РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/2124/14 09.04.14
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дабл-ю нет Україна» про стягнення 36 343,94 грн., за участю представників позивача - Хоменко С.О., довіреність №0441/13 від 15.09.2013 року, відповідача - Ільющенкова О.П., довіреність №596-11/2013 від 07.11.2013 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 34 328,00 грн. основної заборгованості, 1 334,56 грн. пені, 102,98 грн. інфляційних збитків та 578,40 грн. 3% річних у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з оплати вартості наданих послуг за договором № 1ОR від 01.02.2011 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.02.2014 року порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 03.03.2014 року.

03.03.2014 року через канцелярію суду від позивача надано письмові пояснення до позовної заяви.

26.03.2014 року в судовому засіданні представник позивача надав суду письмове пояснення.

У судовому засіданні 26.03.2014 року оголошувалась перерва на 09.04.2014 року.

09.04.2014 року в судовому засіданні представник позивача надав суду письмове пояснення.

09.04.2014 року в судовому засіданні представник відповідача надав суду відзив на позов.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.02.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комстар-Україна» (провайдер), правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «МТС Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дабл-ю нет Україна» (абонент) було укладено договір № 1ОR, відповідно до умов якого провайдер надає абоненту доступ до міжнародної мережі інтернет з використанням не комутованого з'єднання, згідно додатків до договору, а абонент сплачує абонентську плату за послуги згідно договору та додатків до нього, що є його невід'ємною частиною.(п.1.1. договору).

Згідно п. 3.1. договору встановлено, що підключення послуги оформлюється актом про підключення. З дати підписання зазначеного акту про підключення розпочинається нарахування та сплата послуг за цим договором. При необхідності встановлення устаткування, що належить провайдеру, в приміщенні абонента, оформлюється актом прийому-передачі обладнання. Акти підписуються повноваженими представниками обох сторін. По закінченні/припиненні дії даного договору абонент повертає устаткування провайдеру, про що сторони укладають акт повернення обладнання. Акти є невід'ємною частиною даного договору.

По закінченні кожного розрахункового періоду (поточного місяця) провайдер направляє абоненту податкову накладну та акт наданих послуг в двох примірниках для підписання, але не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. При відсутності протягом 7 робочих днів з моменту отримання акту письмової заяви абонента, в якій вказані причини неможливості підписання акту, послуги вважаються прийнятими в повному обсязі та без зауважень (п.п. 3.3., п.3.4. договору).

Відповідно до ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" від 18 листопада 2003 року № 1280-IV (зі змінами та доповненнями) телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства. Умови надання телекомунікаційних послуг: укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених НКРЗ; оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Відповідно до ч. 5. ст. 33 Закону України "Про телекомунікації" споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджує Кабінет Міністрів України, своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Відповідно до ст. 68 Закону України "Про телекомунікації" розрахунки за телекомунікаційні послуги здійснюються на умовах договору про надання телекомунікаційних послуг між оператором, провайдером телекомунікацій та споживачем або без договору за готівкову оплату чи за допомогою карток тощо в разі одержання споживачем замовленої за передоплатою (авансованої) послуги за тарифами, затвердженими згідно із законодавством.

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити оплату наданих телекомунікаційних послуг за період з 01.02.2011 року по 31.12.2011 року включно за договором № 1ОR від 01.02.2011 року у розмірі 34 328,00 грн. основної заборгованості, 1 334,56 грн. пені, 102,98 грн. інфляційних збитків та 578,40 грн. 3% річних.

При цьому, позивач не зазначає якими доказами підтверджується надання вказаних послуг за період з 01.02.2011 року по 31.12.2011 року включно, а також якими доказами підтверджується припинення саме з 01.01.2012 року надання послуг, а не раніше.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 03.03.2014 року позивача було зобов'язано надати суду обґрунтований розрахунок позовних вимог з переліком, обсягом та вартістю наданих відповідачу послуг, зобов'язано позивача провести звірку розрахунків та надати суду акт звірки розрахунків, підписаний повноважними особами обох сторін на день слухання справи.

В судовому засіданні представник позивача надала суду акт виконаних робіт від 31.10.2011 року, акт звірки взаєморозрахунків №64 від 11.04.2013 року.

Однак, позивачем так і не було надано доказів фактичного надання послуг за спірний період та припинення їх надання починаючи з 01.01.2012 р., як вказано в позові.

У поясненнях та відзиві наданими відповідачем, останній заперечує проти позовних вимог, оскільки відсутні фактичні дані надання послуг, недотриманий порядок документального оформлення надання послуг, у абонента відсутні будь-які підстави для визначення, що провайдером послуги у грудні 2011 року взагалі надавалися.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач не довів обставин порушення відповідачем договірних зобов'язань та наявність у нього вказаної суми боргу, оскільки в порушення вимог суду не довів факт отримання відповідачем послуг в період з 01.02.2011 року по 31.12.2011 року включно та наявності основної заборгованості у розмірі 34 328,00 грн.

Зважаючи на викладене, заявлені вимоги позивачем не доведені, належними доказами не підтверджені, у зв'язку з чим у позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 22.04.2014р.

Суддя С.О.Чебикіна