РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/22138/14 24.12.14

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг»
доДержавного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (Державного підприємства «Укрекоресурси»)
простягнення 272558,23 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивача Локшин А.В. - представник
від відповідача Клименко В.О. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (Державного підприємства «Укрекоресурси») про стягнення 272558,23 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами Договору фінансового лізингу № 861-FL від 30.04.2013 неналежним чином виконував свої зобов'язання зі сплати лізингових платежів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 232659,94 грн за період з лютого 2014 по вересень 2014. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 22162,05 грн пені, 3309,06 грн 3% річних та 16223,03 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2014 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/22138/14 та призначено розгляд справи на 12.11.2014.

12.11.2014 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що укладений між сторонами договір фінансового лізингу є розірваним, у зв'язку з чим у позивача відсутні підстави для стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 121837,34 грн, що є сумою покупної оплати (вартість предмету лізингу), а також нарахованих на цю суму пені, 3% річних та інфляційних втрат.

В судовому засіданні 12.11.2014 оголошувалась перерва до 17.11.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2014 за клопотанням сторін продовжено строк вирішення спору у справі № 910/22138/14 на 15 днів, а в судовому засіданні оголошувалась перерва до 17.12.2014.

В судовому засіданні 17.12.2014 оголошувалась перерва до 24.12.2014.

В судове засідання, призначене на 24.12.2014, представник позивача з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.04.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (лізингодавець) та Державним підприємством з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (лізингоодержувач) укладено Договір фінансового лізингу № 861-FL (надалі - Договір), відповідно до умов якого лізингодавець на підставі Договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язується набути у власність лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно (предмет лізингу), наведене у специфікації (Додаток №1 до Договору), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу складається з періодів (місяців) лізингу згідно з графіком сплати лізингових платежів (Додаток 2 до Договору) та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу за формою, встановленою лізингодавцем.

Згідно з п. 1.3 Договору в разі дострокового розірвання (припинення) Договору у зв'язку з порушенням зобов'язань лізингоодержувачем за Договором, лізингоодержувач зобов'язаний повернути предмет лізингу лізингодавцю, а лізингодавець зобов'язаний прийняти предмет лізингу у лізингоодержувача на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 1.7 Договору, загальна вартість предмета лізингу на момент укладення Договору зазначається в специфікації (Додаток 1 до Договору).

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що приймання лізингоодержувачем предмета лізингу в лізинг оформляється шляхом складання акту приймання-передачі, що підтверджує якість, комплектність, справність, належний стан предмета лізингу і відповідність предмета лізингу техніко-економічним показникам, встановленим лізингоодержувачем умовам і специфікаціям, та умовам Договору. Акт приймання-передачі підписується повноважними представниками сторін і скріплюється печатками сторін згідно з вимогами законодавства України. Передача предмета лізингу лізингоодержувачу у володіння та користування у будь-якому випадку відбувається не раніше дати фактичного отримання предмета лізингу від відповідного продавця предмета лізингу.

Розділом 6 Договору сторони визначили порядок, умови та розмір здійснення лізингових платежів.

Зокрема, відповідно до п. 6.1 Договору лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі відповідно до Договору.

Згідно з п. 6.2 Договору, лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу, а також чергових лізингових платежів, кожен з яких включає: суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу; винагороду лізингодавця у зв'язку з передачею у лізинг предмет лізингу.

Складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів визначені в графіку згідно з Додатком 2 до Договору, який є невід'ємною його частиною (п. 6.3 Договору).

Відповідно до п. 6.4 Договору до складу лізингових платежів входить перший лізинговий платіж, який складається з комісійної винагороди лізингодавця за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням Договору фінансового лізингу та авансу вартості предмета лізингу, що відшкодовує частину вартості предмета лізингу, та періодичні лізингові платежі. Перший періодичний лізинговий платіж складається з винагорода лізингодавця, яка розраховується з дати оплати предмета лізингу лізингодавцем за Договором купівлі-продажу до дати платежу місяця, в якому відбулася передача предмета лізингу лізингоодержувачу. Другий і всі наступні періодичні лізингові платежі складаються із відшкодування вартості предмета лізингу та винагорода лізингодавця.

В період з дати укладення цього Договору та до кінця дії цього Договору процентна ставка для розрахунку винагороди базується на показнику UIRD (Ukrainian Index of Retail Deposit Rates), що розраховується АТ «ОТП Банк» для невизначеного проміжку часу та може бути змінений. У разі зміни показника UIRD винагорода лізингодавця змінюється без додаткового узгодження сторонами, про що лізингодавець повинен повідомити лізингоодержувача будь-яким чином у письмовій формі. Для цього Договору: UIRD (Ukrainian Index of Retail Deposit Rates) - український індекс ставок по депозитах фізичних осіб - індикативна ставка,яка розраховується в 15:00 за київським часом кожний банківський день в системі Томпсон Ройтерс на основі номінальних ставок по строкових депозитах фізичних осіб в гривні строком на 12 місяців з виплатою відсотків по закінченні строку дії депозитного договору, які діють в 20 найбільших українських банках за розміром депозитного портфеля фізичних осіб. Цей індекс розраховується Томпсон Ройтерс кожен день та публікується в інформаційній системі Томпсон Ройтерс і на сайті Національного банку України http://bank.gov.ua (п. 6.5 Договору).

Згідно з п. 6.6 Договору, кожний черговий лізинговий платіж лізингоодержувач зобов'язаний сплачувати не пізніше дати вказаної в Додатку 2.

Відповідно до п. 6.7 Договору, у випадку виникнення зміни податкових та прирівняних до них платежів, лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни. У випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів, щодо сум інших платежів, які повинен сплатити лізингоодержувач лізингодавцю під час дії Договору, лізингоодержувач повинен сплатити такі інші платежі в розмірі, який збільшений на суму таких податків або прирівняних до них платежів. Така сплата може здійснюватись на підставі окремого рахунку.

Розрахунки за договором здійснюються на базі місяця, що складається з 30 днів, та року, що складається з 360 днів (п. 6.8 Договору).

Відповідно до п. 6.11 Договору усі платежі за Договором лізингоодержувач зобов'язаний здійснювати в національній валюті України (гривнях) відповідно до Договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця, зазначений у цьому Договорі або повідомленні лізингодавця.

Згідно з п. 6.12 Договору якщо будь-який лізинговий платіж припадає відповідно до умов Договору фінансового лізингу на день, який не є робочим днем, то такий платіж повинен бути здійснений в останній робочий день, що передує такій даті платежу.

Пунктом 6.13 Договору визначено, що датою оплати вважається дата надходження коштів, перерахованих лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця.

Відповідно до п. 6.14 Договору всі суми, одержані лізингодавцем від лізингоодержувача або третьої особи за лізингоодержувача, будуть зараховуватись в наступному порядку: погашення неустойки (пені, штрафів); сплата прострочених платежів за Договором; погашення прострочених лізингових платежів (починаючи з суми найдавнішої несплати); сплата поточних лізингових платежів. Лізингодавець має право змінювати порядок погашення заборгованості, якщо останній вважає це за необхідне.

Відповідно до п. 7.1.1 Договору несплата лізингоодержувачем лізингового платежу або іншого платежу (частково або в повному обсязі) за Договором та прострочення сплати становить більше 30 (тридцяти) календарних днів з дня настання строку платежу згідно з Договором вважається істотним порушенням умов Договору лізингоодержувачем (подія невиконання зобов'язання).

Згідно з п. 7.2 Договору у випадку виникнення будь - якої події невиконання зобов'язань, лізингодавець має право на свій власний розсуд: розірвати Договір та вимагати погашення всієї заборгованості по будь-яким платежам за Договором та повернення предмета лізингу; застосувати штрафні санкції, передбачені Договором; вилучити предмет лізингу, у порядку, передбаченому Договором та/або законодавством України, в тому числі і на підставі виконавчого напису нотаріуса; застосувати інші заходи, не заборонені законодавством України; застосувати заходи, передбачені підпунктами а), б), в) і г) п. 7.2. Договору як окремо, так і в сукупності. При цьому, всі раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають. У випадку, якщо зазначені платежі не покривають заподіяних лізингодавцеві збитків, він має право вимагати відшкодування таких збитків.

Відповідно до п. 7.4 Договору у випадку вилучення лізингодавцем предмета лізингу, зобов'язання лізингоодержувача по сплаті майбутніх лізингових платежів припиняються з дня вилучення Предмету лізингу. Несплачені лізингові платежі, та інші платежі згідно з Договором, підлягають сплаті лізингодавцю протягом трьох робочих днів з дня вилучення предмета лізингу. Вилучення предмета лізингу не звільняє лізингоодержувача від сплати всіх несплачених платежів до дати вилучення предмета лізингу, передбачених Договором, в тому числі несплаченої суми комісій, штрафних санкцій і відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно з п. 11.1 Договору цей Договір може бути розірваний за письмовою згодою сторін та в односторонньому порядку, передбаченому Договором. При цьому, лізингоодержувач зобов'язаний повернути предмет лізингу протягом 10 (десяти) робочих днів з дня припинення (розірвання) цього Договору будь-яким чином та сплатити належні за Договором платежі на дату припинення чи розірвання Договору та на дату повернення предмету лізингу.

Відповідно до п. 11.2 Договору цей Договір може бути достроково розірваний лізингодавцвм в односторонньому порядку шляхом направлення відповідного письмового повідомлення лізингоодержувачу у випадку, коли лізингоодержувач, зокрема, не сплатив лізинговий платіж (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 30 (тридцяти) календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в Договорі.

У випадку одностороннього розірвання (дострокового припинений) цього Договору, з причин, зазначених у цьому Договорі та/або законодавстві України, раніше сплачені лізингоодержувачем лізингові платежі поверненню не підлягають. Лізингодавець надсилає рекомендований або цінний лист з повідомленням про розірвання Договору. Договір вважається розірваним з дати, зазначеною в такому листі (повідомленні) лізингодавця. Лізингоодержувач зобов'язаний сплатити несплачені платежі за Договором до дня розірвання Договору (включно) або до дня фактичного вилучення або повернення предмета лізингу протягом 3 (трьох) робочих днів з дня такого розірвання Договору або вилучення (повернення) предмета лізингу.

В подальшому між сторонами було укладено 5 Додаткових угод до Договору фінансового лізингу.

Так, Додатковою угодою №1 від 24.07.2013, Додатковою угодою № 2 від 20.08.2013, Додатковою угодою № 3 від 14.10.2013, Додатковою угодою №4 від 31.03.2014 та Додатковою угодою №5 від 30.04.2014 сторони внесли зміни до Додатку №2 до Договору (стосовно графіку сплати лізингових платежів)

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором фінансового лізингу.

Відповідно до ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Нормами ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач зобов'язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов'язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі; надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або непроведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

У відповідності до ч. 2 та 3 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Як встановлено судом, на виконання умов Договору позивач передав відповідачу предмет лізингу, а саме: два сміттєвози HIDRO-MAKHRP-21; рік випуску: 2012; марка: FORD; модель: CARGO2532DC; колісна база: 6*2; двигун: ECOTORQ, 8974 куб.см загальною вартістю 2268743,32 грн, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом приймання-передачі від 07.05.2013 до Договору.

Судом встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків зі сплати періодичних лізингових платежів за Договором, позивач звернувся до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною з повідомленням вих. №1706/06 від 11.06.2014 (яке було одержано відповідачем 16.06.2014, що підтверджується наявною в матеріалах справи накладною № 1857777), в якому повідомило про розірвання Договору зазначивши, що датою розірвання є дата отримання даного повідомлення відповідачем, та вимагало протягом 10 робочих днів з дня отримання даного повідомлення повернути предмет лізингу лізингодавцю.

На підставі виконавчого напису нотаріуса № 4131 від 07.07.2014 була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 14.07.2014. В ході виконавчого провадження предмет лізингу був вилучений у лізингоодержувача та переданий лізингодавцю, що підтверджується актом державного виконавця від 01.08.2014.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відносини, що виникають за договором лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку та Законом України «Про фінансовий лізинг» (ч. 2 ст. 806 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг»).

За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність.

Отже, договір фінансового лізингу поєднує в собі, зокрема, елементи договорів оренди та купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Належне виконання лізингоодержувачем обов'язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

Таким чином, на правовідносини, що складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі ст. 697 Цивільного кодексу України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин.

Судом встановлено, що лізингоодержувач, Державне підприємство з питань поводження з відходами як вторинною сировиною, не виконувало зобов'язань з оплати лізингових платежів належним чином, що призвело до виникнення заборгованості за Договором фінансового лізингу, у зв'язку з чим лізингодавець, керуючись ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» та пунктом 11.2 Договору фінансового лізингу, повідомив лізингоодержувача про розірвання укладеного між сторонами договору з дати його отримання і вимагав повернення предмета лізингу (повідомлення вих. № 1706/06 від 11.06.2014, отримане відповідачем 16.06.2014).

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано, що на дату розірвання (дострокового припинення) Договору фінансового лізингу відповідач мав заборгованість зі сплати лізингових платежів, які підлягали оплаті відповідно до передбачених графіком дат платежу за період з 25.02.2014 по 25.05.2014 в загальному розмірі 232695,94 грн, що складається з 110822,60 грн нарахувань винагороди (з урахуванням часткової оплати 14.04.2014 в розмірі 35474,99 грн) та 121873,34 грн нарахувань за майно (частина вартості предмета лізингу), що також не було спростовано відповідачем, зокрема не надано доказів сплати лізингових платежів за вказані періоди.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, із змісту наведеної норми права випливає, що домовленість сторін про розірвання угоди не виключає проведення між сторонами розрахунків за зобов'язаннями, що виникли до розірвання угоди, у тому числі застосування заходів майнової відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань з урахуванням умов договору та структури лізингових платежів.

Згідно із ч. 4 ст. 653 Цивільного кодексу України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 7.4 Договору фінансового лізингу, у випадку вилучення лізингодавцем предмета лізингу, зобов'язання лізингоодержувача по сплаті майбутніх лізингових платежів припиняються з дня вилучення Предмету лізингу. Несплачені лізингові платежі, та інші платежі згідно з Договором, підлягають сплаті лізингодавцю протягом трьох робочих днів з дня вилучення предмета лізингу. Вилучення предмета лізингу не звільняє лізингоодержувача від сплати всіх несплачених платежів до дати вилучення предмета лізингу, передбачених Договором, в тому числі несплаченої суми комісій, штрафних санкцій і відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно з п. 6.2 Договору фінансового лізингу, лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу, а також чергових лізингових платежів, кожен з яких включає: суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу; винагороду лізингодавця у зв'язку з передачею у лізинг предмет лізингу.

Відтак, наслідком розірвання Договору є відсутність у позивача обов'язку надати предмет лізингу у майбутньому у власність відповідача і, відповідно, відсутність права вимагати його оплати.

Враховуючи наведене та те, що право власності на предмет лізингу від позивача до відповідача не перейшло, позовні вимоги щодо стягнення з останнього такої складової частини лізингового платежу, як відшкодування (компенсація) частини вартості предмета лізингу є безпідставними та таким, що задоволенню не підлягають.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 29.10.2013 у справі №7/5005/2240/2012.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача частини основного боргу в розмірі 121873,34 грн за період з лютого 2014 року по травень 2014 року, що є відшкодуванням (компенсацією) частини вартості предмету лізингу задоволенню не підлягають.

В частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 110822,60 грн (частина лізингового платежу, яка є винагородою лізингодавцю за період з 25.02.2014 по 25.05.2014) вимоги позивача є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 22162,05 грн (нараховану за період з 15.04.2014 до 07.10.2014), 3 % річних у розмірі 3309,06 грн за період з 26.02.2014 до 07.10.2014 та інфляційні втрати у розмірі 16223,03 грн за період з 26.02.2014 до 07.10.2014.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Суд здійснює перерахунок заявленої до стягнення суми пені з огляду на таке.

По-перше, як встановлено судом, з 16.06.2014 укладений між сторонами Договір фінансового лізингу є розірваним, та у відповідача відсутній обов'язок сплачувати позивачу вартість предмета лізингу. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, нарахованої на суму заборгованості зі сплати відшкодування вартості переданого у лізинг майна є безпідставними.

По-друге, при здійсненні розрахунку суми пені, нарахованої за прострочення виконання зобов'язання зі сплати винагороди лізингодавця, позивачем не було враховано положень ч. 6 ст.232 Господарського кодексу України, за змістом якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, як зазначено в п. 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

За здійсненим судом перерахунком, в межах визначеного позивачем періоду нарахування та з урахуванням здійснення відповідачем часткової проплати з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, нарахована за прострочення виконання зобов'язання зі сплати винагороди лізингодавця, у розмірі 10340,53 грн.

Розрахунок суду:

Сума боргу (грн) Період прострочення Сума пені за період прострочення

1732,30 15.04.2014 по 25.08.2014 131,32 грн

36694,30 15.04.2014 по 25.09.2014 3560,86 грн

36694,30 26.04.2014 по 07.10.2014 3652,34 грн

35701,70 26.05.2014 по 07.10.2014 2996,01 грн

Таким чином, за розрахунком суду, з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 10340,53 грн за період з 15.04.2014 по 07.10.2014 в межах шестимісячного періоду нарахування (по кожному простроченому платежу окремо) та в межах визначеного позивачем періоду нарахування.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати відшкодування вартості переданого у лізинг майна, то вимоги позивача про стягнення з відповідача сум 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на зазначену частину відповідних лізингових платежів є безпідставними.

За здійсненим судом перерахунком, в межах визначеного позивачем періоду нарахування з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 1653,84 грн та інфляційні втрати у розмірі 10945,48 грн, нараховані за прострочення виконання зобов'язання зі сплати частини лізингового платежу, а саме - суми винагороди.

Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною (02090, м.Київ, вулиця Лобачевського, будинок 23-В, ідентифікаційний код 20077743) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» (01033, м.Київ, вулиця Жилянська, будинок 43, ідентифікаційний код 35912126) заборгованість у розмірі 110822 (сто десять тисяч вісімсот двадцять дві) грн 60 коп., пеню у розмірі 10340 (десять тисяч триста сорок) грн 53 коп., 3% річних у розмірі 1653 (одна тисяча шістсот п'ятдесят три) грн 84 коп., інфляційні втрати у розмірі 10945 (десять тисяч дев'ятсот сорок п'ять) грн 48 коп. та судовий збір у розмірі 2675 (дві тисячі шістсот сімдесят п'ять) грн 25 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 12.01.2015.

Суддя Ю.М. Смирнова