ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року Справа № 916/1117/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоПолянського А.Г.,
суддівКравчука Г.А.,
Мачульського Г.М. (доповідач),
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрна екологічна група "Біоленд"
на постановуОдеського апеляційного господарського суду
від25.09.2014р.
у справі№916/1117/14
Господарського судуОдеської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "РДО Україна"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрна екологічна група "Біоленд"
про стягнення суми

за участю

- відповідача:Онищенко Т.О. (довіреність від 23.09.2014р.)

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись у суд з даним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю "РДО Україна" (далі - позивач) з урахуванням зменшення та уточнення позовних вимог просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрна екологічна група "Біоленд" (далі - відповідач) 327 881,09 грн., а саме: 220 733,89 грн. - основного боргу, 19 398,89 грн. - пені, 5 519,16 грн. - 3% річних, 19 590,42 грн. - індексу інфляції за договором поставки запасних частин до сільськогосподарської техніки №37-ЗЧ ВД від 20.08.2013р.; 26 766,00 грн. - основного боргу, 2 166,95 грн. - пені, 442,20 грн. - 3% річних, 1 860,38 грн. - індексу інфляції за договором про продаж послуг технічного ремонту (сервісу) №016/С від 14.05.2013р.; 26 910,00 грн. - основний борг, 2 178,60 грн. - пеня, 444,21 грн. - 3% річних, 1 870,39 грн. - індексу інфляції за договором про продаж послуг технічного ремонту (сервісу) №104/13 ЖТ/ТС від 03.06.2013р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач як покупець товарів та замовник послуг за вказаними договорами не розрахувався з позивачем (продавцем та виконавцем).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.08.2014р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Цісельський О.В., судді Щавинська Ю.М., Рога Н.В.) позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача за договором №37-ЗЧ основний борг в розмірі 220 733,89 грн., пеню в розмірі 10 000, 00 грн., 3% річних в розмірі 4 756,20 грн., індекс інфляції в розмірі 19 590,42 грн.; за договором №016/с основний борг в розмірі 26 766,00 грн., пеню в розмірі 1 000,00 грн., 3% річних в розмірі 442,19 грн., індекс інфляції в розмірі 1 860,38 грн.; за договором №104/13 ЖТ/ТС основний борг в розмірі 26 910,00 грн., пеню в розмірі 1 000,00 грн., 3% річних в розмірі 444,21 грн., індекс інфляції в розмірі 1 870,39 грн., всього - 315 373,68 грн., в іншій частині позову - відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.09.2014р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевченко В.В., судді Мирошниченко М.А., Головей В.М.) в цій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову та рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до місцевого господарського суду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

У відзиві позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, вказуючи, що рішення суддів попередніх інстанцій є законними, обґрунтованими та винесеними у повній відповідності із нормами матеріального та процесуального права.

Переглянувши у касаційному порядку оскаржене судове рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України виходить з наступного.

Як встановлено судами, 20.08.2013 між сторона у справі укладено договір поставки запасних частин до сільськогосподарської техніки №37-ЗЧ ВД, за умовами якого позивач зобов'язався передати у власність відповідача запасні частини до сільськогосподарської техніки, а останній прийняти та оплатити їх вартість відповідно до умов договору.

Згідно п.5.1. договору останній вступає в силу з дня його підписання і діє до 31.12.2013, а в частині оплати замовленого товару та сплати інших платежів - до повного розрахунку.

Приймаючи рішення суди обох інстанцій виходили з того, що позивач свої зобов'язання за вищезазначеним договором виконав у повному обсязі та поставив відповідачеві товар на загальну суму 292 733,89 грн., що підтверджується даними видаткових накладних №ВН-02-03787 від 26.08.2013 на суму 639,07 грн., №ВН-02-03788 від 26.08.2013 на суму 9 570,13 грн., №ВН-02-03789 від 26.08.2013 на суму 1 226,02 грн., №ВН-02-03790 від 26.08.2013 на суму 10 565,19 грн., №ВН-02-03791 від 26.08.2013 на суму 732,66 грн., №ВН-02-03792 від 26.08.2013 на суму 14,24 грн., №ВН-02-03793 від 26.08.2013 на суму 8 936,12 грн., №ВН-02-03794 від 26.08.2013 на суму 2 516,41 грн., №ВН-02-03795 від 26.08.2013 на суму 17 003,81 грн., №ВН-02-03796 від 26.08.2013 на суму 9 682,75 грн., №ВН-02-03808 від 27.08.2013 на суму 4 879,02 грн., №ВН-02-03921 від 30.08.2013 на суму 3 337,79 грн., №ВН-02-03922 від 30.08.2013 на суму 2 049,24 грн., №ВН-02-04082 від 06.09.2013 на суму 1 915,25 грн., №ВН-02-04084 від 06.09.2013 на суму 39 067,72 грн., №ВН-02-04085 від 06.09.2013 на суму 5 579,29 грн., №ВН-02-04088 від 06.08.2013 на суму 2 520,40 грн., №ВН-02-04089 від 06.09.2013 на суму 3 812,88 грн., №ВН-02-04211 від 13.09.2013 на суму 1 888,54 грн., №ВН-02-04220 від 13.09.2013 на суму 14 913,17 грн., №ВН-02-04221 від 13.09.2013 на суму 1 092,37 грн., №ВН-02-04325 від 19.09.2013 на суму 1 215,05 грн., №ВН-02-04527 від 30.09.2013 на суму 661,34 грн., №ВН-02-04528 від 30.09.2013 на суму 408,64 грн., №ВН-02-04577 від 01.10.2013 на суму 11 265,39 грн., №ВН-02-04638 від 03.10.2013 на суму 7 095,13 грн., №ВН-02-04639 від 03.10.2013 на суму 3 564,35 грн., №ВН-02-04861 від 11.10.2013 на суму 42 787,18 грн., №ВН-02-04863 від 11.10.2013 на суму 639,74 грн., №ВН-02-04938 від 15.10.2013 на суму 10 991,73 грн., №ВН-02-04413 від 24.09.2013 на суму 17 844,42 грн., №ВН-02-04432 від 24.09.2013 на суму 31 008,59 грн., №ВН-02-04533 від 30.09.2013 на суму 1 084,39 грн., №ВН-02-04574 від 01.10.2013 на суму 495,67 грн., №ВН-02-04851 від 11.10.2013 на суму 1 410.78 грн., №ВН-02-04880 від 14.10.2013 на суму 7 473,23 грн., №ВН-02-04882 від 14.10.2013 на суму 2 923,07 грн., №ВН-02-04883 від 14.10.2013 на суму 46,80 грн., №ВН-02-05095 від 22.10.2013 на суму 510,12 грн., №ВН-02-05096 від 22.10.2013 на суму 3 050,95 грн., №ВН-02-05917 від 25.11.2013 на суму 5 944,31 грн., №ВН-02-05935 від 25.11.2013 на суму 370,94 грн., які підписано уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками без будь-яких зауважень щодо кількості, вартості та якості отриманих запчастин, а також відповідними довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей за договором поставки, зокрема, №517 від 23.08.2013 на суму 65 000,42 грн., №525 від 30.08.2013 на суму 5 387,03 грн., №547 від 06.09.2013 на суму 52 895,54 грн., №586 від 11.09.2013 на суму 1 888,54 грн., №595 від 13.09.2013 на суму 60 005,54 грн., №608 від 19.06.2013 на суму 1 215,05 грн., №623 від 30.09.2013 на суму 12 305,37 грн., №632 від 03.10.2013 на 10 659,48 грн., №661 від 10.10.2013, №670 від 15.10.2013, №609 від 24.09.2013 на суму 48 853,01 грн., №628 від 30.09.2013 на суму 1 084,39 грн., №629 від 01.10.2013 на суму 495,67 грн., №664 від 11.10.2013, №6654 від 14.10.2013, №666 від 14.10.2013, №667 від 14.10.2013, №713 від 25.11.2013, а всього поставлено позивачем відповідачеві товару на загальну суму 292 733,89 грн., що, як зазначено судами, не заперечується жодною із сторін.

Відповідно до п.1.1. договору відповідач зобов'язаний оплатити отриманий товар в наступному порядку:

а) за умови придбання товару на загальну суму до: 400 000 грн. в т.ч. ПДВ - протягом 40 днів з дня отримання першої партії (або першої одиниці) товару;

б) за умови придбання товару на загальну суму понад 400 000 грн. в т.ч. ПДВ (одноразово або частинами) в день отримання товару на суму, що перевищує вказану в цьому підпункті Договору суму.

Також сторонами встановлено, що зобов'язання по оплаті товару в день його отримання настає, як при факті одноразового отримання товару на суму, що перевищує суму вказану в підпункті б), так і при отриманні частин товару, сума ціни попередньо отриманого, але не оплаченого товару, перевищує вказану в підпункті б).

Постачальник має право притримати товар (або його частину) за умови порушення Покупцем встановленого вище порядку оплати.

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково, зокрема, 26.02.2014 на суму 25 000 грн., 07.03.2014 на суму 5 000 грн., 25.03.2014 на суму 20 000 грн., 06.05.2014 на суму 5 000 грн., 23.05.2014 на суму 7 000 грн., 01.07.2014 на суму 15 000 грн., а всього на загальну суму 67 000 грн., решта частина отриманого товару вартістю 220 733,89 грн. залишилася не оплаченою.

Суди виходили з того, що доказів, які б свідчили про те, що у відповідача перед позивачем за договором поставки запасних частин до сільськогосподарської техніки №37-ЗЧ ВД від 20.08.2013 відсутній борг у сумі 220 733,89 грн. матеріали справи не містять.

Також судами встановлено, що 14.05.2013 між сторонами у справі укладено договір про продаж послуг технічного ремонту (сервісу) на умовах відстрочення остаточного розрахунку №016/с, за умовами якого позивач зобов'язався надати послуги з технічного сервісу (ремонту) сільськогосподарської техніки (за умови наявності у замовника всіх необхідних запчастин і матеріалів зазначених у Додатку № 3), а відповідач прийняти ці роботи та оплатити їх вартість, запчастин та матеріалів згідно умов цього договору.

Згідно п.4.1. договору права та обов'язки сторін цього Договору виникають в момент його підписання повноважними представниками сторін та припиняються належним виконанням сторонами всіх його умов, про що свідчить акт(и) виконаних робіт, які підписуються повноважними представниками сторін та скріплюються їх печатками.

Суди виходили з того, що позивач свої зобов'язання за договором про продаж послуг технічного ремонту (сервісу) на умовах відстрочення остаточного розрахунку №016/с виконав у повному обсязі та надав відповідачеві послуги з технічного ремонту на загальну суму 26 766,00 грн., що підтверджується даними актів виконаних робіт, зокрема, акт №ВН-02-05711 від 18.11.2013 на суму 13 356,00 грн., акт №ВН-02-05712 від 18.11.2013 на суму 13 410,00 грн., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками без будь-яких зауважень щодо кількості, якості та вартості наданих послуг, належним чином завірені копії яких додано до справи. Також суди виходили з того, що доказів, які б свідчили про те, що відповідач свій обов'язок щодо оплати за надані послуги позивачем виконав у повному обсязі та сплатив позивачеві 26 766,00 грн. матеріали справи не містять.

Крім того, судам встановлено, що 03.06.2013 між сторонами у справі укладено договір про продаж послуг технічного ремонту (сервісу) на умовах відстрочення остаточного розрахунку №104/13-ЖТ/ТС, за умовами якого позивач зобов'язався надати послуги з технічного сервісу (ремонту) сільськогосподарської техніки, а відповідач прийняти ці послуги та оплатити вартість цих робіт, запчастин та матеріалів згідно умов цього Договору.

Сторонами погоджено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2013.

Згідно п.4.1. договору права та обов'язки сторін цього договору виникають в момент його підписання повноважними представниками сторін та припиняються належним виконанням сторонами всіх його умов, про що свідчить Акт(и) виконаних робіт, які підписуються повноважними представниками сторін та скріплюються їх печатками.

Приймаючи рішення суди виходили з того, що позивач свої зобов'язання за вищезазначеним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачеві послуги з технічного ремонту на загальну суму 26 910,00 грн., що підтверджується даними актів виконаних робіт, зокрема, №ВН-02-05705 від 18.11.2013 на суму 2 520,00 грн., №ВН-02-05706 від 18.11.2013 на суму 4 770 грн., №ВН-0205707 від 18.11.2013 на суму 2 340,00 грн., №ВН-02-05708 від 18.11.2013 на суму 3 600,00 грн., №ВН-02-05709 від 18.11.2013 на суму 13 680,00 грн., а всього на загальну суму 26 910 грн., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками без будь-яких зауважень щодо якості, кількості та вартості наданих послуг, копії яких додано до справи, а також з того, що доказів, які б свідчили про те, що відповідач свій обов'язок щодо оплати за надані послуги позивачем виконав у повному обсязі та сплатив позивачеві 26 910,00 грн., матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, своє рішення про часткове задоволення позову мотивував тим, що позовні вимоги в цілому є обґрунтованими, проте позивачем суму заборгованості, а відтак і пені, втрат від інфляції та трьох відсотків річних було розраховано з арифметичними помилками, тому суд, здійснивши самостійний розрахунок, задовольнив позовні вимоги відповідно до встановленої ним суми заборгованості відповідача перед позивачем.

Про те судові рішення підлягають скасуванню як такі, що прийняті при неповному з'ясуванні всіх обставин справи.

Згідно вимог статей 47, 43, статті 84 ч.1 п.3, статті 105 ч.2 п.7 Господарського процесуального кодексу України судові рішення є законними і обґрунтованими тоді, коли всі обставини справи, що входять до предмету доказування в справі та мають значення для її розгляду, відображені, в судових рішеннях, а висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими та оціненими в судовому засіданні.

Відповідно до приписів статті 1115 цього кодексу касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Приписами пункту четвертого постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" визначено, що відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи безпідставні.

Водночас, заперечуючи проти позову, як вбачається із відзиву на позовну заяву, відповідач посилався на неналежне виконання позивачем своїх зобов'язань за вказаними вище договорами щодо проведення ремонту трактора John Deere (т.1 а.с.163-165), однак у порушення наведених норм права суди обох інстанцій у мотивувальній частині своїх рішень вказаних доводів не дослідили, та не спростували їх.

Згідно із положеннями статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Оскільки усунення вказаних недоліків пов'язане із дослідженням та оцінкою доказів, судові рішення як такі, що прийняті при неповному з'ясуванні всіх обставин справи, підлягають скасуванню, а справу належить направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Разом з тим, виходячи із матеріалів справи слід зазначити, що ухвалою місцевого господарського суду від 26.05.2014 провадження у справі у частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Лотос" було припинено за відмовою позивача від позову до цього товариства і вказана ухвала суду відповідачем та іншими особами оскаржена не була.

Крім того, із обставин справи не вбачається, що відповідач звертався у суд із відповідним позовом щодо правомірності укладення договору поруки.

Таким чином приймаючи рішення по суті спору у місцевого господарського суду на розгляді залишались лише вимоги позивача до відповідача щодо неналежного виконання умов договору про продаж послуг технічного ремонту (сервісу) на умовах відстрочення остаточного розрахунку №104/13-ЖТ/ТС, договору поставки запасних частин до сільськогосподарської техніки №37-ЗЧ ВД, договору про продаж послуг технічного ремонту (сервісу) на умовах відстрочення остаточного розрахунку №016/с.

Відповідно ж до приписів статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи викладене оскільки такого клопотання не надходило, та з урахуванням тієї обставини що у дослідженні обставин, що стосуються договору поруки у суду відпали правові підстави у зв'язку із відмовою від позову до поручителя і припиненням ухвалою суду 26.05.2014 провадження у справі у частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Лотос", приймаючи в подальшому рішення у справі по суті позову до відповідача суд першої інстанції не вправі був досліджувати обставини, пов'язані з укладенням договору поруки.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи вказане судове рішення, враховуючи межі перегляду справи в апеляційній інстанції, визначені статтею 101 вказаного кодексу, також не мав правових підстав здійснювати оцінку правовідносин вказаних осіб стосовно укладення договору поруки.

Враховуючи викладене доводи, наведені у касаційній скарзі щодо цих обставин, є безпідставними.

Зважаючи на вище викладене, при новому розгляді справи суду необхідно всебічно та повно з'ясувати обставини справи в їх сукупності та вирішити спір відповідно до закону.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.3, 11110 ч.1, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська аграрна екологічна група "Біоленд" задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 25.09.2014р. та рішення Господарського суду Одеської області від 04.08.2014р. у справі №916/1117/14, скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий суддя А.Г. Полянський

Судді Г.А. Кравчук

Г.М. Мачульський