РІШЕННЯ

"16" грудня 2014 р.Справа № 921/1201/14-г/9

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Гевка В.Л.

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рембуддільниця", вул.
Галицька, буд. 182, м.Бучач, Бучацький
район, Тернопільська область, 48400

до відповідача Возилівської сільської
ради, вул. Т.Шевченка, 11, с.Возилів,
Бучацький район, Тернопільська
область, 48456

про cтягнення заборгованості в сумі 198
422,65 грн., з яких: 162 636,41 грн. - основна
заборгованість, 27 257,86 грн. - інфляційні
витрати, 8 528,38 грн. - 3% річних.

За участю представників:

позивача: Винниченко Михайло Петрович,
довіреність від 08.09.14 р.

Гудзовський Микола
Іванович, довіреність від 24.07.14 р.

відповідача: не з'явився

Представникам позивача та відповідача
в попередніх судових засіданнях
роз'яснено права та обов'язки учасників
судового процесу у відповідності до
приписів ст.ст. 20, 22, 78 ГПК України.

Судом в порядку ст.81-1 ГПК України
фіксація судового процесу (звукозапис)
технічними засобами не здійснювалася
через відсутність відповідного
клопотання.

Сторони, в порядку ст.77 ГПК України, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином у
встановленому законом порядку.

У судовому засіданні 16.12.2014р. оголошено
лише вступну та резолютивну частини
рішення.

Суть справи: Позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Рембуддільниця", вул. Галицька, буд. 182,
м.Бучач, Бучацький район, Тернопільська
область, 48400 звернувся до
господарського суду з позовом до
відповідача Возилівської сільської
ради, вул. Т.Шевченка, 11, с.Возилів,
Бучацький район, Тернопільська
область, 48456 про cтягнення
заборгованості в сумі 198 422,65 грн, з яких:
162 636,41 грн - основна заборгованість, 27
257,86 грн - інфляційні витрати, 8 528,38 грн -
3% річних.

Ухвалою господарського суду від
29.10.2014р. порушено провадження у справі
та її розгляд призначено на 18.11.2014 р. о 14
год. 40 хв. У відповідності до ст. 77 ГПК
України в судовому засіданні
оголошувалась перерва до 01.12.2014р. на 14
год. 40 хв. та розгляд справи відкладався
на 16.12.2014р. о 15 год. 20 хв.

Повноважні представники позивача в
судове засідання прибули, підтримали
позовні вимоги в повній мірі з підстав
наведених у позові.

При цьому зазначають, що відповідно до
укладеного договору про виконання
робіт від 28.12.2012 № 23 та акту приймання
виконаних будівельних робіт за грудень
2012 року товариством з обмеженою
відповідальністю «Рембуддільниця»
виконано роботи для Возилівської
сільської ради з капітального ремонту
приміщення дитячого садка в с. Возилів
на суму 162636,41 грн.

Ремонтно-будівельні роботи прийняті
Возилівською сільською радою на
підставі акта приймання виконаних
будівельних робіт форми КБ-2в без
зауважень, що підтверджено підписами
посадових осіб та скріплено печаткою.

Вартість проведених ремонтно -
будівельних робіт на суму 162636,41 грн.
підтверджена, також, Возилівською
сільською радою, згідно акта звірки
взаємних розрахунків станом на 01.09.2014.

Зважаючи, що станом на 24 жовтня 2014 року
відповідач зазначеної суми
заборгованості не сплатив, позивач
просить позов задоволити та стягнути з
відповідача 162 636,41 грн. основного боргу,
а також нараховані у відповідності до
ст.625 ЦК України, 27 257,86 грн. - інфляційні
витрати та 8 528,38 грн. - 3% річних.

Відповідач участі повноважного
представника в судовому засіданні не
забезпечив, додаткових письмових
пояснень, заперечень, клопотань не
надав, хоча про час і місце слухання
справи повідомлявся належним чином в
порядку ст.77 ГПК України.

Разом з тим, у наданому суду поясненні
від 05.11.2014р. №272/02-13 (вх.№21267 від 18.11.2014р.)
та в попередніх судових засіданнях
представник відповідача визнає, що
згідно укладеного договору від 28.12.2012
року № 23 та акту приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2012 року
Товаристом з обмеженою
відповідальністю «Рембуддільниця»
виконано роботи для Возилівської
сільської ради з капітального ремонту
приміщення дитячого садка в с.Возилів.
Ремонтно-будівельні роботи на суму
162636,41 грн. прийняті Возилівською
сільською радою на підставі акта
приймання виконаних будівельних робіт.

Проте, у звязку із тим, що під час
виконання сільського бюджету на 2014 рік
проводиться першочергово своєчасна
оплата праці працівників бюджетних
установ і розрахунки за енергоносії та
комунальні послуги, які споживаються
бюджетними установами, інші витрати із
загального фонду бюджету сільської
ради - обмежені.

Станом на 01.11.2014 року по Возилівській
сільській раді рахується кредиторська
заборгованість по КФК 7891800
«Будівництво, реконструкція та ремонт
об'єктів соціальної та іншої
інфраструктури » КЕКВ 3132 «Капітальний
ремонт інших об'єктів » в сумі 162636,41 грн.
Ця заборгованість не зареєстрована у
зв'язку з відсутністю кошторисних
призначень на 2014 рік.

На даний час роботи не сплачені, у
зв'язку з відсутністю фінансування
державного бюджету, а таких коштів у
бюджеті Возилівської сільської ради за
2013-2014 роки немає.

Також, надав суду примірник
листа-звернення від 05.11.2014р. №265/02-13
(вх.№21449 від 21.11.2014р.) виконавчого
комітету Возилівської сільської ради
до Голови Бучацької районної державної
адміністрації Вонсяку В.Б., Голові
Бучацької районної ради Михайліву О.М.,
начальнику фінансового управління
Бучацької РДА Моцик Л.В. з проханням
виділити кошти з Державного бюджету
для погашення заборгованості за
виконані роботи по капітальному
ремонту приміщення дитячого садка в
селі Возилів на загальну суму 198422,65 грн.
(162 636,41 грн. - основна заборгованість, 27
257,86 грн. - інфляційні витрати, 8 528,38 грн. -
3% річних).

Враховуючи зазначені обставини, а
також строк вирішення спору,
визначений ст. 69 ГПК України, беручи до
уваги, що явка представників сторін не
визнавалась судом обов'язковою, брати
участь у судовому засіданні є правом
сторони, передбаченим ст. 22 ГПК України,
доказів у справі є достатньо для
вирішення спору по суті, справа
розглядається без участі представника
відповідача за наявними у ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доводи представників
позивача та пояснення представника
відповідача в попередніх судових
засіданнях, оцінивши представлені
докази в сукупності, господарський суд
встановив наступне.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу
України та п. 2 ст. 20 Господарського
кодексу України кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів.

Із змісту ст.ст. 1,2 ГПК України правом
на пред'явлення позову до
господарського суду наділені, зокрема
юридичні особи, фізичні особи -
підприємці, а суд, шляхом вчинення
провадження у справі здійснює захист
осіб, права та охоронювані законом
інтереси яких порушені або
оспорюються.

За загальними положеннями цивільного
законодавства зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 ЦК
України. За приписами частини 2 цієї
статті підставами виникнення
цивільних прав і обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини, інші
юридичні факти. Підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків є також
дії осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також дії,
що не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Із змістом зазначеної норми
кореспондуються і приписи частини 1
статті 174 ГК України відповідно до якої
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Як встановлено судом, у 2012 році між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Рембуддільниця", вул.
Галицька, буд. 182, м.Бучач, Бучацький
район, Тернопільська область, 48400
(надалі по тексту також - позивач,
Підрядник) та Возилівською сільською
радою, вул. Т.Шевченка, 11, с.Возилів,
Бучацький район, Тернопільська
область, 48456 (надалі по тексту також -
відповідач, Замовник) укладено договір
від 28.12.2012р. № 23 на виконання підрядних
робіт по капітальному ремонту
приміщень та будівлі дитячого садка у
с.Возилів, Бучацького району,
Тернопільської області. (надалі по
тексту також - Договір).

Згідно п.1.1. Договору сторони погодили,
що Замовник доручає, а Підрядник
приймає на себе виконання власними
силами і засобами всі передбачені
замовленням роботи.

У відповідності до п.2.1.Договору,
договірна ціна роботи, яку доручено
виконувати "Підряднику" складає 162636,41
грн.

Замовник приймає виконані роботи у
Підрядника на підставі "Акту виконаних
робіт".(п.5.1. Договору).

З огляду на те, що сторонами не
прописано в Договорі дату набрання
чинності та термін його дії, суд
розцінює зазначений Договір як такий,
що укладений у відповідності до вимог
Цивільного кодексу України. Статтею 631
ЦК України визначено, що :

1. Строком договору є час, протягом
якого сторони можуть здійснити свої
права і виконати свої обов'язки
відповідно до договору.

2. Договір набирає чинності з моменту
його укладення.

3. Сторони можуть встановити, що умови
договору застосовуються до відносин
між ними, які виникли до його укладення.

4. Закінчення строку договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, яке мало місце під
час дії договору.

Вказаний Договір підписаний
посадовими особами позивача та
відповідача, а саме зі сторони
Замовника - І.В. Слободян, а зі сторони
Підрядника - Яструбським С.Я.

При цьому, кожна із сторін, уклавши
вказаний вище Договір, взяла на себе
зобов'язання, а саме Позивач виконати
певні роботи капітальний ремонт
приміщень та будівлі дитячого садка у
с.Возилів, Бучацького району,
Тернопільської області, а Відповідач
прийняти роботу у Підрядника на
підставі Акту виконаних робіт.

У випадку негативних результатів
приймання робіт сторонами складається
Акт з переліком необхідних доробок і
терміном їх виконання. (п.5.1. Договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 628 ЦК України
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Пунктом 1 статті 632 ЦК України
передбачено, що ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.

Із змісту ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст.173 ГК України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Основними видами господарських
зобов'язань є майново-господарські
зобов'язання та
організаційно-господарські
зобов'язання.

Сторони можуть за взаємною згодою
конкретизувати або розширити зміст
господарського зобов'язання в процесі
його виконання, якщо законом не
встановлено інше.

У відповідності до п.1 ст.175 ГК України,
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Із змісту ч.1,2 ст. 317 ГК України
будівництво об'єктів виробничого та
іншого призначення, підготовка
будівельних ділянок, роботи з
обладнання будівель, роботи з
завершення будівництва, прикладні та
експериментальні дослідження і
розробки тощо, які виконуються
суб'єктами господарювання для інших
суб'єктів або на їх замовлення,
здійснюються на умовах підряду. Для
здійснення робіт, зазначених у частині
першій цієї статті, можуть укладатися
договори підряду: на капітальне
будівництво (в тому числі субпідряду);
на виконання проектних і
досліджувальних робіт; на виконання
геологічних, геодезичних та інших
робіт, необхідних для капітального
будівництва; інші договори. Загальні
умови договорів підряду визначаються
відповідно до положень Цивільного
кодексу України про договір підряду,
якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно ч.1,2 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Згідно п.п. 1, 3 ст. 843 Цивільного кодексу
України у договорі підряду
визначається ціна роботи або способи
її визначення. Ціна роботи у договорі
підряду включає відшкодування витрат
підрядника та плату за виконану ним
роботу.

У відповідності з ч. 1 ст. 844 Цивільного
кодексу України, ціна у договорі
підряду може бути визначена у
кошторисі. Якщо робота виконується
відповідно до кошторису, складеного
підрядником, кошторис набирає чинності
та стає частиною договору підряду з
моменту підтвердження його замовником.

Як стверджує позивач, він свої
зобов'язання за Договором від 28.12.2012р.
№23 виконав належним чином в повному
обсязі, що підтверджується Актом
приймання виконаних будівельних робіт
форми КБ-2в. за грудень 2012 року на суму
162 636,41 грн., підписаним представниками
Замовника та Підрядника без зауважень
чи заперечень, та скріпленим печатками
сторін.

Крім того, факт надання вищезазначених
робіт по капітальному ремонту
приміщення дитячого садка в с. Возилів
на суму 162636,41 грн. (сто шістдесят дві
тисячі шістсот тридцять шість грн. 41
коп.) підтверджено і представленим
Актом звірки взаємних розрахунків,
проведеним станом на 06 жовтня 2014 року
та підписаним директором ТзОВ
«Рембуддільниця» Яструбським С.Я. та
Сільським головою Возилівської
сільської ради Сеник В.В.

За змістом Договору Акти є невід'ємною
частиною Договору. Вказані акти,
складались згідно Типової форми №КБ-2в,
затвердженої Наказом Мінрегіонбуду
України від 04.12.2009р. № 554.

У наданому суду поясненні №272/02-13 від
05.11.2014р. Возилівської сільської ради та
безпосередньо в судових засіданнях
представник Возилівської сільської
ради неоплату отриманих
ремонтно-будівельних робіт пояснив
тим, що під час виконання сільського
бюджету на 2014 рік проводиться
першочергово своєчасна оплата праці
працівників бюджетних установ і
розрахунки за енергоносії та
комунальні послуги, які споживаються
бюджетними установами, інші витрати із
загального фонду бюджету сільської
ради - обмежені.

Станом на 1.11.2014 року по Возилівській
сільській раді рахується кредиторська
заборгованість по КФК 7891800
«Будівництво, реконструкція та ремонт
об'єктів соціальної та іншої
інфраструктури » КЕКВ 3132 «Капітальний
ремонт інших об'єктів» в сумі 162636,41 грн.
Ця заборгованість не зареєстрована у
зв'язку з відсутністю кошторисних
призначень на 2014 рік, а обсяг доходів
Возилівської сільської ради
затверджений рішенням сесії №203 від 07
лютого 2014р., в загальній сумі 408600 грн.

На даний час дані роботи не сплачені, у
зв'язку з відсутністю фінансування
державного бюджету, а таких коштів у
бюджеті Возилівської сільської ради за
2013-2014 роки немає.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Надавши правову оцінку наявним у
справі доказам суд прийшов до висновку,
про підтвердження факту виконання
позивачем ремонтно-будівельних робіт,
перелік яких зазначено в Акті
приймання виконаних будівельних робіт
за грудень 2012 року, складеному з
дотриманням умов Договору підряду.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, відповідачем в порушення
взятих на себе зобовязань, умови
Договору з оплати робіт не виконано, в
звязку з чим за відповідачем
Возилівською сільською радою перед
позивачем Товариством з обмеженою
відповідальністю
"Рембуддільниця"рахується
заборгованість в сумі 162636,41 грн.

Позивачем на адресу відповідача
направлялась претензія №99 від 06.10.2014р.
з вимогою до 15 жовтня 2014 року оплатити
суму заборгованості в розмірі 162 636,41
грн., яка відповідачем залишена без
задоволення.

Також, зі сторони відповідача доказів
протилежного, які б спростовували
зазначене твердження позивача в
частині наявного розміру
заборгованості за Договором про
виконання робіт №23 суду не надано та
судом самостійно не здобуто.

Беручи до уваги вищенаведене,
розглянувши та оцінивши докази, подані
позивачем, які підтверджують той факт,
що на час розгляду справи взяте на себе
зобов'язання за Договором про
виконання робіт відповідач не виконав,
суд вважає заявлену позивачем до
стягнення суму основного боргу у
розмірі 162 636,41 грн. правомірно та
документально обґрунтованою, та такою,
що підлягає до задоволення.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних
втрат, то судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Із змісту статті 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивачем належними доказами
підтверджено допущене відповідачем
прострочення виконання грошових
зобов'язань перед позивачем, що дає
правові підстави останньому
застосувати до відповідача
відповідальність, передбачену статтею
625 Цивільного кодексу України.

При цьому право кредитора вимагати
сплату боргу з урахуванням процентів
річних, встановлених ст. 625 ЦК України, є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові. Можливість
нарахування 3% річних законодавець
пов'язує з протиправною поведінкою
відповідача, з фактом порушення
грошового зобов'язання. Головним для
визначення правової природи даної міри
відповідальності є вказівка на
невиконання грошового зобов'язання.
При цьому, норми чинного законодавства
не вимагають обов'язкового
встановлення у договорі додаткового
застереження щодо можливості
застосування наслідків передбачених
частиною 2 статті 625 ЦК України.

У позовній заяві від 24.10.2014р. та
безпосередньо в судових засіданнях
представники позивача просять суд
стягнути з відповідача 3% річних в
розмірі 8528 грн. 38 коп., при цьому згідно
долученого розрахунку 3% річних,
нарахованих по Договору №23 від 28.12.2012р.
вбачається, що за період прострочення,
а саме з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. (365 дн.)
відповідачу нараховано 3% річних в
розмірі 4879,09 грн. та з 01.01.2014р. по 30.09.2014р.
(273 дн.) нараховано 3% річних в розмірі
3649,29 грн.

Розглянувши та оцінивши поданий
позивачем розрахунок 3 % річних суд
погоджується з правомірністю
нарахування 3% річних в зазначеному
розмірі 8528 грн. 38 коп. (4879,09 грн. + 3649,29
грн.).

Стосовно нарахування інфляційних
втрат за несвоєчасне виконання
відповідачем зобов'язання щодо сплати
за надані йому послуги, то суд має за
необхідне зазначити наступне.

Виходячи із положень ст.625 ЦК України,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та трьох процентів річних виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника та незалежно від сплати ним
неустойки (пені) за порушення виконання
зобов'язання (Постанова Верховного
Суду України від 15.11.2010р. №4/720).

Згідно Рекомендації Верховного Суду
України відносно порядку застосування
індексів інфляції при розгляді судових
справ від 03.04.97р. №62-97, індекс
розраховується не на кожну дату місяця,
а в середньому на місяць, тому умовно
слід вважати, що сума, внесена за період
з 1 по 15 число відповідного місяця,
наприклад, травня, індексується за
період з урахуванням травня, а якщо з 16
по 31 число, то розрахунок починається з
наступного місяця - червня.

Відповідно до п.2 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України
"Про практику застосування Вищим
господарським судом України у розгляді
справ окремих норм матеріального
права" № 01-06/928/2012 від 17.07.2012р. (із
змінами, внесеними згідно з Листом
Вищого господарського суду № 01-06/950/2012
від 20.07.2012) сума боргу з урахуванням
індексу інфляції повинна
розраховуватися, виходячи з індексу
інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці (тобто мала місце не
інфляція, а дефляція) (постанова Вищого
господарського суду України від 05.04.2011
№ 23/466 та лист Верховного Суду України
"Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ" від 03.04.1997 №
62-97р).

У представленому суду розрахунку,
позивач просить суд стягнути з
відповідача інфляційних втрат в
розмірі 27 257 грн. 86 коп. нарахованих за
порушення грошового зобов'язання
згідно з ч.2 ст.625 ЦК України за період з
01.01.2013р. по 31.09.2014р.

Зважаючи на вказане, суд розглянувши та
оцінивши поданий позивачем розрахунок
позовних вимог в частині нарахування
інфляційних втрат, вважає нараховані 27
257 грн. 86 коп. інфляційних втрат такими,
що обраховані позивачем із врахуванням
умов Договору, не запереченні
відповідачем, а тому заявлені до
стягнення правомірно і є підставними,
документально обґрунтованими та
такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України ст. ст. 32, 33 ГПК
України, 43 ГПК України визначено, що
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Доказами у справі є будь - які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вище зазначене у
сукупності, розглянувши та оцінивши
матеріали справи, подані сторонами
пояснення та докази, суд позовні вимоги
позивача задовольняє повністю та
стягує з Возилівської сільської ради,
вул. Т.Шевченка, 11, с.Возилів, Бучацький
район, Тернопільська область, 48456 () в користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Рембуддільниця", вул. Галицька, буд. 182,
м.Бучач, Бучацький район, Тернопільська
область, 48400 () - 162 636 грн.
41 коп. - основного боргу, 27 257 грн. 86 коп. -
інфляційних втрат, 8 528 грн. 38 коп. - 3%
річних.

Згідно до ст. 49 ГПК України судовий збір
покладається: у спорах, що виникають
при укладанні, зміні та розірванні
договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Якщо спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

А тому, керуючись приписами ст. 49 ГПК
України, враховуючи задоволення
позову, суд, судовий збір у сумі 3 968 грн.
45 коп. покладає на відповідача у справі
та вказана сума підлягає стягненню з
відповідача у користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 43, 49, 82, 83, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Возилівської
сільської ради, вул. Т.Шевченка, 11,
с.Возилів, Бучацький район,
Тернопільська область, 48456 () в користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Рембуддільниця", вул. Галицька, буд. 182,
м.Бучач, Бучацький район, Тернопільська
область, 48400 () - 162 636 (сто
шістдесят дві тисячі шістсот тридцять
шість) грн. 41 коп. - основного боргу, 27 257
(двадцять сім тисяч двісті п'ятдесят
сім) грн. 86 коп. - інфляційних втрат, 8 528
(вісім тисяч п'ятсот двадцять вісім)
грн. 38 коп. - 3% річних.

3. Стягнути з Возилівської
сільської ради, вул. Т.Шевченка, 11,
с.Возилів, Бучацький район,
Тернопільська область, 48456 () в користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Рембуддільниця", вул. Галицька, буд. 182,
м.Бучач, Бучацький район, Тернопільська
область, 48400 () - 3 968 (три
тисячі дев'ятсот шістдесят вісім) грн. 45
коп. судового збору.

4.Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони у справі,
прокурор, треті особи, особи, які не
брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу, протягом
десяти днів з дня підписання повного
тексту рішення, через місцевий
господарський суд.

Повний текст рішення складено
24.12.2014р.

Суддя
В.Л. Гевко