м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/7512/14 18.12.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Глобинський
м'ясокомбінат" до Приватного
акціонерного товариства "Український
Страховий Дім"про стягнення 42 785,12
Головуючий суддяСтасюк
С.В.Судді:Котков О.В. Нечай
О.В.Представники сторін:
від позивачаГрущенко С.Г. (дов. № 6 від
08.01.2014 року)від відповідачане з'явився
Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 18 грудня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Глобинський
м'ясокомбінат" (надалі по тексту -
позивач) звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Приватного акціонерного товариства
"Український Страховий Дім" (надалі по
тексту - відповідач) про стягнення 42 785,12
грн., в тому числі 39 413,00 грн. страхового
відшкодування, 2 386,38 грн. пені, 550,70 грн. 3
% річних, 435,04 грн. збитків від інфляції.
Позов обґрунтований тим, що внаслідок
настання дорожньо-транспортної
пригоди, транспортному засобу позивача
завдано матеріальних збитків. Оскільки
цивільна відповідальність власника
транспортного засобу ВАЗ 2109 комбі д/н
ВІ 7540 АА, водій якого визнаний винним у
скоєнні ДТП, була застрахована у
відповідача, позивач звернувся з
позовом до останнього з вимогою про
виплату страхового відшкодування.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.04.2014 року порушено
провадження у справі № 910/7512/14, розгляд
справи призначено на 27.05.2014 року.
12.05.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи
15.05.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду.
Представники сторін в судове засідання
27.05.2014 року не з'явилися, про дату та час
слухання справи повідомлявся належним
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.05.2014 року розгляд справи
було відкладено на 19.06.2014 року, у зв'язку
з неявкою сторін та необхідністю
подання додаткових доказів у справі.
11.06.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду.
17.06.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшов відзив на позовну
заяву. У поданому відзиві представник
відповідача зазначає, що за його
замовленням було проведено
автотоварознавче дослідження та
складено звіт № 3095 від 27.05.2013 року про
вартість матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу ЗАЗ TF69 д/н ВІ 6142 АТ, відповідно до
якого вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля ЗАЗ TF69YO
д/н ВІ 6142 АТ становить 15 658,83 грн. На
підставі страхового акту № АВ/9373815/1 від
16.04.2014 року відповідач платіжним
дорученням № 385 від 16.04.2014 року виплатив
позивачу суму страхового
відшкодування (з урахуванням пені та
вирахуванням франшизи) в розмірі 16 130,81
Представник відповідача в судове
засідання 19.06.2014 року не з'явився, у
поданому відзиві 17.06.2014 року через
відділ діловодства Господарського
суду міста Києва розгляд справи просив
проводити без участі представника
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.06.2014 року у справі № 910/7512/14
призначено автотоварознавчу
експертизу, проведення якої доручено
Київському науково - дослідному
Київ, вул. Смоленська, 6).
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.06.2014 року провадження у
справі № 910/7512/14 зупинено до
надходження висновку судової
експертизи та повернення матеріалів
справи № 910/7512/14 до Господарського суду
13.08.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва
надійшов лист від Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз (за підписом Директора -
Рувін О.Г.), з клопотанням № 9684/14-54
судового експерта Дмитрієва О.М. про
надання матеріалів, необхідних для
проведення експертизи, а саме письмову
вказівку на проведення експертизи по
матеріалах господарської справи та
кольорові фотографії, пошкодженого ТЗ
у цифровому форматі CD-диску.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.08.2014 року поновлено
провадження у справі № 910/7512/14,
клопотання № 9684/14-54 судового експерта
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз Дмитрієва
О.М. про надання матеріалів, необхідних
для проведення експертизи задоволено.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.08.2014 року провадження у
справі № 910/7512/14 зупинено до
надходження висновку судової
експертизи та повернення матеріалів
справи № 910/7512/14 до Господарського суду
До відділу діловодства Господарського
суду міста Києва 12.11.2014 року від
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз надійшов
висновок автотоварознавчої експертизи
№ 9684/14-54 від 06.11.2014 року, разом з
матеріалами справи № 910/7512/14.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.11.2014 року суддя Стасюк С.В.
поновив провадження у справі № 910/7512/14
та вирішив розгляд справи здійснювати
колегіально у складі трьох суддів.
Розпорядженням від 17.11.2014 року
заступник Голови Господарського суду
міста Києва розпорядився розглянути
справу № 910/7512/14 колегіально у складі:
головуючий суддя Стасюк С.В., суддя
Котков О.В., суддя Нечай О.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.11.2014 року справу № 910/7512/14
прийнято до провадження колегії суддів
у складі: головуючий суддя Стасюк С.В.,
суддя Котков О.В., суддя Нечай О.В.,
розгляд справи призначено на 18.12.2014
24.11.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
представника позивача надійшли
заперечення на висновок судової
автотоварознавчої експертизи № 9684/14-54
від 06.11.2014 року. У поданих запереченнях
представник позивача зазначив, що в
експертному дослідженні були зроблені
деякі помилкові висновки щодо
пошкоджень транспортного засобу та їх
вартості. При винесенні рішення по
справі просив не приймати в якості
доказів висновки, встановлені
висновком автотоварознавчої
експертизи № 9684/14-54 від 06.11.2014 року.
Представник позивача в судовому
засіданні 18.12.2014 року надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких підтримав заявлені позовні
В судове засідання 18.12.2014 року
представник відповідача не з'явився,
про причини неявки суду невідомо, про
час та дату судового засідання
повідомлений належним чином.
Розглянувши подані сторонами
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд -
Відповідно до постанови Глобинського
районного суду Полтавської області від
08.07.2013 року № 527/1596/13-п, Щербанюк П.В.
25.03.2013 року близько 07 год. 40 хв. в м.
Глобине, Полтавської області, на вул.
Леніна, керуючи автомобілем ВАЗ 2109 д/н
ВІ 7540 АА, не вибрав безпечної швидкості
руху, не врахував дорожню обстановку,
не впорався з керуванням, виїхав на
смугу зустрічного руху, де допустив
зіткнення з автомобілем ЗАЗ TF69 д/н ВІ 6142
АТ під керуванням гр. Назаренка А.І., що
призвело до пошкодження транспортних
Вказаною постановою Щербанюка П.В. було
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення.
Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу № 925450 Серія САЕ
від 23.08.2011 року автомобіль марки ЗАЗ TF69
д/н ВІ 6142 АТ належить Товариству з
обмеженою відповідальністю
"Глобинський м'ясокомбінат".
Цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу -
автомобіля марки ВАЗ 2109 д/н ВІ 7540 АА
була застрахована відповідачем
відповідно до Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/9373815, строк
дії з 11.03.2013 року по 10.03.2014 року.
Відповідно до поліса № АВ/9373815 страхова
сума (ліміт відповідальності) за ним на
одного потерпілого складає: за шкоду,
заподіяну життю і здоров'ю - 100 000,00 грн.,
за шкоду, заподіяну майну - 50 000, 00 грн.
Розмір фаншизи - 510,00 грн.
18.07.2013 року позивач звернувся до
відповідача з повідомленням про
настання страхового випадку.
Позивач зазначає, що рішення щодо
виплати страхового відшкодування
відповідачем не прийнято.
Відповідно до висновку експертного
автотоварознавчого дослідження № 81
від 21.03.2014 року на який посилається
позивач, вартість відновлювального
ремонту автомобіля ЗАЗ TF69 д/н ВІ 6142 АТ
складає 39 923.00 грн.. вартість
матеріального збитку, нанесеного
власнику автомобіля ЗАЗ TF69 д/н ВІ 6142 АТ
складає 34 749,26 грн.
На противагу висновку експертного
автотоварознавчого дослідження № 81
від 21.03.2014 року наданого позивачем,
відповідач надав звіт № 3095 від 27.05.2013
року про вартість матеріального
збитку, завданого власнику
транспортного засобу ЗАЗ TF69 д/н ВІ 6142
АТ, відповідно до якого вартість
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля ЗАЗ TF69YO д/н ВІ 6142 АТ
становить 15 658,83 грн.
Відповідно до норм чинного
законодавства відповідач визнав
вищезазначену дорожньо-транспортну
пригоду страховим випадком, про що
склав страховий акт № АВ/9373815/1 від
16.04.2014 року на суму 15 148,83 грн.
Відповідач здійснив виплату
страхового відшкодування (з
урахуванням пені) в розмірі 16 130,81 грн.,
що підтверджується копією платіжного
доручення № 385 від 16.04.2014 року.
У зв'язку з тим, що відповідачем не
здійснено виплати грошових коштів на
відновлювальний ремонт, позивач
звернувся з даним позовом до суду.
Відповідач у поданому відзиві
зазначає, що ним виплачено позивачу
суму страхового відшкодування (з
урахуванням пені та вирахуванням
франшизи) у повному обсязі в розмірі 16
Оцінивши наявні в справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, суд
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.
Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.
Таким чином, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.
Вина водія транспортного засобу марки
ВАЗ 2109 д/н ВІ 7540 АА встановлена у
судовому порядку, а відповідальність
власника вказаного автомобіля
застрахована відповідачем.
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.
Системне тлумачення наведених вище
положень чинного законодавства дає
підстави вважати, що в разі пошкодження
транспортного засобу розмір шкоди,
завданої транспортному засобу, що
підлягає відшкодуванню страховиком,
визначається виходячи з оцінки
вартості витрат, які несе власник
пошкодженого транспортного засобу при
здійсненні його відновлювального
При дослідженні матеріалів справи №
910/7512/14 виникла необхідність у
проведенні судової автотоварознавчої
Висновком судової автотоварознавчої
експертизи № 9684/14-54 від 06.11.2014 року,
проведеної Київським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз встановлено, що вартість
матеріальної шкоди, заподіяної
власнику транспортного засобу ЗАЗ д/н
ВІ 6142 АТ, в результаті його пошкодження
в дорожньо-транспортній пригоді, яка
сталася 25.03.2013 року вул. Леніна в м.
Глобине, Полтавської області, з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу складає 24 905,11 грн.
Відповідно до пункту 36.2. статті 36
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страховик
(МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження
ним розміру страхового відшкодування з
особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у статті 35 цього
Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його.

Страховик має право здійснювати
виплати без проведення експертизи (у
тому числі шляхом перерахування коштів
особам, які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна), якщо за
результатами проведеного ним огляду
пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір та
спосіб здійснення страхового
відшкодування і не наполягають на
проведенні оцінки, експертизи
пошкодженого майна.

Протягом трьох робочих днів з дня
прийняття відповідного рішення
страховик (МТСБУ) зобов'язаний
направити заявнику письмове
повідомлення про прийняте рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звертався до відповідача з
повідомленням про настання страхового
випадку та заявами про виплату
страхового відшкодування.

Відповідач здійснив виплату
страхового відшкодування (з
урахуванням пені) в розмірі 16 130,81 грн.,
що підтверджується копією платіжного
доручення № 385 від 16.04.2014 року.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" встановлено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про правомірність
задоволення позовних вимог в сумі 8 264,30
грн. (24 905,11 (вартість матеріальної
шкоди) грн. - 16 130,81 грн. (часткова оплата)
- 510,00 грн. франшизи).

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 2 386,38 грн. пені, 550,70 грн. 3 %
річних, 435,04 грн. збитків від інфляції.

Стосовно стягнення пені у розмірі 2 386,38
грн. суд зазначає наступне.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 549
Цивільного кодексу України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Згідно з частиною 3 статті 549 Цивільного
кодексу України пенею визнається
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу
України визначено, що штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно частини 6 статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено договором або
законом, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до підпункту 36.5 статті 36
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» за кожен день
прострочення виплати страхового
відшкодування (регламентної виплати) з
вини страховика (МТСБУ) особі, яка має
право на отримання такого
відшкодування, сплачується пеня з
розрахунку подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня.

Згідно статті 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Перевіривши даний розрахунок, суд
вважає за можливе частково
задовольнити позовні вимоги в частині
стягнення пені у розмірі 1 451,01 грн. за
період з 17.10.2013 року по 01.04.2014 року.

Щодо стягнення з відповідача 550,70 грн. 3 %
річних, 435,04 грн. збитків від інфляції
суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
визначені загальні правила
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання і дія цієї
статті поширюється на всі види
грошових зобов'язань, якщо інше не
передбачено спеціальними нормами, що
регулюють суспільні відносини з
приводу виникнення, зміни чи
припинення окремих видів зобов'язань.
При цьому важливим виявляється
питання, які зобов'язання є грошовими.

За змістом статей 524 та 533 Цивільного
кодексу України грошовим є
зобов'язання, яке виражаємося в
грошовій одиниці України (або
грошовому еквіваленті в іноземній
валюті). Викладена правова позиція
підтверджується й практикою
Верховного Суду України (постанова від
06.06.2012 р. у справі N 6-49цс12).

Згідно з приписами постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013 року №14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" грошовим слід
вважати будь-яке зобов'язаний, що
складається в тому числі з
правовідношення, в якому праву
кредитора вимагати від боржника
виконання певних дій кореспондує
обов'язок боржника сплатити гроші на
користь кредитора. Зокрема, грошовим
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона зобов'язана
оплатити поставлену продукцію,
виконану роботу чи надану послугу в
грошах, а друга сторона вправі вимагати
від першої відповідної оплати, тобто в
якому передбачено передачу грошей як
предмета договору або сплату їх як ціни
договору.

Слід також зазначити, що відшкодування
шкоди - це відповідальність, а не
боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду
не повинні нараховуватись проценти за
користування чужими грошовими коштами,
що теж є відповідальністю. Отже,
нарахування процентів на суму шкоди є
фактично подвійною мірою
відповідальності (лист Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.01.2013 pоку №10-74/0/4-13).

Таким чином, дія частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України не
поширюється па правовідносини, що
виникають у зв'язку із завданням шкоди.

Аналогічні висновки містяться у листі
Верховного Суду України від 01.07.2014 року
"Аналіз практики застосування статті 625
Цивільного кодексу України в
цивільному судочинстві".

Таким чином, позовні вимоги позивача в
частині стягнення 550,70 грн. 3 % річних,
435,04 грн. збитків від інфляції є
безпідставними, оскільки дія частини 2
статті 625 Цивільного кодексу України не
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку із відшкодуванням
збитків та шкоди.

За таких обставин суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з Приватного акціонерного
товариства "Український Страховий Дім"
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Глобинський
м'ясокомбінат" страхового
відшкодування у розмірі 8 264,30 грн. та
пені у розмірі 1 451,01 грн.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Наявні у матеріалах справи докази
свідчать, що позивач здійснив оплату за
проведення судової експертизи на
загальну суму 3 075,00 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№45 від 28.08.2014 року.

Відповідно до положень статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
сторін пропорційно задоволеним
позовним вимогам.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
статтями 4, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Глобинський м'ясокомбінат"
задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Український Страховий Дім"
(01023, м. Київ, площа Спортивна, буд. 3,
ідентифікаційний код 32556540) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Глобинський
м'ясокомбінат" (39000, Полтавська обл.,
Глобинський район, м. Глобине, вул.
Карла Маркса, буд. 228, ідентифікаційний
код 25167451) страхове відшкодування у
розмірі 8 264 (вісім тисяч двісті
шістдесят чотири) грн. 30 коп., пеню у
розмірі 1 451 (одна тисяча чотириста
п'ятдесят одна) грн. 01 коп., витрати за
проведення судової експертизи в
розмірі 698 (шістсот дев'яносто вісім)
грн. 25 коп. та судовий збір у розмірі 414
(чотириста чотирнадцять) грн. 86 коп.

3. В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 23.12..2014 року

Головуючий суддя
Стасюк С.В.

Суддя
Котков
О.В.

Суддя
Нечай
О.В.