ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
16 тел. 235-24-26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2014 р.
Справа № 911/4494/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Лутак Т.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Ветропак Гостомельський
Склозавод»до Товариства з обмеженою
відповідальністю малого підприємства
Виробнича фірма «Перлина»про
стягнення 100 345, 32 грн.Представники:

від позивача:Борущак Р.Р., Біляк А.Д.,
Панайірджи Т.О.від відповідача:Воловик
Ю.М., Бацуца О.М.

суть спору:

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом про стягнення з
відповідача 100 345, 32 грн. збитків.

В обґрунтування своїх позовних вимог,
позивач посилається на те, що
відповідач виконуючи незаконні
земельні роботи в охоронній зоні
кабельної лінії, користувачем якої є
позивач, завдав механічні пошкодження
броні та оболонки кабелю, чим спричинив
значні майнові збитки позивачу.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 21.10.2014 порушено провадження
у даній справі та призначено її розгляд
у судовому засіданні на 13.11.2014.

07.11.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області від позивача
надійшли заява вих. № 07/3964 від 05.11.2014 (вх.
№ 24838/14 від 07.11.2014) про долучення
документів до матеріалів справи та
заява вих. № 07/3963 від 05.11.2014 (вх. № 24837/14
від 07.11.2014) про відсутність
аналогічного спору.

До господарського суду Київської
області від позивача надійшла заява
вих. № 07/3962 від 05.11.2014 (вх. № 24836/14 від
07.11.2014) про залучення до участі у
розгляді даної справи працівників
позивача, а саме: начальника
електроенергетичного цеху та
фінансового контролера, а також
співробітника Ірпінського РП ПАТ
«Київобленерго» для надання
додаткових пояснень з питань, що
пов'язані з вирішенням спору.

Розглянувши вищезазначене клопотання,
суд відмовив у його задоволенні,
оскільки воно є необґрунтованим. Разом
з тим, суд роз'яснив позивачу, що його
працівники можуть брати участь у
розгляді даної справи у разі надання їм
таких повноважень позивачем, які
повинні підтверджуватися довіреністю
від імені позивача.

12.11.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області від відповідача
надійшов відзив на позовну заяву б/н
від 12.11.2014 (вх. № 25306/14 від 12.11.2014), у якому
останній заперечує проти задоволення
позову.

У судовому засіданні 13.11.2014 судом, в
порядку ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено перерву до 11.12.2014.

До господарського суду Київської
області від позивача надійшли
додаткові пояснення до позовної заяви
вих. № 07/4686 від 08.12.2014 (вх. № 27681/14 від
09.12.2014) та клопотання про витребування
доказів вих. № 07/4687 від 08.12.2014 (вх. № 27682/14
від 09.12.2014), у якому позивач просить суд
витребувати у відповідача наступні
документи: договори, на підставі яких
наймались працівники для виконання
земельних робіт; акти
приймання-передачі виконаних робіт;
дозволи та погодження на виконання
земельних робіт.

Суд, дослідивши вищезазначене
клопотання позивача про витребування
доказів, дійшов висновку про відмову у
його задоволенні, оскільки воно є
необґрунтованими та не відповідає
вимогам ст. 38 Господарського
процесуального кодексу України. Разом
з тим, судом було зобов'язано
відповідача надати письмові пояснення
та докази проведення/не проведення
будь-яких земельних робіт у липні 2014
року.

11.12.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області від позивача
надійшла заява вих. № 07/4747 від 11.12.2014 (вх.
№ 27894/14 від 11.12.2014) про долучення
документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 11.12.2014 судом, в
порядку ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено перерву до 22.12.2014.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 11.12.2014, за клопотанням
представника позивача, продовжено
строк вирішення спору у справі № 911/4494/14
на п'ятнадцять днів.

До господарського суду Київської
області від позивача надійшла заява
вих. № 07/4919 від 18.12.2014 (вх. № 28554/14 від
18.12.2014) про долучення документів до
матеріалів справи.

22.12.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області від відповідача
надійшло клопотання б/н від 22.12.2014 (вх. №
28876/14 від 22.12.2014) про залучення
додаткових письмових пояснень по
справі.

Присутні у судовому засіданні 22.12.2014
представники позивача повністю
підтримали позовні вимоги та просили
суд їх задовольнити з підстав
викладених у позові.

Представники відповідача у судовому
засіданні 22.12.2014 проти задоволення
позову заперечили з підстав викладених
у відзиві на позовну заяву та додатково
поданих письмових поясненнях.

У судовому засіданні 22.12.2014, відповідно
до ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, присутніх у судовому засіданні,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, суд

встановив:

Позивач - Публічне акціонерне
товариство «Ветропак Гостомельський
Склозавод» стверджує, що у липні 2014
року відповідачем - Товариством з
обмеженою відповідальністю малим
підприємством Виробнича фірма
«Перлина» проводилися незаконні
земельні роботи (прокладання ливневої
каналізації) за адресою: вул. Пушкіна,
смт. Гостомель, на території яка
відноситься до охоронної зони
кабельної лінії, користувачем якої є
позивач, внаслідок чого позивачу було
нанесено майнових збитків в розмірі 100
345, 32 грн.

Так, за твердженням позивача, 13 липня 2014
року приблизно о 17:45 на його
підприємстві пропала напруга 10 кВ, що
підтверджується звітом за зміну від
13.07.2014.

У зв'язку з вищезазначеним, позивачем
було зібрано комісію, яка провівши
розслідування, встановила, що
відключення напруги відбулося через
механічні пошкодження броні та
оболонки кабелю КЛ-10 кВ від п/ст.
«Гостомельська» - РП-4 АТ «Ветропак
Гостомельський Склозавод», які мали
місце внаслідок виконання
відповідачем незаконних земельних
робіт (прокладання ливневої
каналізації) в охоронній зоні
вказаного кабелю, про що 18.07.2014 було
складено відповідний акт, підписаний
працівниками та затверджений головою
правління позивача.

Позивач зазначає, що виконання
земельних робіт в охоронній зоні
кабелю КЛ-10 кВ від п/ст. «Гостомельська»
- РП-4 АТ «Ветропак Гостомельський
Склозавод» у липні 2014 року саме
відповідачем підтверджується
свідченням генерального директора
відповідача, що зафіксовано у висновку
Ірпінського МВ ГУМВС України в
Київській області від 14.09.2014.

Таким чином, оскільки відповідач не
узгоджував проведення будь-яких робіт
в охоронній зоні кабельної лінії,
користувачем якої є позивач, не
отримував ніяких дозволів на
проведення таких робіт, чим грубо
порушив вимоги Постанови Кабінету
Міністрів України № 209 від 04.03.1997 «Про
затвердження Правил охорони
електричних мереж» і в результаті
проведених робіт завдав механічні
пошкодження броні та оболонки кабелю,
на відновлення яких позивач поніс
затрати, останній вважає, що ці затрати,
а також виробничі витрати, спричинені
пошкодженням кабелю, є його збитками,
які відповідно до ст. 1166 Цивільного
кодексу України та ст. 224
Господарського кодексу України
повинні бути відшкодовані
відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звертався до відповідача з
претензією вих. № 07/2668 від 28.07.2014 з
вимогою здійснити відшкодування
збитків у розмірі 105 825, 96 грн. у строк, що
не перевищує 7 робочих днів з моменту
отримання цієї претензії
уповноваженим представником
відповідача та письмово повідомити
позивача про результати розгляду цієї
претензії у строки визначені
Господарським процесуальним кодексом
України. В підтвердження направлення
вказаної претензії позивачем до суду
надано опис вкладення у цінний лист від
29.07.2014 та фіскальний чек № 6167 від 29.07.2014.

Проте, відповідач на вищезазначену
претензію не відповів, жодних дій щодо
відшкодування збитків, завданих
позивачу, не здійснив, у зв'язку з чим
останній звернувся з даним позовом до
суду.

Відповідач, заперечуючи проти
задоволення позову, стверджує, що
жодних земельних робіт у період з 01
липня 2014 року по 31 липня 2014 року ним не
проводилося, а висновок Ірпінського МВ
ГУМВС України в Київській області від
14.09.2014, яким позивач обґрунтовує
встановлення факту, начебто,
проведення земельних робіт, які
призвели до понесення ним матеріальних
збитків, не має преюдиціального
значення щодо встановлення обставин у
даній справі. Таким чином, відповідач
вважає, що позивачем не доведено
належними доказами факту незаконних
дій чи бездіяльності з боку
відповідача, внаслідок яких позивачем
були понесенні, описані в позовній
заяві, збитки.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Стаття 16 Цивільного кодексу України
передбачає, що одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів є
відшкодування збитків.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
відшкодування збитків (ст. 611
Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 22 Цивільного кодексу
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відповідно до положень ст. 224
Господарського кодексу України, які
узгоджуються з положеннями ст. 623
Цивільного кодексу України учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною (ч. 2 ст. 224
Господарського кодексу України).

Загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду передбачені ст.
1166 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Обов'язок відшкодувати збитки є
загальною формою цивільно-правової
відповідальності, яка настає для
боржника внаслідок порушення ним
зобов'язань.

Відшкодування збитків може бути
покладено на відповідача лише при
наявності передбачених законом умов,
сукупність яких створює склад
правопорушення, яке є підставою для
цивільно-правової відповідальності
відповідно до ст. 623, ст. 1166 Цивільного
кодексу України та ст. 224
Господарського кодексу України.

Обов'язковими умовами для застосування
такої міри цивільно-правової
відповідальності як відшкодування
збитків є: протиправна поведінка
боржника, яка проявляється у
невиконанні або неналежному виконанні
ним зобов'язання; наявність збитків;
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та завданими збитками, що
означає, що збитки мають бути наслідком
саме даного порушення боржником
зобов'язання, а не якихось інших
обставин, зокрема дій самого кредитора
або третіх осіб; вина боржника.

Слід довести, що протиправні дії чи
бездіяльність відповідача є причиною,
а збитки, які виникли у позивача -
безумовним наслідком такої
протиправної поведінки.

Отже, позивач вимагаючи відшкодування
збитків, має довести вищезазначені
умови, що кореспондується й зі ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Правовідносини, що виникли з факту
пошкодження броні та оболонки кабелю в
охоронній зоні кабельної лінії,
користувачем якої є позивач,
регламентуються спеціальним
законодавством, зокрема, Правилами
охорони електричних мереж,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України № 209 від 04.03.1997 (далі -
Правила).

Електричними мережами, які підлягають
охороні згідно з Правилами, вважаються
трансформаторні підстанції,
розподільні пункти і пристрої,
струмопроводи, повітряні лінії
електропередачі, підземні і підводні
кабельні лінії електропередачі та
споруди, які до них належать.

Згідно з п. 18 Правил підприємства,
установи, організації та громадяни
повинні негайно повідомляти
енергопідприємства або місцеві органи
виконавчої влади про виявлені обірвані
або провислі проводи, пошкоджені опори
або небезпеку їх падіння, пошкодження
кабелів та інших об'єктів і елементів
електричних мереж.

Пунктами 22 та 23 Правил передбачено, що
працівникам енергопідприємств, у
віданні яких перебувають
електромережі, надається право
безперешкодного доступу в
установленому порядку до об'єктів
електричних мереж, розташованих на
територіях інших підприємств, для їх
ремонту, технічного обслуговування та
оперативних перемикань. Контроль за
виконанням Правил здійснюється
енергопідприємствами.

Відповідно до п. 10 Правил роботи в
охоронних зонах виконуються
відповідно до Умов проведення робіт у
межах охоронних зон електричних мереж
згідно з додатком до цих Правил.

Умови проведення робіт у межах
охоронних зон електричних мереж (далі -
Умови) визначають порядок виконання
робіт у межах охоронних зон повітряних
і кабельних ліній електропередачі,
трансформаторних підстанцій,
розподільних пунктів і пристроїв.

Пунктом 6 Умов встановлено, що в
аварійних випадках, які вимагають
невідкладних ремонтно-відновлювальних
робіт в охоронних зонах, допускається
виконання цих робіт без попереднього
погодження з власником електричних
мереж, але за умови виконання таких
вимог:

- водночас із направленням робітників
на місце аварії, незалежно від часу
доби, надсилають телефонограму в
організації, які мають суміжні з місцем
аварії кабельні комунікації, про
необхідність прибуття їх
представників;

- на місці виконання аварійних робіт
повинна постійно знаходитись
відповідальна особа, яка має практичні
навики і право на проведення таких
робіт. Ця особа проводить
інструктування робітників щодо правил
техніки безпеки;

- до прибуття на місце аварії
представника енергопідприємства
земляні роботи в охоронній зоні
повинні виконуватись вручну. У разі
виявлення кабелю необхідно
забезпечити його збереження від
пошкоджень;

- після прибуття на місце аварії
представник енергопідприємства
зобов'язаний вказати місце
розташування електрооб'єктів,
переконатися у повноті заходів безпеки
і забезпечення збереження об'єктів,
оформити письмовий дозвіл та
контролювати проведення робіт або
заборонити їх виконання з врученням
акта-заборони, наведеного у додатку № 4
до цих Умов.

Згідно з п. 17 Умов у разі пошкодження
кабелю виконавець робіт повинен
негайно повідомити про це
підприємство, яке експлуатує кабельні
лінії та місцеві органи виконавчої
влади.

Доказів повідомлення
енергопідприємства або місцевого
органу виконавчої влади про виявлені
пошкодження кабелю позивачем до суду
не надано.

Разом з тим, судом встановлено, що перед
проведенням ремонтно-відновлювальних
робіт позивач будь-яких повідомлень,
телеграм в організації, які мають
суміжні з місцем аварії кабельні
комунікації, про необхідність прибуття
їх представників, не направляв.

Звертаючись до суду з позовом у даній
справі позивач зазначив, що збитки,
яких він зазнав, були заподіяні
відповідачем внаслідок незаконних
земельних робіт (прокладання ливневої
каналізації) за адресою: вул. Пушкіна,
смт. Гостомель, на території, яка
відноситься до охоронної зони
кабельної лінії, користувачем якої є
позивач. В підтвердження факту
пошкодження броні та оболонки кабелю
КЛ-10 кВ від п/ст. «Гостомельська» - РП-4
АТ «Ветропак Гостомельський
Склозавод», які мали місце внаслідок
виконання відповідачем незаконних
земельних робіт (прокладання ливневої
каналізації) в охоронній зоні
вказаного кабелю, позивач надав до суду
акт від 18.07.2014.

Однак, як встановлено судом зазначений
акт підписано в односторонньому
порядку лише представниками позивача,
які є користувачами пошкоджених броні
та оболонки кабелю. Даний акт не
містить відомостей про залучення до
участі у його складання представників
відповідача чи будь-яких інших
сторонніх позивачу органів чи установ.
Таким чином, вказаний акт не може бути
належним доказом факту пошкодження у
липні 2014 року відповідачем броні та
оболонки кабелю, що перебувають на
території, яка відноситься до
охоронної зони кабельної лінії,
користувачем якої є позивач.

Разом з тим, судом також встановлено, що
висновком Ірпінського МВ ГУМВС України
в Київській області про відсутність
кримінального правопорушення від
14.09.2014 щодо незаконних дій юридичних
осіб ТОВ «Перлина», визначено, що в ході
проведення заходів встановити свідків
та очевидців, крім зацікавлених осіб,
не представилось можливим, порушення
громадського порядку та спокою
громадян не виявлено, тяжких тілесних
ушкоджень або загибелі людей не було, у
зв'язку з чим в діях посадових осіб ТОВ
МПВФ «Перлина» відсутні ознаки
кримінального правопорушення
передбаченого ст. 194, ст. 196 КК України,
тобто зазначеним висновком не
встановлено причетність відповідача
до пошкодження кабелю, що знаходить в
охоронній зоні, користувачем якої є
позивач.

Крім того, у матеріалах справи
міститься лист Гостомельської
селищної ради Київської області вих. №
3471 від 16.12.2014, яким повідомлено, що за
розпорядженням селищної ради земельні
роботи за адресою: смт. Гостомель, вул.
Лугова, 8 та прилеглих територіях не
замовлялися та не здійснювалися у
першій половині липня 2014 року.

Інших доказів в підтвердження факту
пошкодження відповідачем кабелю
матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно з ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов
висновку, що факти наявності
протиправної поведінки відповідача,
його вини у заподіянні позивачу
збитків, причинного зв'язку між
протиправною поведінкою та збитками є
недоведеними належними та допустимими
доказами.

За таких обставин, суд вважає, що
позивач всупереч вимог ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України не обґрунтував належним чином
викладені ним в позові обставини
справи та не довів факт спричинення
йому збитків саме з вини відповідача,
що відповідно до відповідно до ст. 623,
ст. 1166 Цивільного кодексу України та ст.
224 Господарського кодексу України
унеможливлює притягнення відповідача
до відповідальності у вигляді
відшкодування збитків.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача про з
відповідача 100 345, 32 грн. збитків є
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Судовий збір, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається судом на
позивача.

Керуючись статтями 32-34, 43, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Дане рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги відповідно до ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України та може бути оскаржене в
порядку, передбаченому чинним
законодавством України.

Повне рішення складено: 25.12.2014.

Суддя
Т.В. Лутак