ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.12.14р. Справа № 904/9180/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Капсулар", (м.
Дергачі, Харківська область)

до Приватного підприємства
"СТК-Компані", (м. Павлоград,
Дніпропетровська область)

про стягнення 43 735,05 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: Біличко В.В. -
представник (дов. № 150 від 08.12.14р.)

Анненкова В.О. -
представник (дов. № 149 від 08.12.14р.)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Капсулар"
(далі-позивач) звернулося до
господарського суду із позовом до
Приватного підприємства "СТК-Компані"
(далі-відповідач) про стягнення 43 735,05
грн.

Сума позову складається з наступних
сум: 39 992,00 грн. - основний борг, 3 356,04 грн.
- пеня, 387,01 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем зобов'язань за
дистриб'юторським договором № 23062014 від
23.06.14р., в частині повного та
своєчасного розрахунку за поставлений
товар.

Відповідач двічі у судове засідання не
з'явився, відзив на позов та
витребувані судом документи не надав,
але був належним чином повідомлений
про час і місце судового засідання, що
також підтверджується поштовим
повідомленням, яке повернулось до
господарського суду та знаходиться в
матеріалах справи.

За таких обставин господарський суд
вважає, що відповідач не скористався
своїм правом на участь представника у
судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

При цьому, суд вважає достатніми
матеріали справи для слухання справи у
відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
було оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши доводи представників
позивача, оцінивши докази в їх
сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2014 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Капсулар",
як постачальник, та Приватним
підприємством "СТК-Компані", як
дистриб'ютор, було укладено
дистриб'юторський договір № 23062014.

Згідно п. 2.1. договору, постачальник на
умовах, передбачених цим договором,
передає товар дистриб'ютору, а
дистриб'ютор здійснює його продаж
своїм клієнтам, і здійснює
постачальнику своєчасну оплату
отриманого від нього товару.

Відповідно до п. 3.1. договору,
асортимент та кількість кожної партії
товару, що повинна бути поставлена
дистриб'ютору, визначається в
замовленні (заявці) на поставку товару
від дистриб'ютора, яка узгоджується з
постачальником.

Загальна сума договору та кількість
товару, визначається шляхом
підсумовування вартості та кількості
товару, поставленого за цим договором
(п. 4.1. договору),

Пунктом 7.4. договору встановлено, що
оплата кожної отриманої партії товару
здійснюється дистриб'ютором в
безготівковій формі протягом 21
календарних днів з поставки товару на
склад дистриб'ютора. Датою поставки є
дата зазначена у накладній на поставку
певної партії товару. Отримана
постачальником від дистриб'ютора сума
грошових коштів за товар зараховується
постачальником у рахунок закриття
видаткової накладної, по якій
дистриб'ютор отримав товар раніше, та
яка їм на момент перерахування коштів
не сплачена. У тому ж порядку
здійснюється закриття видаткових
накладних у разі повернення товару
дистриб'ютором постачальнику.

Договір вступає в силу з дня його
підписання сторонами та діє до 31 грудня
2014 року, а за грошовими зобов'язаннями -
до їх повного виконання (п. 14.1.
договору).

Строк дії цього договору автоматично
продовжується строком на один рік у
випадку, коли жодна із сторін не
повідомить іншу про відмову від
подальшої участі в цьому договорі, але
не пізніше, ніж за один місяць до
закінчення терміну дії (п. 14.2. договору).

На умовах вищевказаного договору
відповідач отримав у власність товар
(ікра імітована - в асортименті), що
підтверджується видатковими
накладними № 152 від 25.06.14р. на суму 20 260,80
грн. (а.с. 29) та № 162 від 03.07.14р. на суму 20
131,20 грн. (а.с. 27). Всього
відповідач отримав по даним накладним
товар на загальну суму 40 392,00 грн.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 7.4.
договору, відповідач з порушенням
строку частково сплатив за товар суму
400,00 грн., що підтверджується
банківськими виписками: від 11.08.14р. на
суму 50,00 грн., від 18.08.14р. на суму 50,00 грн.,
від 05.09.14р. на суму 200,00 грн. та від 23.09.14р.
на суму 100,00 грн. (а.с. 23 -26).

Таким чином, в результаті часткової
оплати за отриманий товар у
відповідача перед позивачем
утворилась заборгованість в сумі 39 992,00
коп.

На підставі викладеного позивач
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість за отриманий товар у
розмірі 39 992,00 грн.

Доказів виконання по оплаті за
дистриб'юторським договором № 23062014 від
23.06.14р. на загальну суму 39 992,00 грн. на
момент розгляду спору відповідач не
надав, доводи позивача, наведені в
обґрунтування позову, не спростував.

Приймаючи рішення господарський суд
виходить із наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Частиною 6 ст. 265 Господарського кодексу
України встановлено, що за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений строк оплати товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
вiд зобов'язання або одностороння змiна
його умов не допускається, якщо iнше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином вiдповiдно до умов договору та
вимог цього Кодексу, iнших актiв
цивiльного законодавства. Якщо у
зобов'язаннi встановлений строк (термiн)
його виконання, то воно пiдлягає
виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Викладене є підставою для задоволення
позову в частині стягнення основного
боргу у сумі 39 992,00 грн.

Відповідно до п. 12.3. договору, у випадку,
якщо дистриб'ютор у термін, зазначений
у п. 7.4. договору не оплатив або оплатив
не в повному обсязі отриманий товар,
він зобов'язаний сплатити
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми боргу за
кожен календарний день несплати. Пеня
буде нараховуватися протягом одного
року з дати, коли дистриб'ютор був
зобов'язаний оплатити партію товару.

На підставі п. 12.3. договору позивач
просить стягнути з відповідача пеню у
сумі 3 241,37 грн., згідно
наданого розрахунку, який знаходиться
в матеріалах справи (а.с. 34).

За ст.ст. 611, 549, 551 ЦК України, у разi
порушення зобов'язання настають
правовi наслiдки, встановленi договором
або законом, зокрема - сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або iнше майно, якi боржник повинен
передати кредиторовi у разi порушення
боржником зобов'язання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у вiдсотках
вiд суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Предметом
неустойки може бути грошова сума,
рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмiр
встановлюється договором або актом
цивiльного законодавства.

За ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштiв сплачують на
користь одержувачiв цих коштiв за
прострочку платежу пеню в розмiрi, що
встановлюється за згодою сторiн.

Враховуючи викладене, та перевіривши
розрахунки позивача судом встановлено,
що розрахунок пені відповідає вимогам
чинного законодавства.

При викладених обставинах вимогу
позивача щодо стягнення пені у сумі 3
241,37 грн. слід визнати обґрунтованою і
такою, що підлягає задоволенню.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу
України позивач розрахував та заявив
до стягнення з відповідача 3% річних у
сумі 375,64 грн., згідно наданого
розрахунку, який знаходиться в
матеріалах справи (а.с. 34).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача судом
встановлено, що розрахунок 3% річних
відповідає вимогам чинного
законодавства, у зв'язку з чим, вимоги
позивача щодо стягнення 3% річних у сумі
375,64 грн. слід визнати обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню.

Викладене є підставою для задоволення
позову у повному обсязі. Судові витрати
по справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 629,
692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173,
193, 218, 265 Господарського кодексу
України, ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", ст.ст.
49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного підприємства
"СТК-Компані" (юридична адреса: 51400,
Дніпропетровська область, м. Павлоград,
вул. Дніпровська, буд. 24, кв. 34; фактична
адреса: 51400, Дніпропетровська область,
м. Павлоград, вул. Дніпровська, буд. 49;
р/р 5637 в ПАО
"АктаБанк", МФО 307394, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Капсулар" (62300,
Харківська область, м.
Дергачі, провулок Залізничний, 3/4; р/р
8946 в АТ "Сбербанк Росії", МФО 320627,
) - 39 992 (тридцять дев'ять
тисяч дев'ятсот дев'яносто дві) грн. 00
коп. основного боргу, 3 356 (три тисячі
триста п'ятдесят шість) грн. 04 коп. пені,
387 (триста вісімдесят сім) грн. 01 коп. 3%
річних, 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по
сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 30.12.14р.

Суддя І.Ю. Дубінін