РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2014Справа №910/25376/14

За позовом Публічного акціонерного товариства "Київобленерго"

до Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення м. Києва "Київміськсвітло"

про стягнення грошових коштів

Суддя Цюкало Ю.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Іванов В.Г. (за довіреністю від 04.12.2014);

від відповідача: не з'явились.

СУТЬ СПОРУ:

14 листопада 2014 року Публічне акціонерне товариство "Київобленерго" (Позивач) подало до канцелярії Господарського суду міста Києва позовну заяву вих. № б/н від 30.09.2014 року до Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення м. Києва "Київміськсвітло" (Відповідач) про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію згідно договору № 202 про постачання електричної енергії від 20.03.2013 року на загальну суму 27 155,90 грн., пені - 2 721,14 грн., 3 % річних - 420,57 грн. та втрати від інфляції - 2 656,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач своїх обов'язків за договором про постачання електричної енергії № 202 від 20.03.2013 року щодо оплати наданих послуг належним чином не виконав.

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав, участь свого представника в судове засідання не забезпечив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Під час перебування справи на розгляді в суді Позивач, користуючись передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України правами, 22.12.2014 року через канцелярію подав до суду заяву б/н від 19.12.2014р. "Про зменшення розміру позовних вимог", в якій Позивач, враховуючи сплату Відповідачем боргу за спожиту електричну енергію згідно договору про постачання електричної енергії № 202 від 20 березня 2013 року на суму 27 155,90 грн., просить суду зменшити позовні вимоги на вказану суму і стягнути з Відповідача 2 721,14 грн. пені, 420,57 грн. 3% річних та 2 656,81 грн. втрат від інфляції. Вказане зменшення розміру позовних вимог було прийнято судом.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «АЕС Київобленерго» (перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Київобленерго») (далі - Постачальник) та Комунальним підприємством електромереж зовнішнього освітлення міста Києва «Київміськсвітло» (надалі - Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 202 від 20 березня 2013 року (по тексту - Договір, копія в справі), відповідно до п. 1.1. якого, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача за об'єктами Споживача згідно з умовами цього Договору та Додатків до Договору, що є його невід'ємною частиною, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та Додатків до Договору, що є його невід'ємною частиною.

Позивач стверджує, що внаслідок неналежного виконання Відповідачем своїх обов'язків за договором про постачання електричної енергії № 202 від 20.03.2013 року щодо оплати наданих послуг, з останнього підлягає стягненню 2 721,14 грн. пені, 420,57 грн. 3% річних та 2 656,81 грн. втрат від інфляції.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги, з урахуванням поданих уточнень, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Нормами частини 2 статті 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Як вже було установлено судом, між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії № 202 від 20 березня 2013 року, відповідно до п. 1.1. якого, Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача за об'єктами Споживача згідно з умовами цього Договору та Додатків до Договору, що є його невід'ємною частиною, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та Додатків до Договору, що є його невід'ємною частиною.

Постачальник зобов'язується постачати Споживачу електроенергію як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 6 та з урахуванням умов розділу 7 цього Договору (Додаток «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу») (підпункт 3.2.2. п. 3.2. Договору)

Згідно з підпунктом 3.3.2. пункту 3.3, Споживач зобов'язується, дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 6 цього Договору та режиму роботи електроустановок відповідно до Додатків «Перелік об'єктів Споживача» та «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу».

Відповідно до підпункту 3.3.3. пункту 3.3. Договору, Споживач зобов'язується оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

На підставі п. 1.1. Додатку № 4 до Договору, розрахунковий період встановлено Споживачу з 25 числа календарного місяця до 25 числа наступного місяця. Обсяг спожитої електричної енергії за період між датами зняття показів засобів обліку складається пропорційно до тривалості дії протягом розрахункового періоду кожного з тарифів. Величина коштів, які має сплатити Споживач, визначається як сума добутків тарифів на відповідний їм обсяг електричної енергії.

Відповідно до п. 1.2. Додатку № 4 до Договору, обсяг спожитої електричної енергії для внесення авансового платежу визначається на основі обсягу договірної величини на відповідний розрахунковий період.

Споживач зобов'язаний протягом 16 годин з моменту зняття показів лічильників довести їх значення до Постачальника електричної енергії за адресою: м. Бровари, вул. Вокзальна, 10 за встановленою формою.

Згідно з п. 8 Додатку № 6 до Договору, у разі неподання Споживачем даних про покази лічильників, вказаних в п. 2 цього Додатку та у разі відсутності показів цих лічильників, знятих Постачальником, визначення обсягу спожитої електроенергії здійснюється у відповідності із ПКЕЕ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2014р. Відповідача було зобов'язано відзив на позов, докази на підтвердження відповідних заперечень; контррозрахунок суми заявленої до стягнення.

Всупереч вимогам вказаної ухвали заперечень та контррозрахунку заявлених до стягнення сум Відповідач до суду не надав та не надіслав.

Враховуючи викладене, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку Відповідача, обґрунтованими, за викладених у позові вих. № б/н від 30.09.2014 року підстав, є позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості за Договором за вказаний період в розмірі 27 155,90 грн.

Однак, Позивачем було зменшено розмір позовних вимог, оскільки Відповідачем було сплачено борг за спожиту електричну енергію згідно договору про постачання електричної енергії № 202 від 20 березня 2013 року на суму 27 155,90 грн.

Положеннями статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5.2.1. Договору, за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, визначених в Додатку №4 «Порядок розрахунків за активну електроенергію», Споживач сплачує Постачальник пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати та три проценти річних від простроченої суми. Споживач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги прострочення з боку Відповідача оплати поставленої Позивачем електричної енергії, обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з Відповідача інфляційних втрат - 2 656,81 грн. та 3% річних - 402,57 грн. за період з жовтня 2013 року по вересень 2014 року включно.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно вимог статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Перевіривши розрахунок пені, з урахуванням умов Договору, прострочення Відповідачем грошового зобов'язання, визначеного порядку розрахунків, дат внесення оплати, суд приймає розрахунок пені, наданий Позивачем, та вважає його обґрунтованим, у зв'язку із чим стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає пеня у розмірі 2 721,14 грн.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги, з урахуванням уточнень згідно заяви б/н від 19.12.2014р. "Про зменшення розміру позовних вимог", є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

В частині розподілу господарських витрат по справі № 910/25376/14, суд вказує наступне.

В інформаційному листі від 20.10.2006р. "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року" Вищий господарський суд України з приводу запитання: "Якими є правові наслідки зменшення розміру позовних вимог?" довів до відома Господарським судам України наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог.

Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціни позову.

Згідно з частиною третьою статті 55 Господарського процесуального кодексу України ціну позову вказує позивач.

Отже, у разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір. Питання щодо повернення зайво сплаченої суми державного мита у зв'язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначених законодавством.

Загальна сума ціни позову, з урахування поданої представником позивача заяви про зменшення позовних вимог, становить - 5 798,52 грн.

За таких обставин, судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1 827,00 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення м. Києва "КИЇВМІСЬКСВІТЛО" (ідентифікаційний код 03360905, адреса: 03680, м. Київ, вулиця Машинобудівна, будинок 40, р/р 1680 в ГУ ДКСУ у м. Києві код банку 820019, свідоцтво платника ПДВ № 36102164, ІПН 81), або з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Публічного акціонерного товариства "КИЇВОБЛЕНЕРГО" (ідентифікаційний код 23243188, адреса: 08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Київська, будинок 2-Б, п/р 7301 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346), або на будь-який інший рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: 2 721,14 грн. (дві тисячі сімсот двадцять одна гривня 14 копійок) пені, 420,57 грн. (чотириста двадцять гривень 57 копійок) 3% річних, 2 656,81 грн. (дві тисячі шістсот п'ятдесят шість гривень 81 копійка) індексу інфляції та 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень) судових витрат. Видати наказ.

3. Копію даного рішення направити Відповідачу по справі № 910/25376/14.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.02.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало