ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" грудня 2014 р.Справа № 916/4267/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Веста";

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства акціонерного
банку "Південний";

про визнання правовідносин
припиненими, зняття зареєстрованих
обтяжень та іпотек.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: Топор І.В. - довіреність
від 17.11.2014 року;

від відповідача: Денисова В.П. -
довіреність №378 від 12.11.2014р.

У судовому засіданні було оголошено
перерву відповідно до ст. 77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Веста" (далі Позивач)
звернулося до господарського суду
Одеської області з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
акціонерного банку "Південний" (далі
Відповідач), в якій просило визнати
припиненими правовідносини іпотеки за
Іпотечним договором №745 від 22.02.2008 року,
предметом іпотеки за яким були будівлі
та споруди цілісного майнового
комплексу АЗС№19, що належить на праві
власності ТОВ «Веста» та розташовані
за адресою: Донецька область,
м.Макіївка, вул. Автотранспортна, 50а,
укладеним між товариством з обмеженою
відповідальністю «Веста» (67822, Одеська
обл., Овідіопольський район, с. Нова
Долина, вул. Крупської, 2Г, ) та Публічним акціонерним
товариством Акціонерний банк
«Південний» (65059, м. Одеса, вул. Краснова,
6/1, ); визнати
припиненими правовідносини іпотеки за
Іпотечним договором №1822 від 02.03.2012
року, предметом іпотеки за яким була
автозаправна станція, що належить на
праві власності ТОВ «Веста» та
розташована за адресою: м.Чернівці, вул.
Остапа Вільшини, 1а, укладеним між
товариством з обмеженою
відповідальністю «Веста» (67822, Одеська
обл., Овідіопольський район, с. Нова
Долина, вул. Крупської, 2Г, ) та Публічним акціонерним
товариством Акціонерний банк
«Південний» (65059, м. Одеса, вул. Краснова,
6/1, ); зняти заборону на
відчуження будівель та споруд
цілісного майнового комплексу АЗС№19,
що належить на праві власності ТОВ
«Веста» та розташований за адресою:
Донецька область, м.Макіївка, вул.
Автотранспортна, 50а, зареєстровану 22
лютого 2008р. державним реєстратором
реєстраційної служби Макіївського
районного управління юстиції
Донецької області за реєстровим №2998126,
та виключити з Державного реєстру
іпотек і з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
відповідні записи, що стосуються
предмету іпотеки за Іпотечним
договором №745 від 22.02.2008 року, укладеним
між товариством з обмеженою
відповідальністю «Веста» (67822, Одеська
обл., Овідіопольський район, с. Нова
Долина, вул. Крупської, 2Г, ) та Публічним акціонерним
товариством Акціонерний банк
«Південний» (65059, м. Одеса, вул. Краснова,
6/1, ); зняти заборону на
відчуження автозаправної станції, що
належить на праві власності ТОВ
«Веста» та розташована за адресою:
м.Чернівці, вул. Остапа Вільшини, 1а,
зареєстровану 02 березня 2012 р. приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу Іллічовою Н.А. за
реєстровим №12236566, та виключити з
Державного реєстру іпотек і з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна відповідні записи, що
стосуються предмету іпотеки за
Іпотечним договором №1822 від 02.03.2012
року, укладеним між товариством з
обмеженою відповідальністю «Веста»
(67822, Одеська обл., Овідіопольський
район, с. Нова Долина, вул. Крупської, 2Г,
) та Публічним
акціонерним товариством Акціонерний
банк «Південний» (65059, м. Одеса, вул.
Краснова, 6/1, ).

Позивач також просив стягнути з
Публічного акціонерного товариства
Акціонерний банк «Південний» (65059, м.
Одеса, вул. Краснова, 6/1, )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Веста» (67822, Одеська
обл., Овідіопольський район, с. Нова
Долина, вул. Крупської, 2Г, ) судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на те, що між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Веста» (надалі
Позивач) та Публічним акціонерним
товариством Акціонерний банк
«Південний» (надалі - Відповідач) було
укладено Кредитний договір №86/1 2008 від
22.02.2008 року (надалі Кредитний договір).

В порядку забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним вище кредитним
договором між Позивачем та
Відповідачем було укладено два
іпотечні договори, а саме:

- Іпотечний договір №745 від 22.02.2008 року,
предметом іпотеки за яким була
автозаправна станція, що належить на
праві власності ТОВ «Веста» та
розташована за адресою: Донецька
область, м. Макіївка, вул.
Автотранспортна, 50а;

- Іпотечний договір від №1822 від 02.03.2012
року, предметом іпотеки за яким була
автозаправна станція, що належить на
праві власності ТОВ «Веста» та
розташована за адресою: м. Чернівці,
вул. Остапа Вільшини, 1а.

Одночасно із укладенням зазначених
вище іпотечних договорів до Державного
реєстру іпотек та Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, були внесені дані про іпотеки та
обтяження на предмети іпотеки та
застави, що підтверджується копіями
витягів з відповідних реєстрів.

29.11.2013 року ТОВ «Веста» було здійснено
останній платіж за Кредитним договором
№86/1 2008 від 22.02.2008 року, що
підтверджується платіжними
дорученнями від 29.11.2013 року №VTA1418 про
погашення тіла кредиту та №VTA1407 про
погашення нарахованих відсотків по
кредитному договору. Внаслідок чого
позивачем було повністю погашені всі
кредитні зобов'язання за вказаним
кредитом, що також підтверджується
листом Відповідача від 22.01.2014 року
вих.№0-16-2094 БТ, в якому банком визначено
кредитну заборгованість, наявну у ТОВ
«Веста» перед АБ «Південний» станом на
01.01.2014 року, та в якому відсутня
заборгованість за Кредитним договором
№86/1 2008 від 22.02.2008 року.

Таким чином, з урахуванням вище
викладеного, оскільки ТОВ «Веста» у
повному обсязі виконало кредитні
зобов'язання за Кредитним договором, у
зв'язку з чим договори іпотеки були
припинені, Іпотекодержатель був
зобов'язаний звернутись із відповідною
заявою про припинення зареєстрованих
обтяжень та іпотек.

Оскільки Відповідачем не були вчинені
передбачені законодавством та
договорами дії, ТОВ «Веста» 27.12.2013 року
звернулось до Позивача із листом за
вих.№107/1, в якому окрім зазначення на
необхідність повернути
правовстановлюючі документи на
предмети іпотеки та зняття існуючих
обтяжень та іпотек, вказало на
порушення власних прав та законних
інтересів з боку Відповідача, що
виразилось у перешкоджанні вільно
використовувати власними об'єктами
нерухомості у своїй господарській
діяльності. На зазначений лист
позивачем не було отримано жодної
відповіді.

Таким чином, позивач вважає, що ТОВ
«Веста» дотрималось покладених на
нього зобов'язань по виплаті кредитних
зобов'язань в повній мірі, що
підтверджується відсутністю будь-яких
зауважень з боку Кредитора, натомість
Відповідач, фактично, не здійснив дій,
пов'язаних із припиненням
правовідносин по договорам іпотеки, що
і зумовило звернення до суду із
відповідним позовом.

Ухвалою суду від 24.10.2014р. було порушено
провадження у справі №916/4267/14 із
призначенням її до розгляду у судовому
засіданні.

У судовому засіданні 22.12.2014р.
відповідач надав суду письмові
пояснення (а.с.169-171), згідно яких, не
заперечуючи проти наявності між
сторонами правовідносин за кредитним
договором №86/1 2008 (далі також Кредитний
договір), а також за іпотечними
договорами №1822 від 2.03.2012р. та №745 від
22.08.2008р., а також підтверджуючи факт
виконання ТОВ «Веста» зобов'язання
щодо погашення заборгованості за даним
Кредитним договором у повному обсязі,
просив припинити провадження у справі
в частині позовних вимог ТОВ «Веста»
щодо визнання припиненими
правовідносин іпотеки за договором
№1822 від 02.03.2012 року, предметом іпотеки
за яким була автозаправна станція, що
належить на праві власності ТОВ
«Веста» та розташована за адресою:
м.Чернівці, вул. Остапа Вільшини, 1а, та в
частині зняття заборони на відчуження
автозаправної станції, що належить на
праві власності ТОВ «Веста» та
розташована за адресою: м.Чернівці, вул.
Остапа Вільшини, 1а, зареєстровану
02.03.2012 року приватним нотаріусом ОМНО
Іллічовою Н.А. за реєстровим №12236566, та
виключення з Державного реєстру іпотек
і з Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна відповідні
записи, що стосуються предмету іпотеки
за іпотечним договором № 1822 від 02.03.2012
року.

В обґрунтування письмових пояснень
відповідач зазначив, що оскільки
заборгованість за Кредитним договором,
в забезпечення якого передавалась
зазначена автозаправна станція,
погашена, Банком було знято заборону на
відчуження автозаправної станції,
зареєстровану 02.03.2012 року приватним
нотаріусом ОМНО Іллічовою Н.А. за
реєстровим №12236566, та внесено до
Державного реєстру запис від 9.12.2014р.
щодо припинення іпотеки за іпотечним
договором №1822 від 02.03.2012 року.

Крім того, відповідач у поданих
письмових поясненнях зазначив, що,
незважаючи на те, що заборгованість за
Кредитним договором, в забезпечення
якого передавалась автозаправна
станція (договір іпотеки №745 від 22.02.2008
року), погашена, а правовідносини за
договором іпотеки від 22.02.2208 року
припинені, Банк не має можливості зняти
заборону на відчуження будівель та
споруд цілісного майнового комплексу
АЗС №19, що належить на праві власності
ТОВ «Веста» та розташований за адресою:
Донецька область, м.Макіївка, вул.
Автотранспортна, 50 а, зареєстровану
22.02.2008 року державним реєстратором
реєстраційної служби Макіївського
районного управління юстиції
Донецької області за реєстровим №2998126
та внести до Державного реєстру запис
щодо припинення іпотеки за іпотечним
договором № 745 від 22.02.2008 року.

Зазначені труднощі пов'язані з тим, що
зняття заборони та внесення запису про
припинення іпотеки здійснюється тим
самим органом, що і здійснював
відповідні записи при посвідченні
договору іпотеки, на сьогоднішній день
це є неможливим, оскільки територія, на
якій здійснювалися дії щодо накладення
відповідних заборон, на сьогоднішній
день є територією проведення
антитерористичної операції.

Враховуючи вище викладене, відповідач
вважає правовідносини за договором
іпотеки від 22.02.2208 року припиненими та
не заперечує щодо зняття заборони на
відчуження будівель та споруд
цілісного майнового комплексу АЗС №19,
що належить на праві власності ТОВ
«Веста» та розташований за адресою:
Донецька область, м.Макіївка, вул.
Автотранспортна, 50 а, зареєстровану
22.02.2008 року державним реєстратором
реєстраційної служби Макіївського
районного управління юстиції
Донецької області за реєстровим №2998126
та виключення з Державного реєстру
іпотеки і з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
відповідних записів, що стосуються
предмету іпотеки за іпотечним
договором № 745 від 22.02.2008 року в
судовому порядку.

Представник позивача проти припинення
провадження у справі в частині не
заперечував, наполягаючи на
задоволенні вимог про зняття заборони
на відчуження будівель та споруд
цілісного майнового комплексу АЗС№19,
що належить на праві власності ТОВ
«Веста» та розташований за адресою:
Донецька область, м.Макіївка, вул.
Автотранспортна, 50а, зареєстровану 22
лютого 2008р. державним реєстратором
реєстраційної служби Макіївського
районного управління юстиції
Донецької області за реєстровим №2998126,
та виключення з Державного реєстру
іпотек і з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
відповідних записів, що стосуються
предмету іпотеки за Іпотечним
договором №745 від 22.02.2008 року, укладеним
між товариством з обмеженою
відповідальністю «Веста» (67822, Одеська
обл., Овідіопольський район, с. Нова
Долина, вул. Крупської, 2Г, ) та Публічним акціонерним
товариством Акціонерний банк
«Південний» (65059, м. Одеса, вул. Краснова,
6/1, ).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, надані під час судового
розгляду, проаналізувавши наявні у
справі докази у сукупності та надавши
їм відповідну правову оцінку, суд
дійшов наступних висновків:

В силу ст.124 Конституції України,
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст.1 ГПК України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Згідно ст.2 ГПК України, господарський
суд порушує провадження у справі за
позовами, зокрема, підприємств та
організацій, які звертаються до
господарського суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів.

Завданням суду при здійсненні
правосуддя, в силу ст.2 Закону України
"Про судоустрій України" є, зокрема,
захист гарантованих Конституцією
України та законами, прав і законних
інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм,
правом на пред'явлення позову до
господарського суду наділені, зокрема,
юридичні особи, а суд шляхом вчинення
провадження у справах здійснює захист
осіб, права і охоронювані законом
інтереси яких порушені або
оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка
звернулася з позовом, суб'єктивного
матеріального права або охоронюваного
законом інтересу, на захист яких подано
позов, суд з'ясовує наявність чи
відсутність факту порушення або
оспорення і відповідно ухвалює рішення
про захист порушеного права або
відмовляє позивачу у захисті,
встановивши безпідставність та
необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є
диспозитивною нормою цивільного
законодавства, яке полягає у наданні
особі, яка вважає свої права
порушеними, невизнаними або
оспорюваними, можливості застосувати
способи захисту, визначені законом або
договором.

Так, предметом позову є
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, а підставою -посилання на
належне йому право, юридичні факти, що
призвели до порушення цього права, та
правове обґрунтування необхідності
його захисту.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона має довести ці обставини, на
які вона посилається в обґрунтування
своїх вимог та заперечень. Разом з тим,
відповідно до ч.1 ст.35 ГПК України,
обставини, які визнаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, можуть не доказуватися перед
судом, якщо в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Як встановлено судом, факт наявності на
момент звернення до суду між сторонами
правовідносин за кредитним договором
№86/1 2008, за іпотечними договорами №1822
від 2.03.2012р. та №745 від 22.08.2008р., а також
факт виконання ТОВ «Веста»
зобов'язання щодо погашення
заборгованості за даним Кредитним
договором у повному обсязі, сторонами
не оспорюється.

При цьому, предметом даного спору є
вимога позивача про визнання
припиненими правовідносин іпотеки за
іпотечним договором, зняття заборони
відчуження предмету іпотеки та
вилучення відповідних записів.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов`язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов`язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та
обов`язків є, зокрема, договори та інші
правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагентів та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України
способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути припинення
правовідношення.

Приписами ч.5 ст.3 Закону України "Про
іпотеку" унормовано, що іпотека має
похідний характер від основного
зобов'язання і є дійсною до припинення
основного зобов'язання або до
закінчення строку дії іпотечного
договору.

Приписами ст. 17 Закону України "Про
іпотеку" визначено, що іпотека
припиняється у разі: - припинення
основного зобов'язання або закінчення
строку дії іпотечного договору; -
реалізації предмета іпотеки
відповідно до цього Закону; - набуття
іпотекодержателем права власності на
предмет іпотеки; - визнання іпотечного
договору недійсним; - знищення (втрати)
переданої в іпотеку будівлі (споруди),
якщо іпотекодавець не відновив її; - з
інших підстав, передбачених цим
Законом.

Отже, виходячи із приписів наведених
норм та встановлення обставин щодо
припинення основного зобов'язання -
Кредитного договору у зв'язку з його
виконанням, проведеним належним чином
(ст. 599 ЦК України), суд доходить
висновку щодо припинення зобов'язань
(правовідносин), що випливають із
іпотечних договорів від №1822 від 2.03.2012р.
та №745 від 22.08.2008р. (аналогічної
правової позиції дотримується
Верховний Суд України від 17.04.2007 у
справі №1/319-15/85).

Разом з тим, оскільки сторонами
припинення правовідносин по договорам
іпотеки було визнано належним чином
під час судового провадження, суд
доходить висновку про відсутність
спору у цій частині, що, відповідно до
п.1-1, ч.1 ст.80 ГПК України, є підставою для
припинення провадження у справі у
частині відповідних позовних вимог.

Оцінюючи вимоги позивача в частині
зняття заборон на відчуження, суд
зазначає наступне.

Приписами статті 593 Цивільного кодексу
визначено, що право застави, одним із
різновидів якого є іпотека,
припиняється у разі:

1) припинення зобов'язання,
забезпеченого заставою;

2) втрати предмета застави, якщо
Заставодавець не замінив предмет
застави;

3) реалізації предмета застави;

4) набуття заставодержателем права
власності на предмет застави.

Право застави припиняється також в
інших випадках, встановлених законом.

У разі припинення права застави на
нерухоме майно до державного реєстру
вносяться відповідні дані.

У разі припинення права застави
внаслідок виконання забезпеченого
заставою зобов'язання
заставодержатель, у володінні якого
перебувало заставлене майно,
зобов'язаний негайно повернути його
заставодавцеві.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону
України «Про іпотеку» іпотека
припиняється у разі, зокрема,
припинення основного зобов'язання або
закінчення строку дії іпотечного
договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України
"Про іпотеку" відомості про припинення
іпотеки підлягають державній
реєстрації у встановленому
законодавством порядку.

Приймаючи до уваги викладене, суд
вважає за необхідне задовольнити
вимоги позивача про зняття заборони на
відчуження будівель та споруд
цілісного майнового комплексу АЗС №19,
що належить на праві власності ТОВ
«Веста» та розташований за адресою:
Донецька область, м.Макіївка, вул.
Автотранспортна, 50 а, зареєстровану
22.02.2008 року державним реєстратором
реєстраційної служби Макіївського
районного управління юстиції
Донецької області за реєстровим №2998126
шляхом внесення до реєстру
відповідного запису про припинення
іпотеки за іпотечним договором № 745 від
22.02.2008 року та припинення відповідного
обтяження.

При цьому, провадження у справі в
частині аналогічних вимог, що
стосуються зняття заборони на
відчуження автозаправної станції, що
належить на праві власності ТОВ
«Веста» та розташована за адресою:
м.Чернівці, вул. Остапа Вільшини, 1а,
зареєстровану 02.03.2012 року приватним
нотаріусом ОМНО Іллічовою Н.А. за
реєстровим №12236566, слід припинити за
відсутністю предмету спору, оскільки,
як встановлено судом, відповідачем
було знято заборону на відчуження
автозаправної станції, зареєстровану
02.03.2012 року приватним нотаріусом ОМНО
Іллічовою Н.А. за реєстровим №12236566, та
внесено до Державного реєстру запис
від 9.12.2014р. щодо припинення іпотеки за
іпотечним договором №1822 від 02.03.2012
року, що підтверджується Витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію іпотеки
від 09.12.2014 року №30664957 та витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію
обтяження №30660771 від 09.12.2014 року
(а.с.172-175).

Що стосується вимог позивача в частині
виключення (вилучення) з Державного
реєстру іпотек і з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна відповідних записів, що
стосуються предмету іпотеки за
Іпотечним договором №745 від 22.02.2008 року
та за Іпотечним договором №1822 від
02.03.2012 року, укладеним між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Веста» та
Публічним акціонерним товариством
Акціонерний банк «Південний», суд
зазначає, що зазначені вимоги є
передчасними та задоволенню не
підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ч.5 ст.43 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» відомості про
припинення обтяження реєструються
держателем або реєстратором
Державного реєстру на підставі рішення
суду або заяви обтяжувача, в якій
зазначаються реєстраційний номер
запису, найменування боржника,
ідентифікаційний код боржника в
Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій України чи
індивідуальний ідентифікаційний
номер боржника в Державному реєстрі
фізичних осіб - платників податків та
інших обов'язкових платежів та
інформація про припинення обтяження.
Записи щодо обтяжень, які втратили
свою чинність, підлягають вилученню з
Державного реєстру через шість місяців
після реєстрації відомостей про
припинення обтяження.

Оскільки підставою для звернення до
господарського суду є захист порушених
або оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів (стаття 1
Господарського процесуального кодексу
України), право на позов у особи виникає
лише після порушення відповідачем її
права, тобто захисту підлягає вже
порушене право, а не таке, яке може бути
порушено у майбутньому і щодо якого
невідомо, буде воно порушено чи ні.

Таким чином, позивачем, за думкою суду
не доведено наявність порушеного права
у частині вимог про вилучення записів,
оскільки вилученню має передувати факт
припинення обтяження, який підлягає
внесенню на підставі, у даному випадку,
рішення суду.

У відповідності зі ст.ст.44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, приймаючи до уваги, що спір
було доведено до суду внаслідок
неправомірних дій відповідача,
оскільки дії щодо зняття заборон мали
бути проведені у строк, встановлений ч.9
ст.16 Закону України „Про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень"
(протягом 5 робочих з дня припинення
іпотеки), а припинення провадження у
справі в частині було зумовлено
зняттям заборони з іпотечного майна, що
відбулося після порушення провадження
у справі, судові витрати, понесені
позивачем, покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 44 49,75, п.1.1 ч.1 ст.80, ст.ст.
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зняти заборону на відчуження
будівель та споруд цілісного майнового
комплексу АЗС№19, що належить на праві
власності ТОВ «Веста» та розташований
за адресою: Донецька область,
м.Макіївка, вул. Автотранспортна, 50а,
зареєстровану 22 лютого 2008 р. державним
реєстратором реєстраційної служби
Макіївського районного управління
юстиції Донецької області за
реєстровим №2998126, шляхом внесення до
Державного реєстру іпотек і Єдиного
реєстру заборон запису про припинення
іпотеки за іпотечним договором № 745 від
22.02.2008 року, укладеним між товариством з
обмеженою відповідальністю «Веста»
(67822, Одеська обл., Овідіопольський
район, с. Нова Долина, вул. Крупської, 2Г,
) та Публічним
акціонерним товариством Акціонерний
банк «Південний» (65059, м. Одеса, вул.
Краснова, 6/1, ), та
припинення відповідного обтяження.

3. У задоволенні позовних вимог в
частині виключення з Державного
реєстру іпотек і з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна відповідних записів, що
стосуються предмету іпотеки за
Іпотечним договором №745 від 22.02.2008 року
та за Іпотечним договором №1822 від
02.03.2012 року, укладених між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Веста» та
Публічним акціонерним товариством
Акціонерний банк «Південний»,
відмовити.

4. В іншій частині провадження у справі
припинити.

5. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Акціонерний банк
«Південний» (65059, м. Одеса, вул. Краснова,
6/1, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Веста» (67822, Одеська
обл., Овідіопольський район, с. Нова
Долина, вул. Крупської, 2Г, ) витрати по сплаті судового збору
у сумі 4872 /чотири тисячі вісімсот
сімдесят дві/ грн.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26 грудня 2014 р.

Суддя
Ю.М. Щавинська