ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 р. Справа № 909/1365/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Цюх Г. З., при
секретарі судового засідання Ломей Л.
Р., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Міжгірського
будівельно-деревообробного
підприємства, вул. Добролюбова,12, смт.
Міжгір''я, Закарпатська область, 90000;
адреса для листування: вул.
Кисілевської, 49б, м.Івано-Франківськ,
76000

до відповідача: Департаменту
будівництва, житлово-комунального
господарства, містобудування та
архітектури Івано-Франківської ОДА,
вул. Грушевського, 21, м.
Івано-Франківськ, 76018

про стягнення заборгованості в сумі
1243771,51 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Меляков
І.А.-юрисконсульт, довіреність № 43 від
08.10.14,

від відповідача: Жирун
Р.М.-юрисконсульт, довіреність № 18/04-01
від 10.01.14

встановив:

Міжгірське будівельно-деревообробне
підприємство звернулося до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до Департаменту будівництва,
житлово-комунального господарства,
містобудування та архітектури
Івано-Франківської ОДА про стягнення
заборгованості в сумі в сумі 1243771,51
грн., в тому числі 992211,83 грн. основного
боргу, 57086,16 грн. - 3 % річних та 194473,52 грн.
інфляційних.

Ухвалою суду від 05.12.14 порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду в судовому засіданні на 25.12.14.

Представник позивача позов підтримав з
підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнає, подав
суду відзив на позовну заяву №1750/01-04
від 17.12.14 (вх.№2029/14 від 18.12.14) в якому
зазначає про те, що заборгованість в
сумі 1243771,51 грн. виникла у зв'язку з
недофінансуванням з державного
бюджету.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представників сторін,
дослідивши та оцінивши зібрані докази
відповідно до приписів ст. 43 ГПК
України, з"ясувавши обставини, на яких
грунтуються позовні вимоги, судом
з"ясовано наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов договору на виконання
підрядних робіт №38 від 01.08.08 та
додаткової угоди №55д від 20.12.12 позивач
виконав роботи по будівництву школи в
селі Вишків Долинського району на
загальну суму 992211,83 грн., що
підтверджується актами приймання
виконаних будівельних робіт за
листопад 2012 року на суму 329516,78 грн.,
№№1-5 за грудень 2012 року на суму 662695,05
грн. та довідками про вартість
виконаних будівельних робіт за
листопад - грудень 2012 року (належним
чином засвідчені копії містяться в
матеріалах справи).

Акти за грудень 2012 року підписані
представниками обох сторін без жодних
зауважень, що свідчить про належне
виконання позивачем взятих на себе
зобов"язань.

Акт за за листопад 2012 року відповідачем
не підписаний, а роботи не прийняті у
зв"язку з відсутністю фінансування, про
це представник відповідача зазначив у
відзиві на позовну заяву №1750/01-04 від
17.12.14 та підтвердив у судовому
засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.882 ЦК України
замовник, який одержав повідомлення
підрядника про готовність до передання
робіт, виконаних за договором
будівельного підряду, або, якщо це
передбачено договором, - етапу робіт,
зобов'язаний негайно розпочати їх
прийняття.

Окрім того, у п.41 договору сторони
передбачили, що замовник зобов"язаний
підписати подані підрядником
документи, що підтверджують виконання
робіт або обгрунтувати причини відмови
від їх підписання протягом п"яти днів з
дня одержання.

На виконання умов п.41 договору позивач
направив відповідачу акт приймання
виконаних будівельних робіт за
листопад 2012 року, що підтверджується
листом №65 від 01.12.12, який вручений
відповідачу 04.12.12 (копія листа
міститься в матеріалах справи). Однак
відповідач вказаний акт не підписав,
будь-яких причин про відмову його
підписати не зазначив.

Пунктом 45 Договору передбачено, що
розрахунки за виконані роботи будуть
здійснюватися на підставі актів
виконаних робіт КБ-2 та довідки про
вартість виконаних робіт КБ-3
щомісячними проміжними платежами в
міру виконання робіт.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між
сторонами у справі виникли
зобов'язальні відносини.

Відповідно до ст. 875 Цивільного кодексу
України за договором будівельного
підряду підрядник зобов'язується
збудувати і здати у встановлений строк
об'єкт або виконати інші будівельні
роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

Відповідно до ст.15-16 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першої статті 96
Цивільного кодексу України юридична
особа самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями, а статтями 525, 526 даного
Кодексу і статтею 193 Господарського
Кодексу встановлено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
ЦК, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами та договором.

Аналогічні положення містяться в ст.ст.
179, 193 Господарського кодексу України.

В силу ч.2 ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

На виконання вимог вище зазначеної
норми права, враховуючи те, що строк
виконання боржником обов'язку щодо
оплати договором сторін чітко не
встановлений, позивач звертався до
відповідача з претензією №34 від 20.09.14
про оплату заборгованості за виконані
будівельні роботи, яка отримана
відповідачем 23.09.14 (штамп за вх.№1643).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно з п. 2 ст.614 ЦК України
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Відповідач повідомив, що зобов'язання
по оплаті не виконано в зв'язку з
відсутністю фінансування.

Враховуючи викладене та те, що
відсутність бюджетних коштів, не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання, передбаченого договором,
вимога позивача щодо стягнення 992211,83
грн. основної суми боргу є обґрунтована
та така, що підлягає задоволенню.

Щодо стягнення 57086,16 грн. - 3 % річних за
січень 2013 року-листопад 2014 року та 194473,52
грн. інфляційних за грудень 2013
року-листопад 2014, суд зазначає
наступне.

Частиною 2 статті 218 Господарського
кодексу України передбачено, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив иконання грошового
зобов"язання, на вимогу кредитора
зобов"язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.
Правильність нарахування інфляційних
судом перевірено.

Враховуючи, що зобов"язання по оплаті
основного боргу виникло у відповідача
перед позивачем 01.10.14 (претензія №34 від
20.09.14), 3% річних та інфляційних слід
нараховувати з 01.10.14 по 30.11.14.

Суд самостійно перерахував 3% річних та
інфляційних за період з 01.10.14 по 30.11.14,
обгрунтований розмір яких становитиме
43117,56 грн. інфляційних та 4893,1 - 3%
річних відповідно (розрахунки
здійснені судом в ІПС "Законодавство"
додаються). В решті стягнення
інфляційних та 3% річних належить
відмовити.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно із ч.1, 2 ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, до стягнення підлягають
992211,83 грн. основного боргу, 43117,56 грн.
інфляційних та 4893,1 - 3% річних.

Оскільки спір виник внаслідок
неправильних дій відповідача, на нього
відповідно до приписів, встановлених
ст. 49 ГПК України, слід покласти судові
витрати пропорційно задоволеним
вимогам, а саме: 20804,45 грн. судового
збору.

Керуючись ст.ст.124,129 Конституції
України, ст.ст. 179, 193 ГК України, ст.ст. 509,
526, 530, 546, 549, 612, 614, 625, 629, 875 Цивільного
кодексу України, ст.ст.33, 34,43, 44, 49, ст.
ст. 82 -85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Міжгірського
будівельно-деревообробного
підприємства до Департаменту
будівництва, житлово-комунального
господарства, містобудування та
архітектури Івано-Франківської ОДА про
стягнення заборгованості в сумі 1243771,51
грн. - задоволити частково.

Стягнути з Департаменту будівництва,
житлово-комунального господарства,
містобудування та архітектури
Івано-Франківської ОДА (вул.
Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ,
76018, код 38162425) на користь Міжгірського
будівельно-деревообробного
підприємства (вул. Добролюбова,12, смт.
Міжгір''я, Закарпатська область, 90000;
адреса для листування: вул.
Кисілевської, 49б, м.Івано-Франківськ,
76000, код 20459404) - 992211 (дев"ятсот дев"яносто
дві тисячі двісті одинадцять) грн. 83
коп. основного боргу, 43117 (сорок три
тисячі сто сімнадцять) грн. 56 коп.
інфляційних, 4893 (чотири тисячі вісімсот
дев"яносто три) грн. 10 коп. - 3% річних та
20804 (двадцять тисяч вісімсот чотири)
грн. 45 коп. - судового збору.

Видати наказ позивачу після набрання
рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 26.12.14

Суддя
Цюх Г.З.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

_______________помічник судді Шунтов О.М. 26.12.14