ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"26" грудня 2014 р.
Справа № 922/1133/14

Вх. номер 1133/14

Суддя господарського суду Інте Т.В.

при секретарі судового засідання
Федорова К.О.

за участю представників сторін:

заявника (боржника) - не з'явився;

стягувача - Карпова Н.А., дов. № 14/20-210-14
від 20.11.14 р.

розглянувши заяву
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
"Відродження" про відстрочку виконання
рішення суду по справі за позовом:
Державного публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Украгролізинг", м.Київ

до Сільськогосподарського ТОВ
"Відродження", смт. Золочів

про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

02.06.2014 року господарським судом
Харківської області по справі №922/1133/14
винесено рішення, яким позовні вимоги
задоволені частково. Стягнуто з
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
"Відродження" на користь Державного
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Украгролізинг" заборгованість за
лізинговими платежами в сумі 378083,04 грн.,
12619,52 грн. пені, 3% річних в сумі 2985,59 грн.,
інфляційні втрати в сумі 2540,50 грн. та
7924,58 грн. судового збору. В задоволенні
решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 17.07.2014 року
зазначене рішення залишено без змін.

25.07.2014 року, на виконання вказаного
рішення, був виданий відповідний наказ.

У серпні 2014 року Сільськогосподарське
ТОВ "Відродження" звернулось до
господарського суду з заявою, у якій
просило відстрочити до 15 липня 2016 року
виконання рішення господарського суду
Харківської області від 2 червня 2014
року про стягнення коштів.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 15 серпня 2014
року заяву Сільськогосподарського ТОВ
"Відродження" задоволено частково.
Відстрочено виконання рішення
Господарського суду Харківської
області від 2 червня 2014 року до 15 липня
2015 року.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 1 жовтня 2014
року апеляційну скаргу Державного ПАТ
"Украгролізинг" на ухвалу
господарського суду Харківської
області від 15 серпня 2014 року залишено
без задоволення, а вказану ухвалу без
змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 26 листопада 2014 року
касаційну скаргу задоволено частково.
Скасовано постанову Харківського
апеляційного господарського суду від 1
жовтня 2014 року та ухвалу
Господарського суду Харківської
області від 15 серпня 2014 року. Справу
передано до господарського суду
Харківської області на новий розгляд в
іншому складі суду.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 16.12.2014 року
справу призначено до слухання на 24.12.2014
року.

В судовому засіданні оголошувалась
перерва з 24.12.2014 року до 26.12.2014 року, для
належного повідомлення заявника про
час та місце розгляду справи.

В судове засідання 26.12.2014 року
представник заявника не з'явився, про
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, що
підтверджується відповідним
повідомленням про вручення поштового
відправлення. В той же час, оскільки
строк розгляду заяви про відстрочку
виконання рішення, відповідно до ч. ст.
121 ГПК України, складає 10 днів, беручи до
уваги надання сторонами письмових
пояснень, суд вважає за можливе
розглянути заяви за відсутністю
представника заявника.

Присутній в судовому засіданні
представник стягувача проти
задоволення зави заперечував та просив
суд відмовити в її задоволенні. Свої
заперечення виклав у відзиві на заяву
та додаткових письмових поясненнях,
які були надані до суду 24.12.2014 року.
Зокрема, посилався на те, що чинний
Бюджетний кодекс України повністю
забороняє реструктуризацію
заборгованості суб'єктів
господарювання перед Державним
бюджетом України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються заявлені вимоги та
заперечення проти них, всебічно та
повно дослідивши матеріали справи та
надані учасниками судового процесу
докази, суд дійшов висновку про відмову
у задоволенні заяви в повному обсязі,
виходячи з наступного.

Відповідно до 4.1 ст. 121 ГПК України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про
виконавче провадження", за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим,
державний виконавець за власною
ініціативою чи за заявою сторін, а
також самі сторони мають право
звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Таким чином, право господарського суду
відстрочити виконання прийнятого
рішення пов'язується з наявністю
виняткових обставин, які об'єктивно
ускладнюють або роблять неможливим
виконання рішення суду.

В свою чергу суд зазначає, що
процесуальний закон не надає
визначення виняткового випадку, а тому
це поняття е оціночним. Згідно
висновків Рішення Конституційного
Суду України у справі за
конституційним зверненням акціонерної
компанії "Харківобленерго" щодо
офіційного тлумачення положень пункту
2 частини другої статті 17, пункту 8
частини першої статті 26, частини першої
статті 50 Закону України "Про виконавче
провадження" № 5-рп/2013 від 26.06.2013 року,
Конституційний Суд України зазначив,
що підставою для застосування статті 36
Закону є наявність об'єктивних
обставин, що ускладнюють або роблять
неможливим застосування загального
порядку примусового виконання рішень.
За судовою практикою до обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення та які є підставою для
відстрочки його виконання, належать
хвороба боржника або членів його сім'ї,
скрутне матеріальне становище
боржника, наявність загрози
банкрутства юридичної особи-боржника,
стихійне лихо, інші надзвичайні події
тощо.

Разом з тим, у пункті 7.2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про
деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" зазначено, що підставою
для відстрочки, розстрочки, зміни
способу та порядку виконання рішення
можуть бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо юридичної особи -
наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Отже, в основу судового рішення про
надання розстрочки або відстрочки
виконання рішення суду має бути
покладений обґрунтований висновок про
наявність обставин, що ускладнюють або
роблять неможливим його виконання.

Заявник, в обґрунтування своєї
правової позиції зазначив, що
рослинництво є основним видом
діяльності підприємства, а виробництво
сільськогосподарської продукції у
рослинництві (фактичне вирощування
культур) має сезонний характер, це
відбивається на циклічності отримання
коштів. Обігові кошти надходять
виключно від продажу продукції
власного виробництва, після збирання
врожаю. В оренді у підприємства
перебуває 1700 га землі, які знаходяться
на території Золочівського району
Харківської області. Для належного
виконання умов оренди підприємство
повинно регулярно обробляти та
сплачувати орендну платню за землю.
Минулого року СТОВ "Відродження"
понесло суттєвих фінансових витрат
пов'язаних з посівом та збиранням
зернових. Так для посіву зернових у 2013
році підприємство витратило 6181,5 тис.
грн., з яких 724,2 тис. грн. на посівного
матеріалу, 125,3 тис. грн. на придбання
мікродобрив, 158,5 тис. грн. на органічні
добрива, 709 тис. грн. на ПММ, 75 тис. грн. на
засоби захисту рослин та 173,3 тис. грн. на
мінеральні добрива. Для збирання
врожаю було також затрачено 1200 тис. грн.
У зв'язку з надзвичайною ситуацією, яка
виникла в агропромисловому комплексі
Золочівського району Харківської
області в результаті несприятливих
погодних умов, стало неможливим
збирання сільськогосподарських
культур. Також дощі, які спостерігалися
на території Золочівського району з 27
серпня по 04 жовтня 2013 року негативно
вплинули на проведення
сільськогосподарських робіт, а з 15
вересня 2013 року дані роботи зовсім
припинилися. Протягом вересня було
зареєстровано 21 дощовий день, випало
115,6 мм опадів, що складає 232% місячної
норми. Починаючи з 15 вересня верхній
шар ґрунту був перезволожений, запаси
продуктивної вологи шару ґрунту
дорівнювали 26-28 мм, або 110-122% від норми,
що підтверджується протоколом № 9 від
11.10.2013 року позачергового засідання
комісії з питань
техногенно-екологічної безпеки та
надзвичайних ситуацій Золочівської
районної державної адміністрації. За
наслідками перезволоження якісні
характеристики кукурудзи, соняшника та
сої суттєво знизилися, що призвело до
зменшення ціни на товар та отримання
значно менших грошових коштів від
реалізації продукції. Разом з тим у
зв'язку з несприятливими погодними
умовами що сталися у 2013 році
підприємство недоотримало грошові
кошти, та як результат виникла
заборгованість з виплати орендної
плати по паям в розмірі 876998,70 грн. У
зв'язку з обробленням орендованої
землі пов'язаної з посівом та збиранням
у поточному році підприємство заявника
витратило 38620 тон дизельного палива, за
яке повинно розрахуватись до кінця
поточного року, при цьому підприємство
також зазнало значних витрат
пов'язаних з різким зростанням ціни на
паливо в Україні. Поточного року
грошові кошти надходили до
підприємства, проте заявник був
змушений у першу чергу сплатити
заборгованість з єдиного соціального
внеску. Враховуючи виключність
викладеної ситуації, боржник просить
суд задовольнити заяву про відстрочку
виконання судового рішення у справі №
922/1133/14.

В той же час, належних доказів в
підтвердження вищевикладених
обставин, зокрема, щодо відсутності
майна та коштів на банківських
рахунках заявника, на яке можливо було
б звернути стягнення, та існування
несприятливих погодних умов, які
спричинили значні збитки, заявником не
надано.

Крім того, пунктом 2.1. договору
фінансового лізингу №20-12-131 стс-фл/501
від 16.10.2012, за яким стягується
заборгованість за лізинговими
платежами, на підставі рішення
господарського суду Харківської
області від 02.06.2014 у справі №922/1133/14,
встановлено, що лізингодавець (позивач)
на письмове замовлення
лізингоодержувача (відповідача) для
потреб останнього купує у
постачальника предмет лізингу, згідно
Порядку використання коштів
державного бюджету, що спрямовуються
на придбання вітчизняної техніки і
обладнання для агропромислового
комплексу на умовах фінансового
лізингу та заходи за операціями
фінансового лізингу, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 10.12.2003 №1904 (далі - Порядок).

Пунктом 3 Порядку, передбачено, що
джерелом фінансування закупівлі
техніки для її передачі у користування
на умовах фінансового лізингу та
заходів за операціями фінансового
лізингу є передбачені у державному
бюджеті на цю мету кошти, які
використовуються на умовах
поворотності, згідно з укладеними
договорами.

Пунктом 13 статті 17 Бюджетного кодексу
України, встановлено заборону
реструктуризації заборгованості
суб'єктів господарювання перед
державою за кредитами (позиками),
залученими державою або під державні
(місцеві) гарантії, за кредитами з
бюджету.

Фактично, у разі не сплати
заборгованості боржником, до
спеціального фонду Державного бюджету
України на 2014 рік не надійдуть
надходження, визначені частиною
третьою статті 30 Бюджетного кодексу
України, а саме повернення коштів,
наданих Міністерству аграрної
політики та продовольства України для
фінансової підтримки заходів в
агропромисловому комплексі на умовах
фінансового лізингу, а також закупівлі
племінних нетелів та корів,
вітчизняної техніки і обладнання для
агропромислового комплексу, з
наступною їх реалізацією
сільськогосподарським підприємствам
на умовах фінансового лізингу.

Отже, відстрочка виконання рішення у
справі №922/1133/14 про стягнення
заборгованості, призведе до завдання
стягувачу в особі Держави збитків, в
тому числі враховуючи інфляційні
процеси в Державі та неотримання
Державним бюджетом України коштів у
відповідні роки (п. 6 Порядку).

Суд також наголошує, що ризик
погіршення умов господарювання є
нормальним явищем. Ризик є однією із
ознак підприємництва (згідно ст.42 ГК
України підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку).
Більш того, принцип комерційного
розрахунку та власного комерційного
ризику є одним із принципів
господарської діяльності (ст. 44 ГК
України). Отже, складнощі, які виникли у
боржника охоплюються його
підприємницьким ризиком. Тому у суду
немає правових підстав перекладати
комерційний ризик на стягувача шляхом
надання розстрочки виконання судового
рішення.

Крім того, боржник не зазначаючи часу,
впродовж якого він отримає необхідні
для погашення заборгованості грошові
кошти, тем не менш, просить відстрочити
виконання рішення суду саме до 15.07.2016
року.

Таким чином, оцінюючи встановлені по
справи обставини у їх сукупності, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для надання відстрочки.

Крім того, згідно з ст. 124 Конституції
України, судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Необґрунтовано тривала затримка у
виконанні обов'язкового для виконання
судового рішення може становити
порушення вимог статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, учасником якої є
Україна, стосовно права на доступ до
суду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б
ілюзорним, якби національна правова
система Високої Договірної Сторони
дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове
для виконання судове рішення
залишалося невиконаним на шкоду
будь-якій зі сторін (рішення у справі
"Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19
березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions
1997-II). Ефективний доступ до суду включає
право на виконання судового рішення
без невиправданих затримок (рішення у
справі "Іммобільяре Саффі" проти
Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66,
ECHR 1999-V).

При прийнятті рішення, судом також
враховуються негативні наслідки для
стягувача в його господарській
діяльності після надання відстрочки
виконання рішення, яке не виконується
боржником вже на протязі майже шести
місяців.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
до висновку, що доводи боржника та
наявні у матеріалах справи докази не
підтверджують наявність обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у встановлений
строк, у зв'язку з чим заява про
відстрочку виконання рішення
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 124 Конституції, п. 7.2
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України",
ст. 625 ЦК України ст.ст. 1, 22, 32, 33, 36, 43, 86, 121
господарського процесуального кодексу
України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви
Сільськогосподарського Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Відродження" про відстрочку виконання
рішення господарського суду
Харківської області від 02.06.14 р. по
справі № 922/1133/14 - відмовити.

Суддя
Інте Т.В.