ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2014
Справа № 917/2219/14

за позовом Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго", вул. Комарова, 2а,
м. Полтава, Полтавська область, 36008

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Українсько-Білоруське підприємство
"Авіс", вул. Сінна, 8/1, м. Полтава,
Полтавська область, 36039

про стягнення 35 365,40 грн.

Суддя Ківшик О.В.

Представники:

від позивача: Міняйло Г. Ю., довіреність
№ 19-14/8 від 02.01.2013 р.;

від відповідача: не з'явилися

Справа прийнята до провадження суддею
Ківшик О.В. на підставі повторного
автоматичного розподілу справи
відповідно до ст. 21 ГПК України та
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду.

25.12.2014 р. у судовому засіданні
відповідно до ст. 85 ГПК України
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення, залучено її до
матеріалів справи та повідомлено про
термін виготовлення повного тексту
судового рішення.

Суть спору: розглядається позовна
заява Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Українсько-Білоруське підприємство
"Авіс" 35 365,40 грн. заборгованості, що
виникла внаслідок неналежного
виконання останнім умов укладеного між
сторонами 01.10.2010 р. Договору № 1858 на
відпуск теплової енергії у вигляді
гарячої води, з яких : 21 249,72 грн.
основний борг за період з 01.10.2012 р. по
30.04.2014 р., 9 944,64 грн. пеня за період 16.11.2013
р. по 15.05.2014 р., 747,39 грн. три проценти
річних та 3 423,65 грн. інфляційні втрати
за період 16.11.2013 р. по 07.10.2014 р..

Представник позивача наполягає на
задоволенні позовних вимог за
обґрунтуванням, наведеним у позовній
заяві.

Відповідач представництво у судове
засідання не забезпечив, вимоги суду не
виконав, про причини цього суд не
повідомив. Останній відповідно до пп.
2.6.15 Інструкції з діловодства в
господарських судах України та пп. 3.9.1
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" був належним чином та
завчасно повідомлений про дату, час і
місце проведення судових засідань, а
також про покладені на нього обов'язки,
про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах
справи доказів для розгляду спору по
суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифікована Законом України від
17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на
розгляд його справи упродовж розумного
строку, суд не оцінює вказану обставину
як підставу для відкладення розгляду
справи. Спір розглядається за наявними
матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши надані докази, суд,

встановив :

01.10.2010 р. між Полтавським обласним
виробничим об'єднанням
"Полтаватеплоенерго" (теплопостачальна
організація) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Українсько-Білоруське підприємство
"Авіс" (споживач) було укладено договір
№ 1858 на відпуск теплової енергії у
вигляді гарячої води (далі - Договір),
відповідно до якого теплопостачальна
організація зобов'язувалася постачати
споживачу теплову енергію у вигляді
гарячої води з метою забезпечення
опалення його приміщень до межі
розподілу будівлі офісних приміщень по
вул. Сінній, 8/1, а споживач
зобов'язувався оплачувати одержану
теплову енергію за встановленими
тарифами (цінами), визначеними п. 14
Договору з проведенням платежів
відповідно до умов п. 15 Договору.

При цьому сторони узгодили, зокрема
наступне :

- оплата за опалення, що проводить
споживач, стягується на підставі
тарифів, встановлених уповноваженим
органом. На момент укладання договору
відповідно до діючих тарифів - оплата
за опалення в розмірі 12,08 грн. за 1 кв.м.
загальної площі для споживачів ІІІ
групи в опалювальний сезон. Площа
приміщень - 112,5 кв.м.. Оплата в місяць
становить 1 359,00 грн.. Оплата в розмірі
29,64 грн. з урахуванням ПДВ за підігрів 1
куб.м. води для споживачів ІІІ групи (п.
14 Договору);

- всі розрахунки по цьому договору
проводяться на підставі рахунка,
виписаного теплопостачальною
організацією споживачу. Споживач
зобов'язується сплачувати за опалення
у строк до 30 числа поточного місяця. У
випадку неоплати у вказані у договорі
строки вводиться пеня у розмірі 1% за
кожний день прострочення платежу але
не більше 100% боргу (п. 15 Договору);

- даний договір укладений на період : а)
для опалення з 01.10.2010 р. по 31.12.2015 р., б)
для водопостачання з 01.10.2010 р. по 31.12.2015
р. та в) в частині розрахунків до їх
повного завершення (п. 22 Договору);

- у випадку зміни тарифів постачальник
повідомляє про це споживача у порядку,
визначеному законодавством, і
розрахунок проводиться з дня
затвердження нових тарифів. Нові
тарифи є обов'язковими до застосування
і набувають чинності для сторін без
укладання додаткових угод (ч. 2 п. 24
Договору).

30.09.2011 р. між сторонами було укладено
додаткову угоду № 1 до вказаного
Договору, згідно якої сторонами
внесено зміни, зокрема, до п. 15 та
викладено його в наступній редакції :
"факт отримання споживачем тепової
енергії фіксується щомісячно актом
приймання-передачі теплової енергії,
який складається сторонами відповідно
до вимог чинного законодавства".

20.10.2011 р. між сторонами було укладено
додаткову угоду № 2, якою внесено
наступні зміни та доповнення до
Договору :

- додано розділ "Облік теплової енергії"
наступного змісту : "Обсяг теплової
енергії, який постачається Споживачу в
розрахунковому періоді, визначається
"Теплопостачальною організацією"
розрахунковим способом відповідно до
теплового навантаження об'єктів
(згідно СНиП 2.04.05-91 "Отопление,
вентиляция и кондиционирование") з
урахуванням середньомісячної
температури зовнішнього повітря,
визначеної згідно СНиП 2.01.01-82
(Строительная климатография и
геофизика) та наведений в п. 3 Додатку
"Розрахунок обсягу теплової енергії",
який є невід'ємною частиною даного
договору. Розрахункове теплове
навантаження на опалення складає 0,006122
Гкал/год. У місяці, наступному за
розрахунковим, "Теплопостачальна
організація" визначає фактичний обсяг
відпущеної теплової енергії за
розрахунковий період з урахуванням
фактичної температури зовнішнього
повітря і надає "Споживачу" рахунок та
акт приймання-передачі теплової
енергії. У разі, якщо обсяг фактично
спожитої теплової енергії перевищує
зазначений в договорі, кінцевий
розрахунок вартості такого
перевищення проводиться "Споживачем"
не пізніше 15 числа місяця, наступного
за розрахунковим. У разі, якщо фактичне
споживання теплової енергії нижче від
зазначеного в договорі обсягу, така
надлишкова оплата зараховується як
попередня оплата в поточному місяці",

- змінено розділ "Розрахунки за
користування тепловою енергією" та
викладено в наступній редакції :
"Розрахунки за відпущену теплову
енергію проводяться відповідно до
тарифів, встановлених уповноваженим
органом та діючих на період постачання
теплової енергії, на підставі
виконаних розрахунків відповідно до
теплових навантажень. Вартість 1 Гкал -
802,18 грн. (без ПДВ), 962,62 грн. (з ПДВ) для
потреб інших споживачів. Розрахунковим
періодом є календарний місяць.
Встановлюється наступний порядок
розрахунків : оплата вартості теплової
енергії, визначеної розрахунковим
способом в п. 3 Додатку "Розрахунок
обсягу теплової енергії", проводиться
"Споживачем" плановим платежем до 30
числа поточного місяця; кінцевий
розрахунок вартості теплової енергії
визначеної з урахуванням фактичної
температури повітря, проводиться
"Споживачем" до 15 числа місяця
наступного за розрахунковим на
підставі виписаного рахунку. "Споживач"
може проводити попередню оплату за
місяць наступний за розрахунковим.
Якщо підстава платежу в платіжних
документах не зазначена,
"Теплопостачальна організація"
зараховує кошти в погашення
заборгованості за спожиту теплову
енергію, отриману в минулі періоди. У
разі відсутності у "Споживача"
заборгованості "Теплопостачальна
організація" зараховує кошти в рахунок
оплати за місяць, в якому здійснена
оплата. Факт отримання "Споживачем"
теплової енергії фіксується щомісячно
Актом приймання - передачі теплової
енергії, який складається Сторонами
відповідно до вимог чинного
законодавства та Договору. У разі
неповернення "Споживачем" Акту
приймання-передачі теплової енергії в
5-ти денний термін, як це передбачено п.
7ж Договору, він, підписаний
"Теплопостачальною організацією в
односторонньому порядку, вважається
оформленим відповідно до вимог чинного
законодавства і підтверджує факт
надання "Споживачу" теплової енергії. У
випадку несплати у вказані у Договорі
строки нараховується пеня в розмірі 1,0%
за кожний день прострочки платежу, але
не більше 100% боргу згідно Закону
України № 686-ХІ від 20.05.1999 р. "Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги", а також стягуються
3% річних та інфляційні витрати з
простроченої суми згідно зі ст. 625 ЦК
України",

- згідно з ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу
України, умови цієї додаткової угоди
поширюються на відносини, які виникли
між сторонами до укладення даної
додаткової угоди, а саме з 01.10.2011 р.;

Теплопостачальною організацією за
період з жовтня 2012 р. по квітень 2013 р. та
з за період з жовтня 2013 р. по квітень 2014
р. (включно) було виконано договірні
зобов'язання з надання послуг по
постачанню споживачу теплової енергії
у вигляді гарячої води з метою
забезпечення опалення на загальну суму
21 249,72 грн..

Позивачем в дотримання умов Договору
було надіслано відповідачеві акти
приймання-передачі теплової енергії за
жовтень 2012 р. від 31.10.2012 р. на суму 607,42
грн., за листопад 2012 р. від 31.11.2012 р. на
суму 1 439,11 грн.. за грудень 2012 р. від
31.12.2012 р. на суму 2 417,12 грн., за січень 2013
р. від 31.01.2013 р. на суму 2 277,55 грн., за
лютий 2013 р. від 28.02.2013 р. на суму 1 805,87
грн., за березень 2013 р. від 31.03.2013 р. на
сму 2010,90 грн., за квітень 2013 р. від 30.04.2013
р. на суму 533,29 грн., за жовтень 2013 р. від
31.10.2013 р. на суму 1 072,36 грн., за листопад
2013 р. від 30.11.2013 р. на суму 1 293,76 грн., за
грудень 2013 р. від 31.12.2013 р. на суму 2 100,83
грн., за січень 2014 р. на суму 2 368,79 грн., за
лютий 2014 р. від 28.02.2014 р. на суму 1 734,47
грн., за березень 2014 р. від 31.03.2014 р. на
суму 1 209,49 грн. та за квітень 2014 р. від
30.04.2014 р. на суму 378,76 грн. та були
пред'явлені відповідні рахунки на
оплату отриманої ним теплової енергії.
(копії наявні у матеріалах справи, а.с.
43-70).

За даними позивача в порушення умов
Договору відповідачем не проведено
оплату вартості спожитої теплової
енергії, на момент подання позову
заборгованість відповідача за спожиту
теплову енергію складає 21 249,72 грн..

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 35 365,40 грн.
заборгованості, що виникла внаслідок
неналежного виконання останнім умов
укладеного між сторонами 01.10.2010 р.
Договору № 1858 на відпуск теплової
енергії у вигляді гарячої води, з яких :
21 249,72 грн. основний борг за період з
01.10.2012 р. по 30.04.2014 р., 9 944,64 грн. пеня за
період 16.11.2013 р. по 15.05.2014 р., 747,39 грн. три
проценти річних та 3 423,65 грн. інфляційні
втрати за період 16.11.2013 р. по 07.10.2014 р..

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Правочин за приписами ст. 204
Цивільного кодексу України є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.
Положеннями статей 627, 628 Цивільного
кодексу України визначено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67
Господарського кодексу України
унормовано, що відносини підприємства
з іншими підприємствами,
організаціями, громадянами в усіх
сферах господарської діяльності
здійснюються на основі договорів.
Враховуючи правову природу укладеного
договору, кореспондуючи права та
обов'язки його сторін, суд дійшов
висновку, що оцінка правомірності
заявлених вимог має здійснюватись з
урахуванням приписів законодавства,
які регламентують правовідносини за
договором енергопостачання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду споживачеві
(абоненту), який зобов'язаний оплатити
прийняту енергію та дотримуватися
передбаченого законом режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу
України передбачено, що розрахунки за
договорами енергопостачання
здійснюються на підставі цін (тарифів),
встановлених відповідно до вимог
закону.

За приписами ст. 1 Закону України № 2633-ІV
від 02.06.2005 р. "Про теплопостачання" (із
змінами та доповненнями, далі - Закон
України "Про теплопостачання") тариф
(ціна) на теплову енергію - грошовий
вираз витрат на виробництво,
транспортування, постачання одиниці
теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням
рентабельності виробництва,
інвестиційної та інших складових, що
визначаються згідно із методиками,
розробленими центральним органом
виконавчої влади у сфері
теплопостачання. Відповідно до ч. 5 та ч.
6 ст. 19 Закону України "Про
теплопостачання" теплотранспортуюча
організація не має права відмовити
споживачу теплової енергії у
забезпеченні його тепловою енергією за
наявності технічних можливостей на
приєднання споживача до теплової
мережі, споживач зобов'язаний
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Статтею 629 Цивільного кодексу України,
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами. У
відповідності до вимог ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином та в установлений строк,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається. Статтею
193 Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Не
допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом.
Частиною першою ст. 530 Цивільного
кодексу України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк. Відповідно до ст. 599
Цивільного кодексу України та ст. 202
Господарського кодексу України
господарське зобов'язання
припиняється, зокрема, виконанням,
проведеним належним чином. Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач належним чином виконав
зобов'язання за вищезазначеним
договором на відпуск теплової енергії
у вигляді гарячої води. Відповідач в
порушення прийнятих на себе
зобов'язань за Договором надані
послуги не оплатив, заборгованість
останнього на момент подання позову та
прийняття даного рішення складає 21 249,72
грн.. Дана обставина відповідачем не
спростована.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.
548 Цивільного кодексу України
виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом.
Одним із видів забезпечення виконання
зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549
Цивільного кодексу України та ст. 199
Господарського кодексу України, є
неустойка (штраф, пеня), розмір якої
визначається відповідно до умов
договору, що не суперечать чинному
законодавству України. Відповідно до
ст. 230 Господарського кодексу України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231
Господарського кодексу України
визначено, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).
Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за увесь час
користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором (п. 6 ст. 231
Господарського кодексу України).

Пунктом 15 Договору визначено, що у
випадку несплати у вказані в договорі
строки нараховується пеня в розмірі 1,0 %
за кожний день прострочки платежу, але
не більше 100% боргу згідно Закону
України "Про відповідальність
суб'єктів підприємницької діяльності
за несвоєчасне внесення плати за
спожиті комунальні послуги" № 686-ХІ від
20.05.99 р., а також стягуються 3 % річних та
інфляційні витрати простроченої суми
згідно зі ст. 625 ЦК України."

Частиною 3 ст. 1 Закону України № 686-XIV
від 20.05.1999 р. "Про відповідальність
суб'єктів підприємницької діяльності
за несвоєчасне виконання плати за
спожиті комунальні послуги та
утримання прибудинкових територій"
встановлено, що суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують нежилі будинки і
приміщення, належні їм на праві
власності або орендовані ними на
підставі договору, для провадження
своєї діяльності за несвоєчасні
розрахунки за спожиті комунальні
послуги сплачують пеню в розмірі 1 % від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення, якщо інший розмір
пені не встановлено угодою сторін, але
не більше 100 % загальної суми боргу.

Здійснивши перевірку наданого
позивачем розрахунку в частині
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача 9 944,64 грн. пені за період з
16.11.2013 р. по 15.05.2014 р. включно (з
урахуванням моменту виникнення у
відповідача зобов'язань щодо оплати
отриманої теплової енергії за кожний
окремий місяць), суд прийшов до
висновку, що вимоги позивача в цій
частині відповідно до п. 4 та п. 6 ст. 231, п.
6 ст. 232 Господарського кодексу України
є правомірними, а тому підлягають
задоволенню (розрахунок суми пені
здійснено за допомогою калькулятору
підрахунку заборгованості та штрафних
санкцій "Ліга:Еліт 8.1.5"). Судом при
перевірці розрахунку пені враховано
правову позицію, викладену у постанові
Верховного суду України від 16.04.2013 р. у
справі № 18/957/12.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого
позивачем розрахунку позовних вимог
щодо стягнення з відповідача 747,39 грн.
трьох процентів річних та 3 423,65 грн.
інфляційних втрат за період 16.11.2013р. по
07.10.2014р. (з урахуванням моменту
виникнення зобов'язань щодо оплати за
отриману теплову енергію за кожний
окремий місяць), суд прийшов до
висновку, що вимоги позивача
відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України є правомірними, а тому
підлягають задоволенню (розрахунок
здійснено за допомогою калькулятору
підрахунку заборгованості та штрафних
санкцій "Ліга:Еліт 8.1.5").

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129
Конституції України та ст. 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Допустимих доказів в спростування
вищевикладеного чи будь-яких
обґрунтованих заперечень по суті спору
відповідач суду не надав.

За викладеного, позовні вимоги
підтверджені документально та нормами
матеріального права, відповідачем не
спростовані, а тому підлягають
задоволенню у повному обсязі.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 43, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Українсько-Білоруське підприємство
"Авіс" (вул. Комсомольська, 7, кв. 45, м.
Полтава, Полтавська область, 36011),
ідентифікаційний код юридичної особи
22542374, р/р № 260093931 в ГУДКСУ в АБ
"Полтавабанк", МФО 331489 на користь
Полтавського обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства "Полтаватеплоенерго" (36008,
м. Полтава, вул. Комарова, 2а), р/р 260007148 в
АК "Полтавабанк", МФО 331489,
ідентифікаційний код юридичної особи
03338030 - 21 249,72 грн. основного боргу,
9 944,64 грн. пені, 747,39 грн. три проценти
річних, 3 423,65 грн. інфляційних втрат.

Видати наказ з набранням рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 29.12.2014 р.

Суддя

О.В.Ківшик

Примітка : Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
прийняття, а у разі, якщо у судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 цього Кодексу. Рішення може
бути оскаржено протягом десяти днів з
дня прийняття рішення, а у разі якщо у
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення
- з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційною інстанцією.