РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/22823/14 25.12.14

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Рада 1"
До Публічного акціонерного товариства "Київенерго"
Пророзірвання договору
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача:Калашнюк О.С., представник, довіреність № б/н від 31.12.2013 р.
Від відповідача: Марковська В.В., представник, довіреність № 91/2014/11/67-3 від 07.11.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рада 1" звернулося до суду з позовом про розірвання договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 26.04.2010 р. № 530238, укладеного з Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго", правонаступником якої є відповідач.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/22823/14 від 22.10.2014 р., яку призначено до розгляду на 11.11.2014 р.

У ході розгляду спору по суті представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити, розірвавши вищевказаний договір з мотивів неможливості виконання його умов з огляду на зміни у законодавстві.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, вказуючи на чинність договору через його автоматичну пролонгацію на наступний рік, відсутність підзаконних нормативних актів для детального врегулювання правовідносин постачальників теплової енергії і споживачів на відповідному ринку послуг .

У судових засіданнях 11.11.2014 р. та 18.11.2014 р. оголошувалася перерва в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, в тому числі, для витребуванні доказів.

Судове засідання, призначене на 16.12.2014 р., не відбулося у зв'язку з перебуванням судді на лікарняному та було перенесене на 25.12.2014 р. (ухвала в матеріалах справи).

У засіданні, що відбулося 25.12.2014 р., судом було встановлено, що станом на 25.12.2014 р. на адресу суду не надійшла відповідь від Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, на адресу якої 17.11.2014 р. судом було надіслано відповідний запит для підтвердження факту того, що позивач не є власником нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вул. Ковпака, 17.

З огляду на подання відповідачем 10.12.2014 р. через відділ діловодства суду додаткових документів, що стосуються власника нежитлових приміщень за адресою: м. Київ, вул. Ковпака, 17, а також з огляду на обмеженість процесуальність строків вирішення господарських спорів, суд вважає за належне провести розгляд спору на підставі наявних у справі матеріалів, що містять достатньо відомостей про правовідносини сторін.

Під час судового засідання 25.12.2014 р. представники сторін підтримали свої правові позиції у спорі, зокрема, представник позивача просив задовольнити позов, представник відповідача - відмовити у його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів, позивач у справі є прибутковою організацією, основним видом діяльності якої є комплексне обслуговування об'єктів (виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у матеріалах справи).

Відповідно до установчого договору позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рада 1" створене для покращення рівня обслуговування населення та є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада" в частині договірних відносин по обслуговуванню будинку № 17 по вул. Ковпака у м. Києві.

Обставини того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Рада 1" є експлуатаційною організацією з обслуговування будинку № 17 по вул. Ковпака у м. Києві підтверджуються актами приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту.

26 квітня 2010 р. Акціонерна енергопостачальна компанія "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго", правонаступником якої є відповідач у справі та Товариство з обмеженою відповідальністю "Рада 1" уклали договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 530328, за умовами якого та відповідно до чинного законодавства України відповідач зобов'язався постачати теплову енергію у вигляді гарячої води для потреб опалення та вентиляції в період опалювального сезону і гарячого водопостачання, а позивач зобов'язався своєчасно здійснювати її оплату.

Відповідно п. 5.1 облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку.

У п. 2.3.4 договору сторони погодили, що у додатках № 8 та № 9 визначаються об'єкти теплоспоживання, підключені до теплових мереж Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 1" (найменування, максимальні теплові навантаження, обсяги тепло споживання, займана площа орендарів тощо).

Згідно з додатком № 8 та № 9 до договору опалення і гаряче водопостачання та вентиляція здійснюються на нерухоме приміщення салону краси площею 411,7 кв.м. та 0,055 кв.м. по вул. Ковпака, 17 у м. Києві, номер особистого рахунку - 530328.

Термін дії договору у п. 8.1 сторонами визначено до 31.12.2010 р. та, поряд з цим, передбачено його прологнацію на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії про його припинення не буде заявлено однією зі сторін.

Відповідно до п. 8.2 договору він припиняє свою дію у випадках закінчення строку, на який його було укладено; взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття рішення арбітражним судом; форс-мажору; ліквідації сторін.

Припинення договору не звільняє абонента (користувача послуг) від обов'язку повної сплати спожитої теплової енергії.

За твердженнями позивача, договір № 530328 від 26.04.2010 р. підлягає розірванню в судовому порядку, оскільки направлена відповідачу пропозиція про його розірвання, залишилася без реагування, а фактичні обставини не дозволяють подальше виконання його умов як позивачем, так і відповідачем з огляду на зміни в законодавстві, що набули чинності 26.04.2014 р.

Відповідач, у свою чергу, проти позову заперечує, вказуючи на те, що

- позивач не виконав умову договору щодо завчасного повідомлення про припинення дії договору, а тому договір продовжив свою дію на наступний період;

- позивач може обрати Публічне акціонерне товариство "Київенерго" як виконавця послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води;

- для встановлення механізму реалізації норм нового законодавства, на яке посилається позивач, як на підставу своїх вимог, необхідним є прийняття підзаконних актів, зокрема, внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення".

У письмових поясненнях, що надішли від відповідача 10.12.2014 р., Публічне акціонерне товариство "Київенерго" зауважує, що станом на час розгляду об'єкт теплопостачання за спірним договором відсутній, за бажанням власника об'єкта теплопостачання договір на поставку теплової енергії у гарячій воді укладено безпосередньо з його орендарем, інші об'єкти теплопостачання за спірним договором відсутні, нарахування за теплову енергію не відбуватиметься.

Вивчивши всі суттєві моменти спірних правовідносин сторін, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на наступне.

26 квітня 2014 р. набули чинності зміни до законодавства, про які позивач вказує як підставу для задоволення позову, а саме: набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" від 10.04.2014 р.

У ч. 4 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції, що діяла до внесення вказаних змін) вказувалося, що особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг.

Як вказується у позовній заяві, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рада 1" не є балансоутримувачем будинку № 17 по вул. Ковпака у м. Києва, але враховуючи необхідність забезпечення мешканців житлово-комунальними послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання та відсутність норми, яка регулювала правовідносини у житловому будинку, у якому балансоутримувач не був визначений, в порядку аналогії закону позивач уклав з відповідачем спірний договір для постачання послуг кінцевим споживачам, якими є мешканці та орендарі житлових і нежитлових приміщень за вказаною адресою.

Оскільки договір було укладено для забезпечення потреб населення та орендарів у тепловій енергії, суд погоджується з позивачем у тому, що виконання ним грошових зобов'язань за договором щодо оплати поставленої відповідачем теплової енергії відбувалося за рахунок коштів, які сплачували безпосередні кінцеві споживачі.

26 квітня 2014 р. набули чинності зміни у законодавстві, якими, серед іншого регулюються правовідносини в сфері розрахунків за енергоносії, зокрема, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" від 10.04.2014 р. № 1198-VII внесено зміни до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 р. № 1875-IV.

Відповідно до наведеного, редакція ч. 4 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" з 26.04.2014 р. викладено наступним чином: "Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація)".

Обумовлені спірним договором послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення і гарячого водопостачання у контексті спірних правовідносин сторін наразі слід прирівнювати до послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції зі змінами від 26.04.2014 р. договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг (ч. 3 ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Виходячи з постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг "Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії" від 10.08.2012 р. № 278 вид господарської діяльності у сфері теплопостачання та у сфері послуг з централізованого водопостачання та водовідведення підлягає ліцензуванню.

Як встановлено судом з пояснень представника позивача, правоустановчих і реєстраційних документів Товариство з обмеженою відповідальністю "Рада 1" не здійснює діяльність з виробництва і постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, не має необхідних дозвільних документів на провадження діяльності у сфері теплопостачання та у сфері послуг з централізованого водопостачання та водовідведення та, відповідно, не є виконавцем цих послуг, а здійснює обслуговування власників житлових і нежитлових приміщень, шляхом управління житловим і нежитловим фондом, організовує забезпечення потреб мешканців будинку, власників і орендарів приміщень у житлово-комунальних послугах.

Згідно з п. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 централізоване водовідведення, централізоване постачання холодної та гарячої води, централізоване опалення надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем.

Частиною 1 ст. 14 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1. ст. 607 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Неможливість виконання зобов'язання з боку позивача, в даному випадку, полягає у законодавчій забороні укладати з мешканцями, власника і орендарями (споживачами послуг) договорів на надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води без наявності відповідної ліцензії, яка у Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 1" відсутня.

Описану неможливість виконання зобов'язань слід розглядати як підставу для припинення зобов'язань з огляду на настання обставин, за які не відповідає жодна із сторін, а тому, з 26.04.2014 р. позивач не може виступати виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання і не справі надавати послуги з постачання теплової енергія для потреб опалення і гарячого водопостачання, у зв'язку з чим договір № 530328 від 26.04.2010 р. № 530328 підлягає розірванню з 26.04.2014 р.

Посилаючись на описані обставини, що зумовлюють необхідність припинення договору, 31.07.2014 р. позивач направив відповідачу письмову пропозицію № 01-0457 від 31.07.2014 р. про розірвання договору та приєднав до неї проект угоди про розірвання договору на постачання теплової енергії.

Таку пропозицію позивача відповідач отримав 04.08.2014 р., що не заперечується останнім, проте залишив її без відповіді і реагування.

На думку відповідача, оскільки позивач у строк та в порядку, встановленому у п. 8.4 договору не повідомив про його припинення, тобто, письмово і за місць до настання 31.12.2014 р.

Суд відхиляє такі заперечення відповідача, оскільки вони не мають значення для правильного вирішення спору, з огляду на зміну обставин, що має місце у правовідносинах між сторонами (виникненням обставини, за яку жодна із сторін не відповідає), що зумовили ініціювання Товариством з обмеженою відповідальністю "Рада 1" вимоги про розірвання договору та, у подальшому, реалізацію права на звернення до суду з відповідним позовом.

Після звернення позивача до суду з указаним позовом, відповідач 21.11.2014 р. уклав з орендарем приміщень площею 411.7 кв.м. та 0,055 кв.м. у будинку № 17 по вул. Ковпака у м. Києві договір про постачання теплової енергії у гарячій воді для потреб опалення та вентиляції в період опалювального сезону і гарячого водопостачання (копія договору від 21.11.2014 р. № 530323 з додатками, копія договору оренди приміщення договору поруки з власником приміщення в матеріалах справи).

Тобто, відповідач виконав вимоги законодавства, що набуло винності з 26.04.2014 р. та як виконавець/виробник послуг уклав договір з її безпосереднім споживачем, заперечуючи при цьому позовні вимоги повністю.

Частиною першою статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. (ч. 2 ст. 651 ЦК України)

Відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно зі ст. 11 Господарського процесуального кодексу України підприємство чи організація, які вважають за необхідне змінити чи розірвати договір, надсилають пропозиції про це другій стороні за договором.

Підприємство, організація, які одержали пропозицію про зміну чи розірвання договору, відповідають на неї не пізніше 20 днів після одержання пропозиції. Якщо підприємства і організації не досягли згоди щодо зміни чи розірвання договору, а також у разі неодержання відповіді в установлений строк з урахуванням поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення господарського суду.

Фактичні обставини справи свідчать про наявність істотної зміни обставин, які відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України є достатньою підставою для розірвання договору судом, оскільки на вимогу позивача підтвердити припинення правовідносин шляхом укладення угоди про розірвання договору від 26.04.2010 р. № 530328 відповідач не відреагував у передбачений законодавством спосіб.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги задовольняються судом повністю.

При цьому, суд вбачає за належне вказати на відхилення посилань відповідача, який заперечуючи проти позову, зауважував на відсутність змін у підзаконних нормативних актах з огляду на вступ у силу описаних вище змін в законодавстві, в розрізі того, що факт не приведення у відповідність до нового законодавства попередньо прийнятих підзаконних нормативно-правових актів щодо регулювання правовідносин у сфері надання послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води у жодному випадку не може слугувати підставою для порушення законодавства та бездіяльності у питанні належного оформлення договорів зі споживачами житлово-комунальних послуг. Зокрема, відсутність затвердженої форми типового договору тощо.

Згідно зі ст.ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір на постачання теплової енергії у гарячій воді від 26.04.2010 р. № 530328, укладений між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" в особі Структурного відокремленого підрозділу "Енергозбут Київенерго", правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство "Київенерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рада 1" з 26.04.2014 р.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 1" (02068, м. Київ, вул. Г. Ахматової, 3, ідентифікаційний код 32070503) 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. судового збору. Видати наказ.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 12.01.2015 р.