ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2014 р.
Справа №917/2119/14

За позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк"

до фізичної особи-підприємця
Совєтової Ріти Станіславівни

про стягнення 101786грн. 94коп.

Суддя Тимошенко К.В.

Представник від позивача: Стрельник
Р.М.

Відповідач: Совєтова Р.С

Розглядається позовна заява про
стягнення з фізичної особи-підприємця
Совєтової Ріти Станіславівни 101786грн.
94коп., з яких 54000грн. 00коп.
заборгованості за кредитом, 28428грн.
00коп. процентів, 11169грн. 60коп. пені,
8189грн. 34коп. комісії.

Відповідач у відзиві проти позову
заперечує посилаючись на те, що
відповідачем було підписано лише
заяву на відкриття поточного рахунку в
банку, але відповідач жодних коштів від
позивача не отримувала і кредитними
коштами не користувалася, у листопаді
2013р. відповідач звернулась до
Октябрського СУ УМВС України в
Полтавській області з заявою про
шахрайське заволодіння грошовими
коштами працівниками ПП "ТД
Моринський".(а.с.87-88).

06.11.2014р. від відповідача надійшли
клопотання про залучення відповідача
(з урахуванням виправлень), в якому
відповідач просить залучити в якості
відповідача по справі від ТД
«Моринський» головного бухгалтера
Чельдієву-Шпак Ріту Майрбековну
(а.с.57-58).

Згідно статті 24 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК) господарський суд за наявності
достатніх підстав має право до
прийняття рішення залучити за
клопотанням сторони або за своєю
ініціативою до участі у справі іншого
відповідача.

Згідно частини 1 статті 21 ГПК України
сторонами в судовому процесі
-позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Таким чином, фізична особа
Чельдієва-Шпак Ріта Майрбековна не
може бути стороною (відповідачем) в
судовому процесі, у зв'язку з цим
клопотання відповідача задоволенню не
підлягає.

18.12.2014р. від відповідача надійшло
клопотання від 18.12.2014р. про залучення
відповідача (з врахуванням виправлень),
в якому відповідач просить залучити в
якості свідка по справі від ТД
«Моринський» головного бухгалтера
Чельдієву-Шпак Ріту Майрбековну
(а.с.85-86).

Господарським процесуальним кодексом
України не передбачено залучення
свідків, у зв'язку з чим клопотання
задоволенню не підлягає.

18.12.2014р. від відповідача надійшло
клопотання від 02.12.2014р. про залучення у
розгляді справи осіб, в якому
відповідач просить залучити до участі
в розгляді справи колишнього
фінансового менеджера Шевченківського
відділення Полтавського ГРУ ПАТ КБ
«Приватбанк» Черевишного Олександра
Павловича, залучити до участі в
розгляді справи для дачі пояснень по
суті спору Тарасюк Зою Григорівну, яка
працювала головним бухгалтером ТОВ ТД
«Моринський», залучити до участі в
розгляді справи колишнього бухгалтера
ТД «Моринський» Чельдієву-Шпак Ріту
Майрбековну (а.с.81-82).

Відповідач не зазначила в якості кого
вона просить залучити зазначених осіб
до участі у розгляді справи.

Наведена відповідачем ст.30 ГПК України
не передбачає залучення до участі у
розгляді справи будь-яких осіб.

Згідно статті 30 ГПК України в судовому
процесі можуть брати участь посадові
особи та інші працівники підприємств,
установ, організацій, державних та
інших органів, коли їх викликано для
дачі пояснень з питань, що виникають
під час розгляду справи. Зазначені
особи зобов'язані з'явитися до
господарського суду на його виклик.

Таким чином, стаття 30 ГПК України
передбачає виклик (а не залучення)
судом певних осіб.

З врахуванням викладеного зазначене
клопотання задоволенню не підлягає.

18.12.2014р. від відповідача надійшло
клопотання про витребування доказів
від 02.12.2014р., в якому відповідач просить:
витребувати в ПАТ КБ «Приватбанк»
оригінали відомостей з підписом особи,
яка отримувала електронні продукти у
вигляді електронних підписів, програми
клієнт-банк, ключі для входу в програму
клієнт-банк та картку до карткового
рахунку №5921 від 07.12.2011р.,
відкритих на ім'я відповідача;
витребувати в ПАТ КБ «Приватбанк»
відомості, з якого ІР адресу
здійснювалося управління рахунком
№5921 від 07.12.2011р., відкритим на ім'я
відповідача.

Згідно статті 38 ГПК України сторона у
разі неможливості самостійно надати
докази вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів. У клопотанні повинно бути
зазначено: який доказ витребовується;
обставини, що перешкоджають його
наданню; підстави, з яких випливає, що
цей доказ має підприємство чи
організація; обставини, які може
підтвердити цей доказ.

Відповідач не вказала та не надала суду
доказів неможливості самостійно
надати вказані у клопотанні докази, не
вказала підстави з яких випливає що ці
докази має позивач. У зв'язку з
викладеним вказане клопотання
відповідача задоволенню не підлягає.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін суд
встановив:

Позивач просить стягнути з
відповідача 101786грн. 94коп., в тому числі:
54000грн. 00коп. заборгованості за
кредитом, 28428грн. 00коп. процентів,
11169грн. 60коп. пені, 8189грн. 34коп. комісії.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що 07.12.2011р. фізичною
особою-підприємцем Совєтовою Рітою
Станіславівною (відповідачем) було
підписано заяву про відкриття
поточного рахунку, згідно якої
відповідач приєдналась до «Умов та
правил надання банківських послуг»,
Тарифів банку, що розміщені в мережі
інтернет на відповідному сайті, які
разом із заявою складають договір
банківського обслуговування №б/н від
07.12.2011р., за умовами якого відповідачу
було встановлено кредитний ліміт в
розмірі 54000грн. 00коп.

Позивач також зазначає, що відповідно
до п. 3.18.5.1 «Умов та правил надання
банківських послуг», при порушенні
відповідачем (клієнтом) будь-якого із
зобов'язань по сплаті відсотків за
користування кредитом , передбачених
Умовами п. п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3,
термінів повернення кредиту,
передбачених п. п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4,
винагороди, передбаченої п. п. 3.18.2.2.5
3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 відповідач (клієнт)
сплачує банку за кожний випадок
порушення пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла в
період, за який сплачується пеня, (у
%річних) від суми прострочення платежу
за кожний день прострочення платежу.

Дослідивши матеріали справи суд
встановив:

В доданому до позовної заяви
розрахунку заборгованості (а.с.43-45)
позивачем допущені арифметичні
помилки. Так, виходячи з розрахунку,
01.08.2014р. сальдо прострочене складало
54000 грн. 00 коп., відсотки - 28092грн. 00коп.
При цьому, за 15 днів пеня в розрахунку
вказана в сумі 887грн. 96коп. (а.с.45), тоді
як пеня за 15 днів на суму 54000грн. 00коп.
складає 554грн. 79коп., на суму 28092грн.
00коп. 288грн. 62коп. згідно розрахунку,
здійсненого з використанням
відповідної програми
інформаційно-пошукової системи
"Законодавство".

Таким чином, сума пені в результаті
арифметичної помилки позивачем
завищена на 44грн. 55коп. В цій частині
позов необґрунтований і задоволенню не
підлягає.

Щодо решти стягуваної за позовом суми
суд зазначає, що:

- згідно статті 54 ГПК України позовна
заява повинна містити виклад обставин,
на яких ґрунтуються позовні вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
позов; обґрунтований розрахунок сум, що
стягуються;

- згідно статті 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Таким чином, Господарським
процесуальним кодексом України
обов'язок доказування позовних вимог
покладається на позивача.

Згідно статті 129 Конституції України
однією з основних засад судочинства є
рівність усіх учасників судового
процесу перед законом і судом.

Отже, наведені норми ГПК України в
рівній мірі обов'язкові і для ПАТ КБ
"Приватбанк".

Заявляючи вимогу про повернення
кредиту та стягнення комісії,
відсотків і пені позивач у позовній
заяві не вказує чи надавав позивач
кредит відповідачу. У позовній заяві
вказано лише про надання кредитного
ліміту, тоді як ліміт, згідно пункту
3.18.1.5 Умов і правил наданих банківських
послуг, це сума в межах якої банк
здійснює оплату розрахункових
документів клієнта понад залишок
коштів на його рахунку.

У позовній заяві також не вказані і до
позовної заяви не додані докази
надання кредиту (як то: докази подання
відповідачем розрахункових документів
і здійснення банком оплати за
розрахунковими документами
відповідача, докази відсутності чи
недостатності залишку коштів на
рахунку відповідача і т.д.); відсутній
обґрунтований розрахунок сум, що
стягуються. В доданому до позову
розрахунку (а.с.43-45) не вказано чи
надався відповідачу кредит і відсутнє
обґрунтування наведених в розрахунку
відомостей (докази наведених у
розрахунку відомостей не вказані і
позивачем не надані); в розрахунку не
вказані та не обґрунтовані (не
підтверджені доказами) дати початку і
закінчення кожного періоду, за які
нараховані стягувані за позовом
проценти і пеня (вказана лише кількість
днів без будь-якого обґрунтування їх
кількості).

Надана позивачем з позовною заявою
(а.с.46) виписка банку не містить
відомостей про надання кредиту і дату
його надання.

Суд ухвалами від 16.10.2014р. та від 06.11.2014р.
зобов'язував позивача надати підстави
нарахування комісії та детальний
розрахунок боргу по комісії, детальний
розрахунок боргу (заборгованості за
кредитом), заборгованості по процентам,
пені та комісії) з зазначенням
періодів. Ухвалами від 28.11.2014р. та від
09.12.2014р. суд пропонував позивачу
вказати чи надавався відповідачу
кредит; вказати та надати докази
надання відповідачу кредиту; надати
обґрунтований розрахунок стягуваної
суми з зазначенням дати і суми надання
кредиту, дат і сум повернення кредиту;
вказати та обґрунтувати дату, до якої
підлягала поверненню кожна сума
кредиту (строк повернення кредиту);
обґрунтувати вимогу про стягнення
комісії та надати обґрунтований
розрахунок боргу по комісії; надати
обґрунтований розрахунок процентів та
пені з зазначенням і обґрунтуванням:
дати початку і дати закінчення кожного
періоду нарахування процентів і пені,
суми, на яку нараховані проценти і пеня,
тощо.

Ухвали суду від 16.10.2014р., від 06.11.2014р, від
28.11.2014р. та від 09.12.2014р. в зазначеній
частині позивачем не виконані,
вказаний в листі позивача від 01.12.2014р.
(а.с.73) п. 3.18.4.4. Умов та правил надання
банківських послуг не передбачає
стягнення комісії.

Таким чином, позивач не повідомив чи
надавався відповідачу кредит, не
вказав та не надав доказів надання
кредиту, не вказав та не обґрунтував
дату початку і дату закінчення кожного
періоду за які нараховані проценти і
пеня, не обґрунтував вимогу про
стягнення комісії і т.д.

Оскільки за позовом стягується борг по
кредиту, відсотки, комісія та пеня за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором, витребувані судом матеріали
необхідні для вирішення спору.

Про наявність поважних причин
невиконання ухвал суду позивач не
повідомив.

Розгляд справи судом неодноразово
відкладався. Позивач витребуване
ухвалою суду від 09.12.2014р. пояснення щодо
причин невиконання ухвали суду від
16.10.2014р., 06.11.2014р. та від 28.11.2014р. не надав.
Представник позивача в засіданні суду
24.12.2014р. не повідомив причини неподання
позивачем витребуваних судом
матеріалів. Отже витребувані судом
матеріали не надані без поважних
причин.

Згідно статті 81 ГПК України
господарський суд залишає позов без
розгляду, якщо позивач без поважних
причин не подав витребувані
господарським судом матеріали,
необхідні для вирішення спору.

З врахуванням викладеного позов в
частині стягнення 101742грн. 39коп.
підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 43, 81(5), 82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Відмовити в позові в частині
стягнення 44грн. 55коп. пені.

2. В решті вимог позов залишити без
розгляду.

Суддя
Тимошенко К.В.

Повне рішення складено 29.12.2014р.