Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/26164/14 24.12.14

За позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Арсенал-Страхування»

до Публічного акціонерного товариства
Страхова компанія «Інтер-Поліс»

про відшкодування шкоди в порядку
регресу 38 252,35 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія
«Арсенал-Страхування» звернулося до
господарського суду м. Києва з позовом
до Публічного акціонерного товариства
Страхова компанія «Інтер-Поліс» про
відшкодування шкоди в порядку регресу
38 252,35 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди майну Дороховій О.В., яка є
страхувальником позивача, було завдано
матеріальної шкоди, яка була
відшкодована позивачем в якості
страхового відшкодування. У зв'язку з
цим позивач просить суд стягнути з
відповідача 38 252,35 грн. - відшкодування
збитків.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 26.11.2014 року порушено провадження у
справі та призначено її розгляд на
17.12.2014 року.

10.12.2014 року через відділ діловодства
суду від Моторного (транспортного)
страхового бюро надійшли документи по
справі.

В судове засідання, призначене на 17.12.2014
року представник позивача з'явився,
надав пояснення.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча про день та
час розгляду справи повідомлений
належним чином, вимоги ухвали суду про
порушення провадження у справі не
виконав.

Враховуючи те, що нез'явлення
представника відповідача у судове
засідання перешкоджає вирішенню спору
по суті, суд вважав за доцільне
відкласти розгляд справи на 24.12.2014 року.

18.12.2014 року через відділ діловодства
суду від представника позивача
надійшло клопотання про розгляд справи
без участі представника позивача.

В судове засідання 24.12.2014 року
представники відповідача та позивача
не з'явилися, про день та час розгляду
справи повідомлялися належним чином.
Ухвали суду, позовна заява надсилались
на всі відомі адреси, в тому числі на
юридичну адресу підприємства згідно
відомостей єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» за
змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою
від 26.11.2014 року, що свідчить про
достатність часу для підготовки до
судового розгляду справи, подання суду
відзиву на позов, доказів в
обґрунтування своєї позиції, в разі їх
наявності.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до статті 85 ГПК України в
судовому засіданні 24.12.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в
їх сукупності, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2012 року між Дороховою О.В. (далі по
тексту - страхувальник) та Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Арсенал-Страхування» (далі
по тексту - страховик, позивач) укладено
Договір добровільного страхування
наземного транспорту №017/14-Т/ЦЗ (далі за
текстом - Договір), за умовами якого був
застрахований транспортний засіб
марки «Audi Q5», державний номер АА3317ВР
(далі по тексту - застрахований
транспортний засіб).

Відповідно до Договору страхування
страховик повинен відшкодовувати
шкоду, що трапилась в результаті
страхового випадку, а саме:
пошкодження, втрата або знищення
транспортного засобу або додаткового
обладнання внаслідок ДТП -
дорожньо-транспортної пригоди за
участю транспортного засобу.

З матеріалів справи слідує, що 16.04.2014
року по вул. Білоруській №8 в м. Києві,
сталося ДТП, в результаті якого
зіткнулися застрахований транспортний
засіб, та транспортний засіб марки «Honds
sccord», державний номер ВЕ9157ВВ, яким
керував Малиновський Т.Д., у результаті
чого застрахованому транспортному
засобу було завдано пошкодження
(Відомості про ДТП №9375517 від 16.04.2014 року;
Акт огляду транспортного засобу
(дефектна відомість) від 17.04.2014 року;
Звіт №172 з визначення вартості
матеріального збитку, завданого
власнику колісного транспортного
засобу від 24.04.2014 року, наявні в
матеріалах справи).

Відповідно до Страхового акту
№017/14-Т/ЦЗ-1 від 24.04.2014 року вартість
матеріального збитку, завданого
застрахованому транспортному засобу
склала 39 252,35 грн. (копія страхового акту
в матеріалах справи).

У зв'язку зі зверненням страхувальника
до позивача з заявою про виплату
страхового відшкодування в порядку
регресу (копія заяви в матеріалах
справи), позивачем було визнано
вищезазначену дорожньо-транспортну
пригоду страховим випадком, про що
складено відповідний страховий акт,
видано наказ на здійснення виплати
страхового відшкодування
страхувальникові (зазначені документи
містяться в матеріалах справи) у
розмірі 39 252,35 грн.

Відповідно до ст. 22, 1166 ЦК України особа,
якій завдано збитків в результаті її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала, і звільняється
від її відшкодування, якщо доведе, що
шкоду завдано не з її вини.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Договір укладений між позивачем та
страхувальником за своєю правовою
природою є договором страхування.
Правовідносини щодо страхування
регулюються нормами Цивільного
кодексу України, зокрема, главою 67 ЦК
України.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Майнова шкода, завдана
страхувальникові позивача була
відшкодована позивачем відповідно до
умов Договору, однак постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва (суддя Козятник Л.Г.) від 24.04.2014
року справа №761/11728/14-п, винним у ДТП
визнано водія транспортного засобу
марки Honds sccord», державний номер ВЕ9157ВВ -
Малиновського Т.Д., відповідно до
єдиної централізованої бази даних
МТСБУ цивільно-правова
відповідальність Малиновського Т.Д. на
момент дорожньо-транспортної пригоди
була застрахована в Публічного
акціонерного товариства Страхова
компанія «Інтер-Поліс» (далі по тексту -
відповідач), відповідно до Полісу серія
АС №9100641, що в свою чергу є підставою
для відшкодування завданої майнової
шкоди відповідачем.

Згідно до ст. 27 Закону України «Про
страхування» та ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

У відповідності до вимог ст.1191 ЦК
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
страхування» франшиза - частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

Судом встановлено, що страховик
виконав своє грошове зобов'язання
29.04.2014 року на підтвердження чого
позивач надав суду платіжне доручення
№8768 від 29.04.2014 року на суму 39 252,35 грн.

Відповідно до Полісу АС №9100641 ліміт
відповідальності відповідача: за шкоду
по життю та здоров'ю 100 000,00 грн., за шкоду
по майну 50 000,00 грн., франшиза 1 000,00 грн.
(копія Полісу міститься в матеріалах
справи).

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Зважаючи на встановлені обставини
справи та вимоги правових норм
викладених вище, а також на те, що
відповідач в установленому порядку
обставини, які повідомлені позивачем,
не спростував, розміру позовних вимог
не оспорив, господарський суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення 38 252,35 грн. -
відшкодування збитків, нормативно та
документально доведені, а тому
підлягають задоволенню ( сума
виплаченого страхового відшкодування
39 252,35 грн. - франшиза 1 000,00 грн. = 38 252,35
грн.).

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються судом на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Страхова компанія
«Інтер-Поліс» (01033, м. Київ, ВУЛИЦЯ
ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 69, ) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Арсенал-Страхування» (03056, м.
Київ, ВУЛИЦЯ БОРЩАГІВСЬКА, будинок 154,
) 38 252 (тридцять вісім
тисяч двісті п'ятдесят дві) грн. 35 коп. -
відшкодування збитків, 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. -
судового збору.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного
тексту рішення: 25.12.2014 року.