номер провадження справи 20/114/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2014
Справа № 910/14050/14-908/4183/14

За позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Український страховий стандарт" (04073, м.
Київ, пров. Балтійський, 20)

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства "Українська
акціонерна страхова компанія АСКА" (83052,
м. Донецьк, пр-т. Ілліча, буд. 100; поштова
адреса: 03186, м. Київ, вул.
Авіаконструктора Антонова, 5, тел. , факс , )

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про стягнення страхового
відшкодування в сумі 10511,69 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники:

Від позивача - не з'явився;

Від відповідача - не з'явився;

Від третьої особи - не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 15.07.2014 р. порушено провадження у
справі № 910/14050/14 за позовом Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Український страховий
стандарт" до Приватного акціонерного
товариства "Українська акціонерна
страхова компанія АСКА" про стягнення
10511,69 грн.

Відповідно до ухвали господарського
суду м. Києва від 15.08.2014 р. матеріали
справи № 910/14050/14 в порядку ст.ст. 15, 17 ГПК
України ухвалено направити до
господарського суду Донецької області
за територіальною підсудністю.

Протоколом автоматичного
розподілу справи між суддями від 20.10.2014
р. справу № 910/14050/14-908/4183/14 призначено до
розгляду судді Гандюковій Л.П.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 21.10.2014 р.
матеріали справи прийнято до розгляду
суддею Гандюковою Л.П., справі
присвоєно номер провадження 20/114/14,
справу призначено до розгляду на 11.11.2014
р., на підставі ст. 27 ГПК України до
участі у справі залучено гр. ОСОБА_1 в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача. На підставі ст. 77
ГПК України розгляд справи відкладався
на 02.12.2014 р., 16.12.2014 р., потім на 22.12.2014 р.

22.12.2014 р. справу розглянуто,
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Позивач у судові засідання не
з'являвся. Через канцелярію суду 03.11.2014
р., 24.11.2014 р., 11.12 2014 р. від позивача
надійшли письмові клопотання про
долучення до матеріалів справи
додаткових документів та розгляд
справи за відсутності позивача. В
клопотанні зазначено, що позивач
просить провести розгляд справи за
наявними у справі матеріалами. 25.11.2014 р.
від позивача до суду надійшла
телеграма, в якій викладено клопотання
про розгляд справи без участі
представника позивача, зазначено, що
позивач просить позовні вимоги
задовольнити та прийняти рішення про
стягнення з відповідача на користь
позивача грошового відшкодування та
судового збору. Клопотання позивача
судом задоволені на підставі ст. 22 ГПК
України.

Позовні вимоги, згідно з позовною
заявою, мотивовані наступним. 24.10.2013 р. у
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася на вул.
Володимирська-Жилянська в м. Києві,
було пошкоджено автомобіль Audi,
реєстраційний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_2, що на підставі
договору від 14.08.2013 р. № 0112-0101-1724
добровільного страхування
транспортного засобу, що є предметом
застави, був застрахований ТОВ
«НД-Україна» в ПрАТ "СК "Український
страховий стандарт". ДТП сталося з вини
водія ОСОБА_1, який керував автомобілем
Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_2, що
підтверджується постановою
Голосіївського районного суду м. Києва
від 17.12.2013 р. відповідно до страхового
акту № 1622-1705/13 від 07.11.2013 р. та
розрахунку суми страхового
відшкодування суму страхового
відшкодування було визначено в розмірі
10511,69 грн. 08.11.2013 р. платіжним дорученням
№ 13996 здійснено виплату страхового
відшкодування в розмірі 10511,69 грн.
Цивільно-правова відповідальність,
пов'язана з експлуатацією автомобіля
Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_2, була
застрахована в ПрАТ «УАСК АСКА»
відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №
АВ/4514854. 28.02.2014 р. позивач надіслав
відповідачу вимогу про відшкодування
шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку
регресу. Вимога була отримана
відповідачем 04.03.2014 р., що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.
Однак, позивачу не було виплачено
страхове відшкодування. На підставі ст.
993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про
страхування", Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" просить стягнути з
відповідача грошові кошти в розмірі
10511,69 грн.

Відповідач у судові засідання не
з'являвся. 10.11.2014 р. через канцелярію
суду від відповідача надійшло письмове
клопотання про перенесення судового
засідання, зобов'язання позивача
направити на поштову адресу
відповідача (03186, м. Київ, вул.
Авіаконструктора Антонова, 5) копії
позовної заяви з додатками у
найкоротші строки, у разі ненадання
позивачем копії позовної заяви з
додатками, повернути позовну заяву
позивачу. Ухвалою суду від 11.11.2014 р.
зобов'язано позивача повторно
направити копію позовної заяви з
додатками на поштову адресу
відповідача в м. Києві. Суд роз'яснює
відповідачу, що застосування п. 6 ч. 1 ст.
63 ГПК України (повернення позивачу без
розгляду позовної заяви з доданими до
неї документами у разі ненадання
позивачем доказів направлення
відповідачу копії позовної заяви з
доданими до неї документами) можливо
лише до порушення провадження у справі.
До матеріалів справи згідно з
письмовим клопотанням позивача від
20.11.2014 р. долучено оригінали
фіскального чеку № 8744 від 19.11.2014 р. з
описом вкладення у цінний лист,
відповідно до яких на поштову адресу
відповідача (03186, м. Київ, вул.
Авіаконструктора Антонова, 5)
направлено копію позовної заяви з
додатками.

На електронну адресу господарського
суду надійшли письмові клопотання
відповідача вих. № 1444/11 від 26.11.2014 р., №
1468/17 від 15.12.2014 р. про розгляд справи без
участі представника ПрАТ «УАСК АСКА»,
які судом були задоволені на підставі
ст. 22 ГПК України.

Також на електронну адресу
господарського суду надійшов
письмовий відзив відповідача, в якому
зазначено, що між відповідачем та
ОСОБА_1 було укладено відповідно до
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (далі - Закон)
Поліс обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/4514854, за яким забезпечено
транспортний засіб Volkswagen,
реєстраційний номер НОМЕР_2. Всі
заявлені вимоги мають бути розглянуті
відповідно до Закону, а зобов'язання
страховика обмежуються умовами
договору страхування, що визначаються
Законом. Статтею 32 Закону визначено, що
страховик не відшкодовує шкоду,
заподіяну при експлуатації
забезпеченого транспортного засобу,
але за спричинення якої не виникає
цивільно-правової відповідальності
відповідно до Закону. 04.04.2014 р. до
відповідача від позивача надійшла
вимога про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок ДТП у порядку
регресу. Разом із вимогою був наданий
пакет документів, на яких вона
базується. Розглянувши дану вимогу,
відповідачем було прийнято рішення про
відмову у виплаті страхового
відшкодування на підставі п. 32.1 ст. 32
Закону у зв'язку із тим, що відповідно
до постанови Голосіївського районного
суду м. Києва ОСОБА_1 керував
транспортним засобом, державний
номерний знак якого НОМЕР_4. При цьому,
Поліс № АВ/4514854 укладено відносно ТЗ із
д.н.з. НОМЕР_2, тобто, у зв'язку із тим, що
транспортний засіб, який вказаний у
постанові суду, не забезпечений
Полісом № АВ/4514854. По-друге, вимоги
позивача ґрунтуються на виплаченому
потерпілій особі страховому
відшкодуванню у розмірі 10511,69 грн., яке
виплачене на підставі рахунку-фактури
№ 134 від 04.11.2013 р. Сума страхового
відшкодування відповідно до п. 2 ст. 36
Закону має бути зменшена на розмір
податку на додану вартість. Згідно з
рахунком-фактурою № 134 сума податку на
додану вартість складає 1751,94 грн. У
листі Верховного Суду України від
11.07.2011 р. «Судова практика розгляду
цивільних справ, що виникають з
договорів страхування» зазначено, що
суду у такому випадку слід з'ясувати
наявність двох обставин: 1) фактичне
здійснення ремонту автомобіля; 2) чи
зареєстрований надавач послуг з
ремонту автомобіля платником ПДВ.
Оскільки позивачем не було надано
вищевказаної інформації та на підставі
умов полісу № АВ/4514854 відшкодуванню
підлягає сума у розмірі 8759,75 грн., яка
розрахована наступним чином: сума
згідно рахунку-фактури - ПДВ = 10511,69 - 1751,94
= 8759,75 грн. Таким чином, вимоги позивача
про відшкодування шкоди в порядку
регресу у розмірі 10511,69 грн. є
безпідставними та необґрунтованими.
По-третє, з наданих документів
незрозуміло чи був чинним на момент ДТП
договір добровільного страхування
транспортного засобу № 0112-0101-1724 від
14.08.2013 р., укладений між позивачем та ТОВ
«НД-Україна», адже відповідно до ст. 18
Закону України «Про страхування»
договір набуває чинності з моменту
надходження страхового платежу на
поточний рахунок страховика. Однак
доказів надходження страхового
платежу за договором № 0112-0101-1724 від
14.08.2013 р. на його поточний рахунок
позивач не надав. По-четверте, ст. 36.4
Закону передбачено, що виплата
страхового відшкодування (регламентна
виплата) здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особами, які сплатили
страхове відшкодування за договором
майнового страхування. Однак,
позивачем жодних доказів погодження із
потерпілою особою на здійснення
виплати в рахунок ПрАТ «СК
«Український страховий стандарт»
надано не було. На підставі ст. 27 Закону
України «Про страхування», ст.ст. 12, 32, 35,
36, 37 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» просить
відмовити в повному обсязі у
задоволенні позову щодо стягнення з
відповідача заборгованості та
судового збору. Разом з відзивом на
електронну пошту суду надійшов поліс №
АВ/4514854, зазначений в якості додатку до
відзиву. Інших документів, які
зазначені як додатки до відзиву, до
суду не надійшло. Оригінал відзиву з
додатками на поштову адресу суду на
момент винесення судом рішення у
справі не надійшов.

Третя особа - ОСОБА_1 в судові засідання
не з'явився, причини неявки суду не
повідомив, письмових пояснень по суті
спору не надав.

Суд визнав можливим розглянути справу
на підставі ст. 75 ГПК України у
відсутність позивача, відповідача та
третьої особи за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з довідкою № 9289482 (а. 11 т. 1) ВДАІ
Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.
Києві 24.10.2013 р. о 20.40 год. на вул.
Володимирська-Жилянська в м. Києві,
сталася дорожньо-транспортна пригода:
зіткнення транспортного засобу Volkswagen
Шаран д/н НОМЕР_2, № кузова НОМЕР_7, що
належить ОСОБА_3 (водій ОСОБА_1) та
транспортного засобу Audi А8 д/н НОМЕР_3, №
кузова НОМЕР_6, що належить ТОВ «НО
Україна» (водій ОСОБА_2).

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 17.12.2013 р. у справі №
752/19508/13-п винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано
ОСОБА_1 та застосовано до нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340 грн.

Власником транспортного засобу Audi А8,
д/н НОМЕР_1, 2011 року випуску, згідно з
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_5 (а.с. 52 т. 1)
є ТОВ «НД - Україна».

Згідно з договором № 0112-0101-1724 від 14.08.2013
р. добровільного страхування
транспортного засобу (а.с. 16 т.1) (строк
дії договору з 03.09.2013 р. по 02.09.2014 р.) на
момент ДТП автомобіль Audi А8, 2011 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
був застрахований ТОВ «НД - Україна» у
Приватному акціонерному товаристві
"Страхова компанія "Український
страховий стандарт" (позивач).
Відповідно до умов договору особами,
допущеними до керування автомобілем, є
будь-яка особа, що керує ТЗ на законних
підставах без обмежень щодо стажу
водія. Вигодонабувачем за договором є
ТОВ «НД - Україна». Безумовна франшиза
за ризиком «ДТП» в разі наявності
винної третьої особи встановлена 0% від
страхової суми. Страхова сума за
договором - 1430000,00 грн.

Відповідно до матеріалів справи ТОВ
«НД - Україна» за актом
приймання-передачі від 01.07.2013 р. до
договору оренди № НД/А005-55 від 01.07.2013 р.
передало ІП «Центр-Автокраїна» майно
згідно з переліком, в т.ч. автомобіль Audi
А8, р/н НОМЕР_1. ОСОБА_2, який керував
автомобілем Audi А8, д/н НОМЕР_1, на момент
ДТП, був прийнятий за основним місцем
роботи до ІП «Центр-Автокраїна» (а.с. 58
т. 1). В матеріалах справи мається копія
подорожнього листа № 0020751 службового
легкового автомобіля Audi НОМЕР_1 (а.с. 56 т.
1), відповідно до якого ОСОБА_2 мав право
цілодобового керування зазначеним
автомобілем з 01 по 31 жовтня 2013 р.

Відповідно до звіту № 1051 від 08.11.2013 р.
(а.с. 26 т. 1) матеріальний збиток,
завданий власникові автомобіля Audi А8,
д/н НОМЕР_1, в результаті його
пошкодження при ДТП складає 20991,58 грн.

04.11.2013 р. ТОВ «НД - Україна» звернулося
до позивача із заявою про виплату
страхового відшкодування,
перерахувавши кошти на рахунок СТО - ІП
«АІС-Харків».

07.11.2013 р. ПрАТ "Страхова компанія
"Український страховий стандарт" було
складено страховий акт № 1622-1705/13,
відповідно до якого страхове
відшкодування склало суму 10511,69 грн.
Дана сума була перерахована 08.11.2013 р. на
рахунок ІП «АІС-Харків», що
підтверджується платіжним дорученням
№ 13996 із призначенням платежу: "страх.
відшкодув. ТЗ Ауді д. № НОМЕР_1 зг. акту
№ 1622-1705/13 від 07.11.13 до дог. № 0112-1724 від
14.08.13 стр. ТО НД - Україна без ПДВ» (а.с. 53
т. 1).

Цивільно-правова відповідальність
власника наземного транспортного
засобу автомобіля Volkswagen Sharan, 2003 року
випуску, номерний знак НОМЕР_2,
страхувальник ОСОБА_1 (третя особа у
справі), застрахована в ПрАТ
"Українська страхова компанія АСКА"
(відповідач у справі), що
підтверджується полісом страхування №
АВ/4514854 (а.с. 22 зі зворотнього боку т. 2).
Строк дії зазначеного полісу: з 21.06.2013 р.
по 20.06.2014 р. включно.

Позивачем на адресу відповідача було
надіслано вимогу вих. № 0541 від 26.02.2014 р.
(а.с. 65, 147 т. 1), згідно з якою позивач
вимагав від відповідача здійснити
відшкодування шкоди в порядку регресу
в розмірі 10511,69 грн. на зазначені
банківські реквізити. Вимога отримана
відповідачем 04.03.2014 р., що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с. 67, 149 т. 1).

У липні 2014 р. позивач звернувся до
господарського суду з даним позовом
про стягнення з відповідача суми 10511,69
грн., як відшкодування сплаченого
страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про
страхування" договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку
здійснити страхову виплату
страхувальнику або іншій особі,
визначеній у договорі страхування
страхувальником, на користь якої
укладено договір страхування (подати
допомогу, виконати послугу тощо), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору.

За приписами ст. 8 зазначеного
Закону страхова компанія при настанні
страхового випадку зобов'язана
здійснити виплату страхової суми
(страхового відшкодування)
страхувальнику, застрахованій або
іншій третій особі.

Відповідно до ст. 988 ЦК України
страховик зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Як встановлено судом, позивач
(страховик) виконав зобов'язання перед
своїм страхувальником за договором №
0112-0101-1724 від 14.08.2013 р. та на підставі
страхового акту № 16221705/13 від 07.11.2013 р.
здійснив страхову виплату у сумі 10511,69
грн., перерахувавши її на рахунок СТО
(ІП «АІС-Харків»), зазначеної в заяві на
виплату страхового відшкодування, що
підтверджується відповідним платіжним
дорученням. Відповідно до розрахунку
суми страхового відшкодування до
страхового акту № 1622-1705/13 від 05.11.2013 р.
сума 10511,69 грн. - вартість
відновлювального ремонту
транспортного засобу з урахуванням
коефіцієнту фізичного зносу.

Предметом спору є стягнення в
порядку регресу сплаченого страхового
відшкодування.

Згідно з ст. 27 Закону України "Про
страхування", ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Приписами ч. 1 ст. 1191 ЦК України
визначено право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Статтею 18 Закону України "Про
страхування" визначено, що факт
укладання договору страхування може
посвідчуватися страховим свідоцтвом
(полісом, сертифікатом), що є формою
договору страхування.

Як зазначено вище, цивільно-правова
відповідальність власника наземного
транспортного засобу автомобіля Volkswagen
Sharan, держномер НОМЕР_2, страхувальник
ОСОБА_1, застрахована в ПрАТ "Українська
акціонерна страхова компанія АСКА", що
підтверджується полісом обов'язкового
страхування № АВ/4514854. Строк дії
зазначеного полісу: з 21.06.2013 р. по 20.06.2014
р. включно, розмір франшизи - 0 (нуль) грн.
Страхова сума (ліміт відповідальності)
за шкоду, заподіяну майну - 50000,00 грн. (п. 4
полісу). Факт укладання даного договору
підтверджено також письмовим відзивом
відповідача.

Відповідно до ст. 6 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст. 22 даного Закону
визначено, що у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Виплата страхового відшкодування
(регламентна виплата) відповідно до п.
36.4 ст. 36 даного Закону здійснюється
безпосередньо потерпілому (іншій
особі, яка має право на отримання
відшкодування) або погодженим з ним
особам, які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна, сплатили страхове
відшкодування за договором майнового
страхування (крім регламентної
виплати, передбаченої підпунктом "а"
пункту 41.1 статті 41 цього Закону),
лікування потерпілих та інші послуги,
пов'язані з відшкодуванням збитків.

Проаналізувавши норми чинного
законодавства, оцінивши докази, суд
приходить до висновку, що до позивача,
який сплатив страхове відшкодування за
договором страхування транспортного
засобу, перейшло право вимоги з
відповідача сплаченого страхового
відшкодування у межах фактичних
витрат, оскільки автомобіль Volkswagen Sharan,
держномер НОМЕР_2, застрахований ПрАТ
"Українська акціонерна страхова
компанія АСКА" (відповідач).

Тобто, позивач отримує право вимоги
потерпілої особи після виплати
останній страхового відшкодування
(Оглядовий лист Вищого господарського
суду України від 14.01.2014 р. № 01-06/15/2014 «Про
деякі питання практики вирішення
спорів, що виникають з правовідносин
страхування»).

Заперечення відповідача, викладене в
письмовому відзиві на позовну заяву,
спростовуються наведеними вище
нормами чинного законодавства. Не
можуть бути прийняті до уваги
заперечення відповідача щодо того, що в
постанові Голосіївського районного
суду м. Києва зазначено, що ОСОБА_1
керував транспортним засобом ,
державний номерний знак якого НОМЕР_4,
при цьому поліс № АВ/5414854 укладено
відносно ТЗ із д.н.з. НОМЕР_2. Тобто,
транспортний засіб, який вказаний у
постанові суду, за твердженням
відповідача, не забезпечений полісом №
АВ/4514854. Суд вважає, що вказівка в
описовій частині постанови
Голосіївського районного суду м. Києва
про керування водієм ОСОБА_1
автомобілем «Фольксваген» д.н.з.
НОМЕР_4, а не автомобілем з номерним
знаком НОМЕР_2, є технічною опискою при
складанні відповідної постанови. Суд
бере до уваги, що в довідці № 9289482 про
дорожньо-транспортну пригоду
зазначено державний номер автомобіля
саме НОМЕР_2, та зазначено поліс №
АВ4514854, виданий ПрАТ «УАСК АСКА». Крім
того, з постанови суду, зазначеної
довідки, інших матеріалів справи
слідує, що ДТП сталося 24.10.2013 р. о 20 год. 40
хв. на вул. Володимирська-Жилянська в м.
Києві. Вина водія ОСОБА_1 при скоєнні
саме ДТП, яке сталося 24.10.2013 р. о 20 год. 40
хв. на вул. Володимирська-Жилянська в м.
Києві, встановлена постановою
Голосіївського районного суду м. Києва.
Тобто, судом встановлено виникнення у
ОСОБА_1 цивільно-правової
відповідальності відповідно до закону.
Відповідно, відповідач як страховик за
полісом № АВ/4514854, мав би сплатити
третій особі (ТОВ «НД - Україна») за її
зверненням страхове відшкодування
відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів». Стосовно необхідності
зменшення страхового відшкодування на
розмір податку на додану вартість суд
зазначає, що відповідно до платіжного
доручення № 13996, згідно з яким
позивачем було сплачено страхове
відшкодування, податок на додану
вартість на суму 10511,69 грн. не
нараховувався. Статтею 36 (п. 2) Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», на яку посилається
відповідач, в обґрунтування своєї
позиції, визначено, якщо відшкодування
витрат на проведення
відновлювального ремонту
пошкодженого майна (транспортного
засобу) з урахуванням зносу
здійснюється безпосередньо на рахунок
потерпілої особи (її представника),
сума, що відповідає розміру оціненої
шкоди, зменшується на суму
визначеного відповідно до
законодавства податку на додану
вартість. При цьому доплата в
розмірі, що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту. Тобто,
податок на додану вартість в будь-якому
разі підлягає відшкодуванню в якості
доплати. Крім того, сума страхового
відшкодування була перерахована не
безпосередньо на рахунок потерпілої
особи, а на рахунок станції технічного
обслуговування, якою проводився
відновлювальний ремонт автомобіля.
Стосовно не визначення чинності на
момент ДТП договору страхування №
0112-0101-1724 від 14.08.2013 р., суд зазначає.
Договором № 0112-0101-1724 добровільного
страхування транспортного засобу від
14.08.2013 р. (п. 6) визначений строк дії
договору: з 00 годин 03.09.2013 р. по 24 годину
02.09.2014 р. Доказів визнання договору
недійсним, припинення його дії,
розірвання договору на момент скоєння
ДТП суду не надано.

Приписами ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України
встановлено, що правосуддя у
господарських судах здійснюється на
засадах рівності всіх учасників
судового процесу перед законом і судом.
Судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів, підтверджуючих
оплату на користь позивача суми 10511,69
грн. сплаченого страхового
відшкодування, не надав.

На підставі викладеного вище, позовні
вимоги про стягнення суми 10511,69 грн.
страхового відшкодування є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню повністю.

Згідно з ст. 49 ГПК України судовий збір
покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 22, 49, 75, ст.ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Українська акціонерна
страхова компанія АСКА" (83052, м. Донецьк,
пр. Ілліча, 100, адреса для листування:
03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора
Антонова, 5, ) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Український страховий стандарт" (04073, м.
Київ, пров. Балтійський, 14, ) грошові кошти в розмірі 10511
(десять тисяч п'ятсот одинадцять) грн. 69
коп., суму 1827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.
Видати наказ.

Повне рішення складено 25 грудня 2014 р.

Суддя Л.П.
Гандюкова

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дати його
повного складення (дня підписання).