РІШЕННЯ

"23" грудня 2014 р.Справа № 921/1209/14-г/9

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л.

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТеН", вул. Текстильна, 30А, м. Тернопіль, 46000

до відповідача Приватного підприємства БК "Твій дім", пр. Степана Бандери, 7, оф.2, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46000

про стягнення в сумі 57 699 грн. 10 коп., з яких : 39 467 грн. 10 коп. основного боргу, 4268 грн. 80 коп. пені, 3512 грн. 50 коп. інфляційних втрат, 583 грн. 90 коп. трьох процентів річних, 9866 грн. 80 коп. штрафу.

За участю представників сторін:

позивача: Свірський Тарас Володимирович, довіреність від 03.11.2014р.

відповідача: не з'явився

Представнику позивача роз'яснено права та обов'язки учасника судового процесу у відповідності до приписів ст.ст. 20, 22, 81-1 ГПК України.

Судом в порядку ст.81-1 ГПК України фіксація (звукозапис) судового процесу технічними засобами не здійснювалася через відсутність відповідного клопотання.

Сторони, в порядку ст.ст.64,77 ГПК України, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні 23.12.2014р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суть справи: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "СТеН", вул. Текстильна, 30А, м.Тернопіль, 46000 звернувся до господарського суду з позовом до відповідача Приватного підприємства БК "Твій дім", пр. Степана Бандери,7, оф.2, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46000 про стягнення в сумі 57 699 грн. 10 коп., з яких : 39 467 грн. 10 коп. основного боргу, 4268 грн. 80 коп. пені, 3512 грн. 50 коп. інфляційних втрат, 583 грн. 90 коп. трьох процентів річних, 9866 грн. 80 коп. штрафу.

Позов обґрунтовується оглянутими в судовому засіданні оригіналами та належним чином завіреними копіями: Договору №271 від 28.05.2013р. з додатками на 3-х арк., накладних в кількості 12-ти шт., довіреностей на отримання товару в кількості 3шт., картки розрахунків по рахунку бухгалтерського обліку №361, Акту звірки розрахунків з контрагентом, претензії від 29.08.2014р. №458 (з додатками її направлення відповідачу та повернення), та іншими матеріалами.

Ухвалою господарського суду від 30.10.2014р. порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 18.11.2014 р. о 15 год. 20 хв.

18.11.2014р. в судовому засіданні суд перейшов до розгляду справи по суті.

У відповідності до ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 09.12.2014р. на 15 год. 00 хв. та на 23.12.2014р. о 16 год. 00 хв., у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання.

Представник позивача в судове засідання з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав повною мірою з підстав, наведених у позові. Зокрема, зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю "СТеН" на виконання умов Договору поставки №271 від 28.05.2013р. поставлено товар на загальну суму 101 581 грн. 42 коп.

Проте, в порушення взятих на себе зобов'язань відповідач за отриманий товар сплатив частково, в зв'язку з чим неоплаченою залишилась вартість поставленого товару в розмірі 39 467 грн. 10 коп., яку позивач просить стягнути з ПП БК "Твій Дім".

Крім того, позивач заявив до стягнення з відповідача, нараховані на підставі Договору та норм чинного законодавства за несвоєчасну оплату за поставлений товар, 4 268 грн. 80 коп. пені, 3 512 грн. 50 коп. інфляційних втрат, 583 грн. 90 коп. трьох процентів річних, 9 866 грн. 80 коп. штрафу.

Представник відповідача явку уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, витребуваних судом матеріалів не подав, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до ст.ст. 64, 77 ГПК України.

Разом з тим, судова кореспонденція, надіслана на адресу відповідача, зазначену позивачем в позовній заяві - "пр. Степана Бандери, 7, оф.2, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46000", повернута суду із відміткою пошти «за зазначеною адресою не проживає».

Вказана адреса відповідає, також, адресі зазначеній у представленому позивачем Витязі з ЄДР, в якому згідно проведеного запису №6 зазначено, що відповідач - Приватне підприємство Будівельна компанія «Твій Дім» знаходиться за адресою : 46000, Тернопільська область, м.Тернопіль, проспект Степана Бандери, будинок 7, офіс 2.

Відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 N 75 (з подальшими змінами), перший, належним чином підписаний, примірник процесуального документа (ухвали, рішення, постанови) залишається у справі; на звороті у лівому нижньому куті цього примірника проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена. Дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Водночас до повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Про це Вищим господарським судом України зазначалося і в інформаційних листах від 02.06.2006 N 06-10/651 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" (пункт 4), від 14.08.2007 N 930/14197 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року" (пункт 15), від 18.03.2008 N 10-07/8 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2007 році" (пункт 23).

У першому з названих листів викладено й правову позицію, згідно з якою примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Згадані повідомлення разом з належним чином зареєстрованими у господарському суді примірниками процесуальних документів, що повернуті підприємствами зв'язку, приєднуються судом до матеріалів відповідної справи (п.19 інформаційного листа ВГСУ від 13.08.2008р. №01-8/482).

Також, і згідно п.п. 3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи зазначені обставини, беручи до уваги строки розгляду справи, а також те, що явка представників сторін не визнавалась судом обов'язковою, брати участь у судовому засіданні є правом сторони, передбаченим ст. 22 ГПК України, доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, суд розглядає спір без участі представника відповідача за наявними в справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи доводи позивача, оцінивши представлені докази в сукупності, господарський суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України та п. 2 ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Із змісту ст.ст. 1,2 ГПК України правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема юридичні особи, фізичні особи - підприємці, а суд, шляхом вчинення провадження у справі здійснює захист осіб, права та охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

За загальними положеннями цивільного законодавства зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є також дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Із змістом зазначеної норми кореспондуються і приписи частини 1 статті 174 ГК України, відповідно до якої господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Як встановлено судом, 28 травня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СТеН" в особі директора Кантор Надії Ярославівни що діє на підставі Статуту (далі по тексту також - Постачальник, позивач) та Приватним підприємством Будівельна компанія «Твій Дім» в особі директора Ястремської Галини Станіславівни, що діє на підставі Статуту (далі по тексту також - Покупець, відповідач) укладено договір поставки №271 (далі по тексту - Договір), за умовами якого Постачальник зобов'язується постачати (передавати) у власність Покупцеві Товар, вказаний в накладних. (п.2.1. Договору).

Надати Покупцеві документи, які підтверджують якість та походження Товару. Товар, що постачається має відповідати за якістю вимогам ДСТУ, ТУ, сертифікатам якості чи якісним посвідченням. (п.п.2.1.2. Договору).

У відповідності до п.2.2. договору Покупець зобов'язаний оплатити Постачальнику вартість придбаного Товару, вказаного в рахунку чи накладній.

Надати Постачальнику довіреність на уповноважену особу, якій доручається прийняти Товар, оформлену за усіма правилами документів бухгалтерської звітності. В довіреності обумовлюється назва та кількість отриманого товару. (п.п.2.2.2. Договору).

Доставка Товару здійснюється транспортом Покупця чи Постачальника по домовленості.(п.п.2.2.3. Договору).

Умовами Договору сторони погодили, що постачання (передача) Товару за кількістю і якістю здійснюється зі складу Постачальника. Передача Товару Постачальником здійснюється уповноваженій особі Покупця на підставі видаткової накладної з підписами уповноважених осіб та довіреності встановленого зразка.

Перехід права власності відбувається в момент передачі Товару, що оформляється видатковою накладною.(п.п. 3.1.-3.3. Договору).

Згідно п.п.4.1.-4.3 Договору Покупець здійснює попередній розрахунок за Товар шляхом сплати вартості Товару, вказаної в рахунку, на розрахунковий рахунок Постачальника.

Ціна договору складає вартість поставленого Товару в національній валюті України за видатковими накладними протягом терміну дії цього договору. Ціна Товару за цим договором визначається по кожному окремому факту поставки.

Згідно п.6.1. Договору, цей Договір набирає силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2013 року, а в частині розрахунків - до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Умовами дострокового розірвання цього договору є : по домовленості між сторонами ; Рішенням судових органів. (п.6.2. договору).

Також, пунктом 6.3. Договору сторони погодили, що у разі, якщо жодна із сторін не заявить про його припинення за один тиждень до закінчення строку дії, договір вважається продовженим на невизначений термін.

Вказаний Договір підписаний Директором - ТзОВ "СТеН" і директором ПП БК «Твій Дім» та завірений їх печатками.

Поряд з тим, до матеріалів справи позивачем, долучено копію Додаткової угоди №1 до Договору поставки №271 від 28.05.2013р., якою сторони дійшли згоди викласти п.4.1. Договору в наступній редакції :

Покупець здійснює розрахунок за Товар шляхом сплати вартості Товару, вказаної в рахунку, на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 7 (семи) календарних днів від дня отримання товару.

В подальшому, Додатковою угодою №1 до Договору поставки №271 від 28.05.2013р. від 14.11.2013р. сторони домовившись виклали п.4.1. договору в наступній редакції :

Покупець здійснює розрахунок за Товар шляхом сплати вартості Товару, вказаної в рахунку, на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів від дня отримання товару.

Зазначені Додаткові угоди підписані Директором - ТзОВ "СТеН" і директором ПП БК «Твій Дім» та завірені їх печатками.

При цьому, кожна із сторін, уклавши вказаний вище Договір, взяла на себе зобов'язання, а саме Позивач поставити Товар, а Відповідач оплатити його в порядку та на умовах визначених Договором.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли правовідносини з купівлі-продажу шляхом поставки товару.

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 712 ЦК України, ст. 265 ГК України).

Відповідно до ч 1, 2 ст. 712 ЦК України з договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із змісту ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як стверджує позивач, він свої зобов'язання за Договором від 28.05.2013р. № 271 виконав належним чином, шляхом здійснення поставки Товару у період з 12.03.2014р. по 31.03.2014 р. згідно представлених накладних всього на суму 101581 грн. 42 коп.

Факт отримання товару підтверджується підписами представника відповідача в графі накладних про отримання товару від позивача. Зазначені накладні, також, завірені печаткою (штампом) ПП БК «Твій Дім».

Також, у вказаних накладних, як на підставу їх укладення, міститься посилання на Договір №271 від 28.05.2013р.

Проте, в порушення взятих на себе зобов'язань відповідач за отриманий товар сплатив частково, в зв'язку з чим неоплаченим залишився поставлений товар на суму 39 467 грн. 10 коп.

Зазначена сума боргу підтверджується і наданою суду карткою рахунку 36.1. та Актом звірки розрахунків проведеним сторонами, станом на 26.06.2014р., підписаним представниками позивача і відповідача без будь-яких зауважень чи заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу Відповідача була надіслана претензія від 29.08.2014р. №458 з вимогою про погашення заборгованості, а саме в місячний строк від дня отримання даної претензії суми боргу в розмірі 39 467 грн. 10 коп. Факт надсилання претензій підтверджено копією фіскального чека з копією конверта та відміткою поштового відділення «повернення за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.4.1. договору (із змінами, внесеними додатковими угодами від 16.07.2013р. та 14.11.2013р.) передбачено, що оплата вартості товару здійснюється Покупцем протягом 7-ми календарних днів (до 14.11.2013р.) та 14-ти календарних днів (з 14.11.2013р.) від дня отримання товару.

Як вбачається з довідки, виданої ПАТ «Державний ощадний банк України» відповідачем під час розгляду справи, 12.11.2014р. була здійснена проплата на поточний рахунок №2060 ТОВ «СТеН» від ПП БК «Твій Дім» в розмірі 3704 грн. 08 коп.

Таким чином, за відповідачем перед позивачем, станом на час розгляду спору, рахується заборгованість за отриманий товар в сумі 35 763 грн. 02 коп.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Статтею 4 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами, а в силу приписів частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

А тому, оцінивши докази у їх сукупності, розглянувши усі обставини справи, беручи до уваги те, що відповідач в судові засідання не з'явився, станом на день розгляду справи, суму заборгованості не погасив (належних доказів протилежного не представлено), у зв'язку з чим суд вважає, що доводи позивача про порушення його майнових прав є правомірними, документально підтвердженими та не спростованими відповідачем в установленому законом порядку і згідно ст. 15 ЦК України, порушене право Товариства з обмеженою відповідальністю "СТеН" підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідача ПП БК «Твій Дім» - 35 763 грн. 02 коп. заборгованості за отриманий товар.

У свою чергу, провадження у справі в частині стягнення 3704 грн. 08 коп. основного боргу підлягає припиненню у відповідності до п. 11 частини 1 ст. 80 ГПК України.

Щодо стягнення 3% річних та індексу інфляції, то судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Із змісту статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем належними доказами підтверджено допущене відповідачем прострочення виконання грошових зобов'язань перед позивачем, що дає правові підстави останньому застосувати до відповідача відповідальність, передбачену статтею 625 Цивільного кодексу України.

При цьому право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних, встановлених ст. 625 ЦК України, є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Можливість нарахування 3% річних законодавець пов'язує з протиправною поведінкою відповідача, з фактом порушення грошового зобов'язання. Головним для визначення правової природи даної міри відповідальності є вказівка на невиконання грошового зобов'язання. При цьому, норми чинного законодавства не вимагають обов'язкового встановлення у договорі додаткового застереження щодо можливості застосування наслідків передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України.

Також, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання (Постанова Верховного Суду України від 15.11.2010р. №4/720).

З огляду на зазначене, розглянувши та оцінивши поданий позивачем розрахунок позовних вимог в частині нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період прострочення, суд вважає, що нараховані 583 грн. 90 коп. - 3% річних та 3512 грн. 50 коп. - інфляційних витрат є такими, що заявлені та обраховані позивачем правомірно із врахуванням умов Договору, зокрема, в частині строку сплати заборгованості а тому підлягають до задоволення судом.

Щодо стягнення штрафу, то суд зазначає наступне.

В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і сплата неустойки.

Згідно ст. ст. 546-551 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 2 статті 218 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

При цьому, відповідно до п.5.4. Договору №271 від 28.05.2013р. сторони погодили, що за несвоєчасне проведення розрахунків у відповідності до п.4.1. даного договору Покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу та разовий штраф у розмірі 25% від неоплаченої суми за отриманий Товар.

Враховуючи зазначене, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення 9866 грн. 80 коп. штрафних санкцій як таких, що обраховані відповідно до умов чинного законодавства та Договору.

Стосовно нарахованої та заявленої до стягнення пені, то суд зазначає наступне.

За змістом ст.ст. 546 - 551 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язань, відповідно до може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ч. 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому, як вбачається із накладних, товар був переданий позивачем та прийнятий відповідачем по накладних: №209 - 12.03.2014р., №262 - 13.03.2014р., №540 - 27.03.2014р., №613 - 31.03.2014р., №614 - 31.03.2014р., №615 - 31.03.2014р., №616 - 31.03.2014р., №617 - 31.03.2014р., №618 - 31.03.2014р.

І відповідно перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі зазначених накладних, розпочався з наступного дня від дня отримання товару.

Враховуючи положення статті 530 ЦК України та умови Договору, зокрема, Додаткової угоди №1 до Договору поставки №271 від 28.05.2013р., відповідач вартість отриманої продукції повинен був оплатити:

- по накладній №209 від 12.03.2014р. на суму 617 грн. 10 коп. в період з 13.03.2014р. по 26.03.2014р.;

- по накладній №262 від 13.03.2014р. на суму 459 грн. 06 коп. в період з 14.03.2014р. по 27.03.2014р.;

по накладній №540 від 27.03.2014р. на суму 2693 грн. 04 коп. в період з 28.03.2014р. по 10.04.2014р.;

- по накладній №613 від 31.03.2014р. на суму 17002 грн. 15 коп. в період з 01.04.2014р. по 14.04.2014р.;

- по накладній №614 від 31.03.2014р. на суму 91 грн. 28 коп. в період з 01.04.2014р. по 14.04.2014р.;

- по накладній №615 від 31.03.2014р. на суму 2190 грн. 24 коп. в період з 01.04.2014р. по 14.04.2014р.;

- по накладній №616 від 31.03.2014р. на суму 201 грн. 31 коп. в період з 01.04.2014р. по 14.04.2014р.;

- по накладній №617 від 31.03.2014р. на суму 1022 грн. 76 коп. в період з 01.04.2014р. по 14.04.2014р.;

- по накладній №618 від 31.03.2014р. на суму 15254 грн. 58 коп. в період з 01.04.2014р. по 14.04.2014р.

Згідно ч. 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається із позовних вимог, загальна сума пені за прострочення оплати обрахована позивачем у розмірі 4 268,80 грн. за період з 15.04.2014р. по 13.10.2014р. (180 днів прострочення).

Пунктом 1.12. Постанови Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Суд, провівши власний розрахунок пені із врахуванням періоду прострочення по кожній із зазначених накладних та правил обрахунку пені у розмірі не більше подвійної облікової ставки, визначив розмір пені в сумі 4306,54 грн. обчисленої на суму заборгованості по кожній окремо взятій накладній, в межах строку визначеного позивачем з урахуванням строку виникнення боргу та завершенням 6-ти місячного строку згідно ст.232 ГПК України.

Таким чином, правильно нарахованою сумою пені є 4306 грн. 54 коп., яка є більшою від заявленої позивачем суми.

Разом з тим, суд має за необхідне зазначити, що заявлення до стягнення суми боргу з врахуванням пені у меншому розмірі є правом позивача (стягувача) і суд не вправі збільшувати її розмір з власної ініціативи так як згідно компетенції суду визначеної чинним законодавством суд при перевірці розрахунку суми заявленої до стягнення позивачем уповноважений лише здійснивши власний обрахунок зменшити суму позовних вимог у випадку, якщо вона обрахована безпідставно в більшому розмірі ніж це передбачено чинним законодавством та умовами укладеного між сторонами договору.

А тому, до стягнення підлягає заявлена позивачем пеня в розмірі 4268 грн. 80 коп.

Відповідно до ч. 1,2 статті 49 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги, що спір в справі виник з вини відповідача у зв'язку з неналежним виконанням ним умов Договорів, керуючись правом наданим суду ч. 2 ст.49 ГПК України, суд судовий збір в сумі 1827 грн. 00 коп. покладає на відповідача у справі, на підставі ст.ст.44,49 ГПК України та він підлягає до стягнення в користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 43, 32-33, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного підприємства БК "Твій дім", пр. Степана Бандери, 7, оф.2, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46000 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТеН", вул. Текстильна, 30А, м. Тернопіль, 46000 () - 35 763 (тридцять п'ять тисяч сімсот шістдесят три) грн. 02 коп. основного боргу, 4268 (чотири тисячі двісті шістдесят вісім) грн. 20 коп. пені, 3512 (три тисячі п'ятсот дванадцять) грн. 50 коп. інфляційних втрат, 583 (п'ятсот вісімдесят три) грн. 90 коп. трьох процентів річних, 9 866 (дев'ять тисяч вісімсот шістдесят шість) грн. 80 коп. штрафу.

3.В частині стягнення 3704 грн. 08 коп. основного боргу, припинити провадження.

4. Стягнути з Приватного підприємства БК "Твій дім", пр. Степана Бандери, 7, оф.2, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46000 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТеН", вул. Текстильна, 30А, м. Тернопіль, 46000 () - 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення, через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 29.12.2014р.

Суддя В.Л. Гевко