладних. Посилається
на не отримання від позивача рахунків
та передачу довіреностей
постачальнику. Оскільки акт звірки,
представлений позивачем, здійснений на
рахунках, які відповідачу не
виставлялись, відповідачем складений
свій акт звірки, складений на підставі
первинних документів, підтверджуючих
поставки товару та його оплати. У акті
звірки відповідач вказує на наявність
за ним кредиту (придбання) на час
розгляду справи в суді в сумі 3 207 286
грн. 40 коп.

Додатково до відзиву на позовну
заяву відповідач надав письмові
пояснення, згідно яких вказує на
порушення позивачем шестимісячного
строку нарахування пені та просить суд
зменшити розмір пені, у разі
задоволення позовних вимог, з підстав
важкого матеріального становища
відповідача, у зв'язку із складними
суспільно-політичними обставинами.

Клопотанням, наданим позивачем до
канцелярії суду 25.12.2014 р., позивач
просив суд залучити до матеріалів
справи листування між сторонами щодо
спірної заборгованості. Документи були
залучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 25.12.2014 р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі,
надавши документи в підтвердження
позовних вимог, які були залучені судом
до матеріалів справи.

Представник відповідача заперечив
проти позову з підстав не отримання від
позивача рахунків та не настання у
зв'язку з цим строків оплати за
поставлений товар. Зазначив про
неправильне нарахування позивачем
пені та просив зменшити її розмір, у
разі задоволення позовних вимог.

За заявою представників сторін розгляд
справи здійснювався без застосування
технічних засобів фіксації судового
процесу.

По закінченні судового засідання
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

24.04.2013 р. між Публічним акціонерним
товариством "Новокраматорський
машинобудівний завод" (постачальником,
позивачем у справі) та Публічним
акціонерним товариством
"Азовзагальмаш" (покупцем, відповідачем
у справі) був укладений договір
поставки № 21/10-13 (надалі- договір).

Відповідно до п. 1.1 договору,
постачальник зобов'язувався
виготовити і поставити, а покупець
прийняти та оплатити товар в
асортименті, в кількості згідно
специфікації № 1 та ескізів, що є
невід'ємною частиною договору.

Розділом 4 договору сторони
передбачили умови та строки поставки.

П'ятим розділом договору узгоджено
ціну та загальну суму договору.

Відповідно до п. 6.1 договору, оплату за
товар по даному договору покупець
здійснює наступним чином: протягом 15
днів з моменту поставки товару на склад
покупця, приймання ОТК покупця та
виставлення рахунку.

Згідно з п. 9.7 договору, у разі порушення
строків оплати товару, покупець
сплачує постачальнику неустойку в
розмірі 0,5 % від вартості несвоєчасно
сплаченого товару за кожен день
прострочки. Нарахування неустойки за
прострочку поставки товару
здійснюється за весь період
прострочення.

До договору сторонами було підписано
додаткові угоди та специфікації.

Додатковою угодою № 4 від 08.10.2013 року
сторони узгодили виготовлення та
поставку Товару за Специфікацією № 4
(колесо зубчатое 3328.10.10.502-1, колесо
зубчатое 3228.10.11:602-1, колесо зубчатое
3228.20.10.502-1, колесо зубчатое 3228.20.10.602-1,
шкив тормозной 3228.10.03.001, шкив тормозной
3228.10.03.301) за ціною 437 544,00 грн.

28.10.2013 року відповідачу були
відвантажені «Колеса зубчатые» у
кількості 8 шт., що підтверджується
приймально-здавальним актом № АМ/13/1010
від 28.10.2013 року підписа ним
представниками сторін.

Згідно даних щодо поставленого товару
ПАТ «НКМЗ» до ПАТ «Азовзагальмаш»,
вищевказаний товар надійшов на
підприємство відповідача 11.11.2013 року.

Вартість поставлених виробів по
специфікації № 4 склала 152 971 грн. 20 коп.

Для оплати 152 971 грн. 20 коп. позивач
направив відповідачу платіжну вимогу
№ 2-36661 від 28.10.2013 р., яка згідно
поштового повідомлення була отримана
відповідачем 04.11.2013 р., однак не
сплачена.

15.11.2013 року відповідачу відвантажені
«Колеса зубчатые» у кількості 6 шт. та
«Шкив тормозной» у кількості 8 шт., що
підтверджується приймально-здавальним
актом № АМ/13/1111 від 15.11.2013 року
підписаним представниками сторін.

Згідно даних щодо поставленого товару
ПАТ «НКМЗ» до ПАТ «Азовзагальмаш»,
вищевказаний товар надійшов на
підприємство відповідача 29.11.2013 року.

Вартість поставлених виробів по
специфікації № 4 складає 284 572 грн. 80
коп.

Для оплати 284 572 грн. 80 коп. позивач
направив відповідачу платіжну вимогу
№ 2-36718 від 15.11.2013 р., яка згідно
поштового повідомлення була отримана
відповідачем 21.11.2013 р., але не сплачена.

Додатковою угодою № 5 від 23.10.2013 року
сторони узгодили виготовлення та по
ставку товару по специфікації № 5
(цапфа 5141.01.03.011.1., вкладиш 5141.01.03.012.1,
гайка 5141.01.00.582, вкладиш 5141.01.00.512) за
ціною 3 910 701 грн. 60 коп.

05.12.2013 року відповідачу
відвантажена «Цапфа» у кількості 2
шт., що підтверджується
приймально-здавальним актом №
АМ/13/1192 від 05.12.2013 року підписаним
представниками сторін.

Згідно даних щодо поставленого товару
ПАТ «НКМЗ» до ПАТ «Азовзагальмаш»,
вищевказаний товар надійшов на
підприємство відповідача 19.12.2013 року.

Вартість поставленого виробу по
специфікації № 5 складає 2 331 482 грн. 40
коп.

Для оплати 2 331 482 грн. 40 коп. позивач
направив відповідачу платіжну вимогу
№ 2-36764 від 05.12.2013 р., яку відповідач
оплатив частково, що підтверджується
банківською випискою (02.06.2014 р. в сумі 534
771 грн. 20 коп., 26.08.2014 р. в сумі 300 000 грн. 00
коп.).

12.06.2014 року відповідачу
відвантажені «Гайка» у кількості 24 шт.
та «Вкладиш» у кількості 8 шт., що
підтверджується видатковою накладною
№ АМ 1406037 від 12.06.2014 року, підписаною
представниками сторін.

Згідно даних щодо поставленого товару
ПАТ «НКМЗ» до ПАТ «Азовзагальмаш»,
вищевказаний товар надійшов на
підприємство відповідача 26.06.2014 року.

Вартість поставлених виробів по
специфікації № 5 складає 380 649 грн. 60
коп.

Для оплати 380 649 грн. 60 коп. позивач
направив відповідачу платіжну вимогу
№ 2-146351 від 12.06.2014 р., яку
відповідач оплатив частково, що
підтверджується банківською випискою
від 20.08.2014 року в сумі 200 000 грн. 00 коп.

11.08.2014 року відповідачу було
відвантажено «Вкладиш» у кількості 8
шт., що підтверджується видатковою
накладною № АМ 1408029 від 11.08.2014 року
підписаною представниками сторін.

Згідно даних щодо поставленого товару
ПАТ «НКМЗ» до ПАТ «Азовзагальмаш»,
вищевказаний товар надійшов на
підприємство відповідача 25.08.2014 року.

Вартість поставлених виробів по
специфікації № 5 складає 53 337 грн. 60 коп.

Для оплати 53 337 грн. 60 коп. позивач
направив відповідачу платіжну вимогу
№ 2-146472 від 11.08.2014 р., яка згідно
поштового повідомлення була отримана
відповідачем 18.08.2014 р., і залишилась не
сплаченою.

Додатковою угодою № 6 від 26.11.2013 року
сторони узгодили виготовлення та по
ставку товару по специфікації № 6
(втулка зубчатая 4819.02.00.001, обойма
зубчатая 4819.02.00.002) за ціною 457 668 грн. 00
коп.

11.08.2014 року відповідачу відвантажені
обойма зубчатая у кількості 1 шт.
вартістю 252 060 грн. 00 коп. та втулка
зубчатая у кількості 8 шт. вартістю 205 608
грн. 00 коп., що підтверджується
видатковою накладною № АМ 1408029 від
11.08.2014 р. підписаною представни ками
сторін.

Згідно даних щодо поставленого товару
ПАТ «НКМЗ» до ПАТ «Азозагальмаш»,
вищевказаний товар надійшов на
підприємство відповідача 25.08.2014 року.

Загальна вартість поставлених виробів
по специфікації № 6 складає 457 668 грн. 00
коп.

Для оплати 457 668 грн. 00 коп. позивач
направив відповідачу платіжні вимоги
№ 2-146473, № 2-146472 від 11.08.2014р., які згідно
поштового повідомлення були отримані
відповідачем 18.08.2014 р., однак не були
сплачені.

Враховуючи не сплату відповідачем
позивачу за вищевказаний поставлений
товар грошових коштів, у відповідача
виникла заборгованість перед
позивачем в сумі 2 625 910 грн. 40 коп.

Враховуючи несплату відповідачем
позивачу 2 625 910 грн. 40 коп. за отриманий
товар, позивач звернувся до суду у із
цим позовом.

Стягнення з відповідача на користь
позивача 2 625 910 грн. 40 коп. основного
боргу, 401 503 грн. 57 коп. пені, 419 161 грн. 76
коп. інфляційних втрат та 64 310 грн. 60
коп. 3% річних було предметом судового
розгляду у цій справі.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства, оцінивши представлені
докази, вислухавши пояснення
представників сторін, суд визнав
позовні вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню, з урахуванням
наступного.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. (Аналогічна норма
міститься і у ст. 526 Цивільного кодексу
України.). До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання
нею зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом правовідносини
сторін було врегульовано договором
№ 21/10-13 від 24.04.2013 р., додатковими
угодами та специфікаціями, які є його
невід'ємними частинами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно зі ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Як свідчать матеріали справи,
встановлено судом та не заперечується
сторонами у справі, позивачем
поставлено відповідачу товар,
обумовлений сторонами у додаткових
угодах та специфікаціях №№ 4,5,6 до
договору. .

Відповідачем товар від позивача
отриманий.

Факт поставки товару позивачем
відповідачу на заявлену до стягнення
суму заборгованості підтверджується
матеріалами справи, зокрема
видатковими накладними,
прийомо-здаточними актами, відомостями
самого відповідача щодо надходження
товару за договором на підприємство
відповідача та здійсненими обома
сторонами звірками розрахунків.

Будь-яких зауважень щодо поставки
товару відповідачем заявлено не було.

Відповідно до п. 6.1 договору та
специфікацій, оплату за товар по даному
договору покупець здійснює наступним
чином: протягом 15 днів з моменту
поставки товару на склад покупця,
приймання ОТК покупця та виставлення
рахунку.

У матеріалах справи містяться
відомості саме відповідача щодо данних
та дат надходження товару за договором
на підприємство відповідача. Відомості
підписані з боку відповідача із
зазначенням відсутності претензій по
якості. Накладні та акти також
підписані з боку відповідача без
зауважень та заперечень. Отже,
матеріалами справи підтверджується
момент поставки товару на склад
покупця та приймання ОТК покупця.

Посилання відповідача на не отримання
від позивача рахунків, а отже і не
настання строків оплати поставленого
позивачем відповідачу товару, судом до
уваги не приймаються, оскільки
матеріали справи містять докази
виставлення позивачем та направлення
на адресу відповідача платіжних
вимог-доручень. Не виставлення
позивачем відповідачу документу саме
під назвою «рахунок» не є підставою
вважати, що строки оплати за
поставлений товар не настали.

Відповідач, оплату за отриманий від
позивача товар, своєчасно та у повному
обсязі згідно умов договору (з
урахуванням специфікацій до договору)
не здійснив, у зв'язку з чим у
відповідача виникла прострочена
заборгованість перед позивачем в сумі 2
625 910 грн. 40 коп.

Заборгованість відповідача перед
позивачем підтверджується також
листуванням між сторонами щодо спірної
заборгованості.

Статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані вживати заходів до
всебічного, повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України,
статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд вважає що позивачем обґрунтовано
та доведено належними доказами
правомірність заявлених позовних
вимог щодо стягнення з відповідача на
користь позивача простроченої
заборгованості в розмірі 2 625 910 грн. 40
коп.

Таким чином, суд дійшов до висновку про
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача 2 625 910 грн. 40 коп. основного
боргу за поставлений товар.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
визначено, що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом

З урахуванням приписів статті 549
Цивільного кодексу України, частини
другої статті 625 Цивільного кодексу
України та статті 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
правовими наслідками порушення
грошового зобов'язання, тобто
зобов'язання сплатити гроші, є
обов'язок сплатити не лише суму
основного боргу, а й неустойку (якщо її
стягнення передбачене договором або
актами законодавства), інфляційні
нарахування, що обраховуються як
різниця добутку суми основного боргу
на індекс (індекси) інфляції, та
проценти річних від простроченої суми
основного боргу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом, за допомогою системи
«Законодавство» було перевірено
розрахунок 3% річних та інфляційних
втрат, які були заявлені позивачем до
стягнення та розрахунок яких наведених
у позовній заяві. За результатами
перевірки розрахунків, суд дійшов
висновку про задоволення вимог
позивача щодо стягнення з відповідача
64 310 грн. 60 коп. 3% річних та 419 161 грн. 76
коп. інфляційних втрат.

У задоволенні вимог позивача про
стягнення з відповідача пені, суд
частково відмовляє, з наступних
підстав.

Пеня, за визначенням частини третьої
статті 549 Цивільного кодексу України, -
це вид неустойки, що забезпечує
виконання грошового зобов'язання і
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
у цьому кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України).

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання
мало бути виконано (ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України).

Згідно з п. 9.7 договору (позивач у
позовній заяві помилково вказує на п. 9.1
договору), у разі порушення строків
оплати товару, покупець сплачує
постачальнику неустойку в розмірі 0,5 %
від вартості несвоєчасно сплаченого
товару за кожен день прострочки.
Нарахування неустойки за прострочку
поставки товару здійснюється за весь
період прострочення.

Отже друге речення цього пункту
договору щодо здійснення нарахування
неустойки за весь період прострочення
визначено сторонами у цьому пункті
договору саме як неустойки за
прострочку поставки товару, а не
оплати, на чому наполягав і представник
відповідача в судовому засіданні.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України
від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

На підставі вищевикладених норм
кодексу, закону та умов договору,
враховуючи здійснений судом
перерахунок суми пені (з урахуванням
періодів та сум проплат і залишку
заборгованості, у т.ч. за допомогою
системи «Законодавство»), суд вважає
правомірно заявленими вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача 239 531 грн.
33 коп. пені.

Однак, відповідачем було заявлено
клопотання щодо зменшення розміру пені
з посиланням на важке фінансове
становище, що підтверджується доданими
відповідачем звітом про фінансові
результати, довідкою про скорочення
обсягів виробництва та довідкою про
заборгованість по заробітній платі.

Суд задовольнив клопотання
відповідача та зменшив розмір пені на 50
%, до 119 765 грн. 66 коп., з урахуванням
наступного:

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

В обґрунтування клопотань відповідач
посилається та надає докази важкого
фінансового становища підприємства:
наявність збитків за 9 місяців 2014 року в
сумі 1 716 484 000 грн., згідно звіту про
фінансовий стан, скорочення
виробництва та наявністю
заборгованості за зарплатою станом на
01.11.2014 р в сумі 29 010 800 грн., що
підтверджується відповідними
довідками, наданими відповідачем.

Відповідно до приписів статті 233
Господарського процесуального кодексу
України у разі, якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому, повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу. Якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Відповідно до положень статті 3,
частини 3 статті 509 Цивільного кодексу
України загальними засадами
цивільного законодавства та, водночас,
засадами, на яких має ґрунтуватися
зобов'язання між сторонами, є
добросовісність, розумність і
справедливість.

Приписами частини 3 статті 551
Цивільного кодексу України
передбачено, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач знаходиться у скрутному
фінансовому становищі, що
підтверджується відповідними
доказами, наданими до матеріалів
справи.

Станом на 01.11.2014 року заборгованість по
заробітній платі складає 29 010 800 грн.,
про що свідчить відповідна довідка.

Згідно даних бухгалтерсько -
фінансової звітності 9 місяців 2014 року
завершено відповідачем зі збитком у
розмірі 1 716 484 000 грн.

Окрім того, станом на сьогоднішній
день, не здійснено повернення
бюджетної заборгованості зайво
сплаченого податку на прибуток на
користь відповідача у розмірі 39 334 864
грн. 55 коп. До того ж, значно скоротились
обсяги виробництва, що тягне собою
зниження планованого об'єму
виробництва і скорочення прибуткової
частини бюджету.

Слід зазначити, що вирішуючи питання
про зменшення розміру пені, яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання, суд повинен об
єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи із інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеня виконання зобов'язань, причини
неналежного виконання або невиконання
зобов'язання, незначності прострочення
у виконанні зобов'язання,
невідповідності розміру пені
наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до приписів статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на наведені норми права та
обставини справи, суд, з урахуванням
прострочення оплати товару з
об'єктивних причин, дійшов висновку
про зменшення розміру пені, яка
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача на 50%, тобто
задоволенню підлягає стягнення з
відповідача на користь позивача 119 765
грн. 66 коп.

На підставі викладеного, суд
задовольняє вимоги позивача частково і
приймає рішення про стягнення з
відповідача на користь позивача 2 625 910
грн. 40 коп. основного боргу, 119 765 грн. 66
коп. пені, 419 161 грн. 76 коп. інфляційних
втрат та 64 310 грн. 60 коп. 3% річних.

На підставі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір відноситься на сторони
пропорційно розміру задоволених вимог,
з урахуванням правомірно заявленої до
стягнення суми пені.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82, п. 3 ст. 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
"Азовзагальмаш" (87535, м.
Маріуполь, майдан Машинобудівників,
буд. 1, , з усіх рахунків,
встановлених державним виконавцем під
час виконання судового рішення у цій
справі) на користь Публічного
акціонерного товариства
"Новокраматорський машинобудівний
завод" (84305, м. Краматорськ, вул.
Орджонікідзе, буд.5, , на
рахунки, встановлені державним
виконавцем під час виконання судового
рішення у цій справі) 2 625 910 (два
мільйони шістсот двадцять п'ять тисяч
дев'ятсот десять) грн. 40 коп. основного
боргу, 119 765 (сто дев'ятнадцять тисяч
сімсот шістдесят п'ять) грн. 66 коп. пені,
419 161 (чотириста дев'ятнадцять тисяч сто
шістдесят одна) грн. 76 коп. інфляційних
втрат, 64 310 (шістдесят чотири тисячі
триста десять) грн. 60 коп. 3% річних та 66
978 (шістдесят шість тисяч дев'ятсот
сімдесят вісім) грн. 28 коп. судового
збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення оформлено і підписано « 29»
грудня 2014 року.

Суддя
О.І. Немченко