РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/23926/14 16.12.14

Позивач: Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт"

вул. Дегтярівська, 36, м. Київ, 04119

Відповідач: Приватне акціонерне товариство "Український страховий дім"

пл. Спортивна, З, м. Київ, 01023;

вул. Малоземельна, 14/1, м. Київ, 02132

про стягнення 3049,80 грн.

Суддя Селівон А.М.

Представники сторін:

від позивача: Шендріков Д.О. - начальник управління претензійно-позовної роботи та судової роботи, дов. № Д-059/2014 від 28.02.2014 р.;

від позивача: Нетецький А.С. - провідний юрисконсульт, дов. № Д-098/2014 від 13.05.2014; (Попічко Р.Р. - начальник відділу судової роботи, дов. № Д-058/2014 від 28.02.2014 р. присутній в судовому засіданні 25.11.2014 р.)

від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Український страховий дім" про стягнення 3049,80 грн. страхового відшкодування, а також 1827,00 грн. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилається на невиконання відповідачем належним чином умов укладеного між сторонами Договору добровільного страхування наземного транспорту НТ-14 № 0037-ГО-0403 від 03.02.14 р. в частині виплати страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2014 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/23926/14, розгляд справи призначено на 25.11.2014.

Ухвалою суду від 25.11.14 р. розгляд справи відкладався на 16.12.14 р..

Уповноважені представники позивача з'явились в судові засідання 25.11.14 р. та 16.12.14 р..

Уповноважений представник відповідача в судові засідання 25.11.14 р. та 16.12.14р. не з'явився.

Копія ухвали суду від 03.11.14 р., яка направлялась відповідачу на вказану в позовній заяві адресу: площа Спортивна, 3, м. Київ, 01023, повернута до суду неврученою адресату за закінченням встановленого терміну зберігання поштового відправлення на підприємстві поштового зв'язку.

Копії ухвал суду від 03.11.14 р. та 25.11.14 р., які направлялась відповідачу на вказану в позовній заяві адресу: вул. Малоземельна, 14/1, м. Київ, 02132, повернуті до суду неврученими адресату з інших причин, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення.

Станом на час проведення судового засіданні 16.12.14 р. відомості про вручення відповідачу копії ухвали суду від 25.11.14 р., яка направлялась відповідачу на вказану в позовній заяві адресу: площа Спортивна, 3, м. Київ, 01023, відсутні.

Інші дані (адреси), за якими можна встановити місцезнаходження відповідача позивачу невідомі.

Пунктом 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18) передбачено, що за змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

З огляду на приписи ст. 64 Господарського процесуального кодексу України та п.3.9.1 Постанови № 18 суд вважає, що відповідач повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Про поважні причини неявки уповноваженого представника відповідача в судові засідання суд не повідомлено.

До початку судового засідання 21.11.14 р. через канцелярію суду позивачем подано клопотання № USЕ-13.3-14975 від 20.11.2014 р. про залучення документів до матеріалів справи.

Клопотання позивача задоволене, документи судом долучено до матеріалів справи.

Також до початку судового засідання 21.11.14 р. позивачем подано суду письмове підтвердження № USЕ-13.3-14976 від 20.11.14 р. про відсутність у провадженні господарських судів або інших органів, які в межах своєї компетенції вирішують господарські спори, справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, а також рішення цих органів з такого спору.

Письмове підтвердження позивача судом долучено до матеріалів справи.

Крім того до початку судового засідання 21.11.14 р. позивачем подано письмові пояснення № USЕ-13.3-14854 від 19.11.2014 щодо наявності у Горлової Майї Андріївни необхідного обсягу повноважень для подання заяви на виплату страхового відшкодування на підставі довіреності № Д-277/2013 від 06.12.2013 р.. Також позивач у поясненнях зазначає про відсутність інших страхових випадків за Договором добровільного страхування наземного транспорту НТ-14 № 0037-ГО-0403 від 03.02.2014 р., окрім зазначеного у позовній заяві, додаткових угод до спірного договору сторонами не укладалось.

Письмові пояснення позивача судом долучено до матеріалів справи.

До початку судового засідання 11.12.14 р. через канцелярію суду позивачем подані письмові пояснення № USЕ-13.3-16024 від 10.12.2014 р., в яких позивач зазначає, що вартість витрат на відновлювальний ремонт застрахованого транспортного засобу Volkswagen Саddу, номерний знак 462-30КА відповідно до наданого Товариством з обмеженою відповідальністю "Автоцентр "Європа-Сервіс" рахунку №ЕС-009976 від 03.09.2014р. складає 3049,80 грн.. Вищевказаний рахунок було надіслано на адресу відповідача разом з повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування (п. 1 додатків до заяви), що підтверджується копіями поштового реєстру № 325 від 05.09.2014 р. та фіскального чеку № 2821 від 05.09.2014 р., доданими до позовної заяви (додаток № 11). Пояснення долучено судом до матеріалів справи.

Від відповідача заяв та клопотань процесуального характеру на час проведення судових засідань 25.11.14 р. та 16.12.14 р. до суду не надходило.

Документи, витребувані ухвалами суду від 03.11.14 p. та 25.11.14 р. відповідачем суду не надано.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, на час проведення судового засідання позивачем суду не надано.

Відповідно до 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18) якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Окрім того, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Згідно п. 3.9.2 Постанови № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на вищевикладене, оскільки явка представника відповідача в судові засідання обов'язковою не визнавалась, відповідач не скористався належним йому процесуальнимм правом приймати участь в судових засіданнях, відповідачем не надано суду відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, беручи до уваги те, що представник позивача проти розгляду справи за відсутності представника відповідача не заперечував, суд, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, здійснював розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача, виключно за наявними у справі матеріалами.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи учасникам судового процесу можливість реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, не знаходив підстав для відкладення розгляду справи.

Враховуючи відсутність на час проведення судових засідань 25.11.14 р. та 16.12.14 р. клопотань представників позивача щодо здійснення фіксації судового засідання по розгляду даної справи технічними засобами, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судовий процес відображено у протоколах судового засідання.

Перед початком розгляду справи представників позивача було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст.ст. 20, 22, 60, 74 та ч. 5 ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Представники позивача в судовому засіданні повідомили суд, що права та обов'язки сторонам зрозумілі.

Відводу судді представниками позивача не заявлено.

В судовому засіданні 16.12.14 р. уповноважений представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, викладені в позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши наданими позивачем доказами та оглянувши в судовому засіданні їх оригінали, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У відповідності до ст. 5 Закону України "Про страхування" страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. В силу п.6 ч.4 наведеної статті одним із видів добровільного страхування є страхування наземного транспорту.

03 лютого 2014 року між Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (далі - позивач по справі) та Приватним акціонерним товариством "Український страховий дім" (далі - відповідач по справі) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту НТ-14 № 0037-ГО-0403 (далі - договір).

Предметом цього договору є майнові інтереси позивача (страхувальника), що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом - автомобілем Volkswagen Саddу реєстраційний номер 462-30КА, 2003 рік випуску та додатковим обладнанням, встановленим на ньому.

Страховим ризиком за даним Договором, зокрема, згідно п.п. 7.1, 7.3 Частини 1 Договору та п.25.2 Частини 2 Договору, зіткнення застрахованого транспортного засобу з рухомим та (або) нерухомим об'єктом (об'єктами), наїзду на них (у тому числі на споруди, тварин, перепони), падіння, перевертання застрахованого транспортного засобу, биття скла, напад тварин на застрахований транспортний засіб, самовільне падіння предметів на застрахований транспортний засіб (ДТП), стихійні лиха, пожежа, вибух, самозаймання транспортного засобу, протиправні дії третіх осіб, не пов'язані з незаконним заволодінням застрахованим транспортним засобом. Розмір страхової суми становить 51400,00 грн. (п. 9.3 Частини 1 Договору). Безумовна франшиза становить 0%. Страховий платіж становить 6 % від страхової суми та складає 3084,00 грн. з терміном сплати по 20.02.2014 р..Строк дії договору зазначений з 05 лютого 2014 р. по 04 лютого 2015 р. (п. 18 Частини 1 Договору).

Позивачем відповідно до виставленого ПАТ «Український страховий дім» рахунку - фактури № 30 від 07.02.14 р. сплачено страховий платіж згідно Договорів добровільного страхування наземного транспорту НТ-14 № 0029-0031-ГО-0403 від 27.01.14 р.; НТ-14 № 0032-0049-ГО-0403 від 03.02.14 р., що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями платіжного доручення № 477 від 19.02.14 р. на суму 221265,83 грн. та бухгалтерської довідки до платіжного доручення, в якій зазначено договір страхування, марка та реєстраційний номер автомобіля, страховий платіж та період страхування.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором страхування, який підпадає під правове регулювання параграфу 2 глави 35 Господарського кодексу України, глави 67 Цивільного кодексу України та Закону України "Про страхування".

Як передбачено ст.16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Аналогічні визначення поняття "договір страхування" містяться в ст. 354 Господарського кодексу України та ст. 979 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 981 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 18 Закону України "Про страхування" договір страхування укладається в письмовій формі, а також може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Страховим випадком згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» визначена подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно пояснювальної записки гр. Бібікова А.М. б/н від 03.09.2014 р., копія якої наявна в матеріалах справи, 03 вересня 2014 року о 8 год. 15 хвил. в місті Києві на Мінському проспекті сталася подія за участю застрахованого транспортного засобу Volkswagen Саddу реєстраційний номер 462-30КА, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ААС 856259 належить Державній компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт", під керуванням Бібікова А.М.. При цьому, законі підстави керування вказаною особою застрахованим транспортним засобом підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями подорожнього листа службового автомобіля серії АВБ № 223539 від 03.09.2014р., витягу з наказу № 282-ОС від 05.09.2011 р. «Про призначення Бібікова А.М.» та посвідчення водія ААВ 031517 від 28.09.2006 р..

Внаслідок зазначеної події застрахований транспортний засіб Volkswagen Саddу реєстраційний номер 462-30КА зазнав механічних пошкоджень у вигляді биття вітрового скла в результаті попадання на нього каміння.

Як вбачається із Договору добровільного страхування наземного транспорту НТ-14 № 0037-ГО-0403 від 03.02.2014 р. дана подія визначена сторонами як страховий ризик, на випадок якого здійснювалось страхування.

За змістом п. 3 ч.1 ст.20 Закону України "Про страхування", до обов'язків страховика, зокрема, належить при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке ч.16 ст.9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно ч.1 ст.25 Закону України "Про страхування" виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За приписом п. 5 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про страхування", п. 5 ч. 1 ст. 989 Цивільного кодексу України позивач зобов'язаний повідомити відповідача про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Обов'язок повідомити страховика про настання страхового випадку передбачений також п. 26.9.2 Договору.

Як зазначено позивачем в позовній заяві та підтверджено представником позивача в судовому засіданні, в порядку виконання зобов'язання, передбаченого пунктом 27.1.1.1 Договору, працівник позивача невідкладно зателефонував за номером телефону +380 44 238 80 80. Однак, за вказаним номером телефону представник контакт-центру відповідача не відповідав.

Згідно з пп. 27.2.3.1 Договору позивач зобов'язаний не пізніше 3 (трьох) робочих днів із дня настання події надати відповідачу письмове повідомлення за формою, встановленою відповідачем, із визначенням всіх обставин подій та відповідно до пп. 27.2.3.4 договору позивач зобов'язаний надати відповідачу документи за переліком, визначеним розділом 28 договору.

Зокрема, відповідно до розділу 28 договору позивач, вигодонабувач, інша особа, яка має відповідно до чинного законодавства або цього договору право на отримання страхового відшкодування (далі - одержувач страхового відшкодування), повинен надати відповідачу такі документи для прийняття рішення по події: заяву про виплату страхового відшкодування; примірник договору, що належить позивачу; посвідчення водія особи, яка керувала застрахованим транспортним засобом під час настання події; свідоцтво про реєстрацію застрахованого транспортного засобу та (або) інші документи, що підтверджують майновий інтерес одержувача страхового відшкодування в одержанні страхового відшкодування (наприклад довіреність тощо). Крім того, згідно п.п. 15, 27.2.1 Договору надання довідки ДАІ або іншого компетентного органу не є обов'язковим, якщо внаслідок страхового випадку пошкоджено тільки скляні елементи (деталі) застрахованого транспортного засобу, зокрема, вітрове, заднє, бокове скло, дзеркала, прилади зовнішнього освітлення тощо.

Як свідчать матеріали справи, позивачем 05 вересня 2014 року на виконання п.27.2.3.1 та розділу 28 договору було оформлено повідомлення про настання події з транспортним засобом Volkswagen Саddу реєстраційний номер 462-30КА із зазначенням обставин та описом події, яка сталася, та заяву про виплату страхового відшкодування б/н від 05.09.2014 р..

Повідомлення про настання події за участю застрахованого транспортного засобу та заява про виплату страхового відшкодування від імені страхувальника підписані заступником Генерального директора Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" Горловою Майєю Андрієвною, повноваження якої на підписання вищевказаних документів підтверджуються наявною в матеріалах справи копією довіреності № Д-277/2013 від 06.12.2013 р., строком дії до 03.11.2014 року.

05 вересня 2014 р. позивач направив на адреси відповідача, вказані у п. 1 Договору (01023, м. Київ, пл.. Спортивна,3 та 02132, м. Київ, вул. Малоземельна, 14/1), повідомлення про настання події з транспортним засобом Volkswagen Саddу реєстраційний номер 462-30КА, заяву про виплату страхового відшкодування з доданими на підтвердження своїх вимог документами, а саме: копію рахунку №ЕС-009976 від 03.09.2014, копію посвідчення водія ААВ031517 від 28.09.2006. копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №ААС 856259 від 25.05.2011, копію подорожнього листа службового легкового автомобіля АВБ №223539 від 03.09.2014, копію пояснень водія Бібікова А.М., копію витягу з наказу про прийняття на роботу Бібікова А.М., фотографії пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями поштового реєстру № 325 від 05.09.2014 р. про направлення рекомендованої кореспонденції та фіскального чеку №2821 від 05.09.2014 р..

09.10.2014 р. конверт з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 938 із зазначеними вище документами повернувся на адресу позивача, при цьому згідно з відміткою відділення зв'язку Київ-132 на довідці форми 20 поштова кореспонденція повернена у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання поштового відправлення на підприємстві поштового зв'язку.

Зважаючи на відсутність наданих позивачем доказів неможливості отримання вищезазначених документів позивача, суд доходить висновку, що позивачем повністю дотримано умов і вимог Договору та вимог чинного законодавства України в частині своєчасного повідомлення відповідача про настання події з застрахованим транспортним засобом Volkswagen Саddу реєстраційний номер 462-30КА, та надання документів, необхідних для здійснення виплати страхового відшкодування.

Відповідно до п. 29.2 Договору протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту одержання відповідачем від одержувача страхового відшкодування останнього з документів, передбачених розділом 28 договору, та відповідей на запити відповідача до компетентних органів, підприємств, установ та організацій, відповідач приймає рішення про здійснення виплати страхового відшкодування та складає страховий акт і протягом 15 (п'ятнадцяти) робочих днів з дня складання страхового акта здійснює виплату страхового відшкодування.

Згідно з пп. 30.1.1 Договору відповідач відшкодовує розмір прямого реального (матеріального) збитку, завданого позивачу у зв'язку з настанням страхового випадку.

Відповідно до п. 30.2 Договору при пошкодженні застрахованого транспортного засобу розмір прямого реального (матеріального) збитку складається з вартості витрат на відновлювальний ремонт застрахованого транспортного засобу та (або) додаткового обладнання.

Вартість витрат на відновлювальний ремонт визначається відповідно до варіанту 2, обраного позивачем у розділі 14 Договору, на підставі: рахунків, нарядів-замовлень та інших документів, що підтверджують вартість відновлювального ремонту на СТО, за вибором Страхувальника.

Відповідно до рахунку, наданого Товариством з обмеженою відповідальністю "Автоцентр "Європа-Сервіс" № ЕС-009976 від 03.09.2014, вартість витрат на відновлювальний ремонт застрахованого транспортного засобу Volkswagen Саddу реєстраційний номер 462-30КА, становить 3049,80 грн..

За умовами п.п. 30.14 п.5.3 Договору безумовна франшиза вираховується із суми страхового відшкодування за кожним та будь - яким страховим випадком.

В силу ст.9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Проте, як вбачається із п. 12.2 Договору добровільного страхування наземного транспорту НТ-14 № 0037-ГО-0403 від 03.02.14 р. франшиза становить 0 грн., отже розмір страхового відшкодування, яке позивач просить стягнути з відповідача, правомірно на розмір франшизи не зменшувався.

Підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування передбачено ст. 991 Цивільного кодексу України та ст. 26 Закону України "Про страхування". Так, однією з таких підстав є несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону (ч. 2 ст. 991 ЦК України, ч. 2 ст. 26 Закону України "Про страхування").

Пунктом 31.1.5 Договору передбачено, що страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадку, зокрема, несвоєчасного повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страхувальником або його довіреною особою перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Враховуючи в сукупності приписи зазначених вище статей, суд приходить до висновку, що обов'язок страховика здійснити страхову виплату або страхове відшкодування пов'язується саме із настанням страхового випадку. Допущені ж порушення страхувальником умов договору, за умови, якщо вони не перешкодили страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, не є тією підставою з якою законодавець пов'язує право страховика відмовити страхувальнику у здійсненні страхової виплати чи страхового відшкодування. Істотність таких порушень має оцінюватись в кожному випадку окремо.

Крім того, у пункті 2 оглядового листа Вищого господарського суду України від 14.01.2014 р. № 01-06/15/2014 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з правовідносин страхування" зазначено, що: "Зі змісту пункту 5 частини першої статті 989, статті 991 ЦК України та статті 26 Закону України "Про страхування" вбачається, що для вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування правове значення має факт повідомлення страховика про настання страхового випадку в строк, який дає страховику можливість дослідити обставини випадку і дійти висновку про визнання його страховим випадком чи про відмову в цьому.

У відповідності до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників судового процесу. При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження виконання зобов'язання, письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів, або ж фактів, що заперечують викладені позивачем позовні вимоги.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Доказів визнання недійсними чи розірвання Договору добровільного страхування наземного транспорту НТ-14 № 0037-ГО-0403 від 03.02.14 р. суду не надано.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" встановлено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Враховуючи вищевикладене, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати позивачу страхового відшкодування в добровільному порядку та на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що позов доведений позивачем, обґрунтований матеріалами справи та відповідачем не спростований, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 3049,80 грн. страхового відшкодування підлягає задоволенню в повному обсязі.

Оскільки спір виник у зв'язку з неправомірними діями відповідача, відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, Законом України "Про страхування», ст.ст. 4-2, 4-3, 33, 43, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Український страховий дім" (01023, м. Київ, пл. Спортивна, 3, (адреса для звернення: 02132, м. Київ, вул. Малоземельна, 14/1), ідентифікаційний код 32556540) на користь Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (04119, м, Київ, вул. Дегтярівська, 36, ідентифікаційний код 21655998) 3049,80 грн. страхового відшкодування, а також 1827,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складений та підписаний 09 лютого 2015 року.

Суддя А.М.Селівон