ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

24.12.2014
Справа № 907/996/14

За позовом товариством з обмеженою
відповідальністю "Укрбудінновація",
м. Мукачево

до відповідача публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк", м. Київ в особі
Закарпатського Регіонального
відділення публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк", м. Ужгород

про стягнення 1 313 111,04 грн.

Суддя Бобрик Г. Й.

За участю представників сторін:

від позивача - Глагола Г. М. -
представник по довіреності № 010 від
08.10.2014 року

від відповідача - Міхал М. А. -
представник по довіреності № 439/03 від
22.09.2014 року

СУТЬ СПОРУ: товариство з обмеженою
відповідальністю "Укрбудінновація",
звернулося до господарського суду
Закарпатської області з позовом про
стягнення з публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк", м. Київ в
особі Закарпатського Регіонального
відділення публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк", м. Ужгород
суми 1 313 111,04 грн., з яких 1
193 737,31 грн. основний борг та 119 373,73 грн.
пеня.

Представник позивача позов
підтримала, вимоги вважає законними та
обґрунтованими матеріалами справи.

Представник відповідача усно та в
наданому суду письмовому відзиві на
позов від 25.11.2014 року позовні вимоги не
визнає, покликаючись, зокрема, на те, що
відповідач перебуває у процедурі
ліквідації.

На підставі постанови Правління
Національного банку України № 107 від
28.02.2014 року "Про віднесення ПАТ
"Брокбізнесбанк" до категорії
неплатоспроможних" виконавчою
дирекцією Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб 28.02.2014 року прийнято
рішення № 9 щодо запровадження
тимчасової адміністрації та
призначення уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб та
тимчасової адміністрації ПАТ
"Брокбізнесбанк".

Рішенням виконавчого директора
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб від 28.02.2014 року № 9 запроваджено
тимчасову адміністрацію з 03.03.2014 року
по 02.06.2014 року та призначено
уповноважену особу Фонду.

Постановою Національного банку
України від 28.02.2014 року № 107 віднесено
АТ "Брокбізнесбанк" до категорії
неплатоспроможних.

Постановою Правління
Національного банку України від 10.06.2014
року № 339 прийнято рішення про
відкликання банківської ліцензії АТ
"Брокбізнесбанк" та прийнято рішення
про початок здійснення процедури
ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк".

Згідно з ч.2 ст. 46 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб" з дня призначення
уповноваженої особи Фонду
припиняються всі повноваження органів
управління банку та органів контролю.

11.06.2014 року виконуючим директором
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб прийнято рішення № 45 про початок
ліквідації ПАТ "Брокбізнесбанк".

Отже, з моменту початку
ліквідаційної процедури вирішення
питання щодо визнання та задоволення
вимог до банку належить до компетенції
ліквідатора банку. Вимоги до банку,
який знаходиться в процедурі
ліквідації, можуть бути заявлені у
формі заяви про визнання кредиторських
вимог до банку та зобов'язання включити
їх до переліку вимог кредиторів банку.

Факт задоволення ліквідатором
банку вимоги позивача та віднесення до
сьомої черги свідчить проте, що права
позивача не порушені та про
відсутність підстав та необхідності
захисту їх в судовому порядку.

Позивач є кредитором ПАТ
"Брокбізнесбанк" і своєчасно звернувся
із заявою до уповноваженої особи Фонду
зі своїми вимогами.

За наслідками розгляду вимог
кредиторів уповноваженою особою Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
складено реєстр і вимогу позивача
включено до реєстру кредиторів, про що
повідомлено позивача листом, зокрема,
вимоги позивача включені в сьому чергу.

У судовому засіданні, за згодою
сторін, оголошувалася перерва
відповідно до ст. 77 ГПК України до 24.12.2014
року до 18:00, після закінчення якої
представник відповідача не з'явилася.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2012 року Публічне
акціонерне товариство "Брокбізнесбанк"
в особі Закарпатського Регіонального
відділення банку (відповідач) та
товариство з обмеженою
відповідальністю "Укрбудіновація"
(позивач) уклали договір №
10/12-113747 про відкриття банківського
рахунку та здійснення розрахунково -
касового обслуговування, відповідно до
якого відкрито рахунок для проведення
ТзОВ "Укрбудіновація" розрахункових
операцій.

За умовами п. 2.4 Договору
розрахункові та касові документи
Клієнта Банк виконує, зокрема, за
переказами за межі системи АТ
"Брокбізнесбанк" (міжбанківський
переказ) в строк не більше трьох
банківських днів.

Відповідач зобов'язується
своєчасно та в повному обсязі
здійснювати розрахункові операції
відповідно до чинного законодавства (п.
3.1.3.Договору).

Відповідно п. 4.2.1. Договору
позивач має право самостійно
розпоряджатися коштами на своєму
рахунку з дотриманням вимог чинного
законодавства України, крім випадків
примусового списання коштів.

Судом встановлено, що 18 лютого 2014
року позивачем для здійснення переказу
було подано до Закарпатського
регіонального відділення ПАТ
"Брокбізнесбанк" платіжне доручення №
15 на суму 1 193 737,31 грн., що
підтверджується відміткою філії банку.
Однак, грошові кошти банк не переказав
на рахунок отримувача. Граничний строк
виконання зазначеного платіжного
доручення, згідно з умовами Договору- 20
лютого 2012 року.

Дане платіжне доручення було
повернуто позивачу без виконання про
що на зворотньому боці платіжного
доручення наявна відмітка відповідача
з посиланням на те, що "невиконано у
зв'язку з введенням тимчасової
адміністрації".

Позивач звертався до відповідача
з листом, в якому просив надати
відповідь причини невиконання
платіжного доручення на який
відповідач лисом повідомив позивача
про те, що у зв'язку із запровадженням у
банку тимчасової адміністрації
платежі з рахунків в ПАТ
"Брокбізнесбанк" не здійснюватимуться.

Таким чином, не виконання
відповідачем платіжного доручення № 15
від 18.02.2014 року на суму 1 193 737,31 грн.
слугувало підставою для звернення до
суду за захистом порушених прав та
інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України
за договором банківського рахунку банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунку) грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Згідно з пунктом 8.1 статті 8 Закону
України "Про платіжні системи та
переказ грошей в Україні" банк
зобов'язаний виконати доручення
клієнта, що міститься в розрахунковому
документі, який надійшов протягом
операційного часу банку, в день його
надходження.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про
платіжні системи та переказ грошей в
Україні" банк, що обслуговує платника
та банк, що обслуговує отримувача,
несуть перед платником та отримувачем
відповідальність, пов'язану з
проведенням переказу, відповідно до
цього Закону та умов укладення між ними
договорів. У разі порушення банком, що
обслуговує платника, встановлених цим
Законом строків, виконання доручення
клієнта, на переказ цей банк
зобов'язаний сплатити платнику пеню у
розмірі 0,1 відсотка суми переказу, що не
може перевищувати 10 відсотків суми
переказу, якщо інший розмір пені не
обумовлений договором між ними.

На підставі наведеного позивач
заявив до стягнення з відповідача пеню
в розмірі 119 373,73 грн. за період
прострочення з 21.02.2014 року по 10.02.2014 року
із розрахунку (1 193 737,31 грн. X 0,1% X 232
календарні дні), а за урахуванням
десятивідсоткового обмеження сума
пені становить 119 373,73
грн.

Відповідальність за несвоєчасне
списання чи зарахування Банком
грошових коштів за дорученням клієнта
у вигляді сплати пені передбачена
також п. 7 2 Договору від 10.12.2012 року.

Частиною 5 статті 36 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" встановлено, що під час
тимчасової адміністрації не
здійснюється: 1) задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів банку; 2)
примусове стягнення коштів та майна
банку, звернення стягнення на майно
банку, накладення арешту на кошти та
майно банку; 3) нарахування неустойки
(штрафів, пені), інших фінансових
(економічних) санкцій за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язань перед
кредиторами та зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів); 4) зарахування зустрічних
однорідних вимог, якщо це може
призвести до порушення порядку
погашення вимог кредиторів,
встановленого цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 6 статті
36 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
обмеження, встановлене пунктом 1
частини 5 статті 36 статті, не
поширюється на зобов'язання банку щодо
виплати коштів за вкладами вкладників
за договорами, строк яких закінчився,
та за договорами банківського рахунку
вкладників.

Постановою Правління Національного
банку України від 28.02.2014 N 107 віднесено
Публічне акціонерне товариство
"Брокбізнесбанк" до категорії
неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
28.02.2014 року N 9 "Про виведення з ринку та
здійснення тимчасової адміністрації"
розпочато процедуру виведення ПАТ
"Брокбізнесбанк" з ринку та здійснення
в ньому тимчасової адміністрації з
03.03.2014 року по 02.06.2014 року.

Постановою Національного банку
України від 10.06.2014 року N 339 відкликано
банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ
"Брокбізнесбанк" 11.06.2014 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
11.06.2014 року N 45 розпочато ліквідацію
Публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" з відшкодування з боку
Фонду коштів за вкладами з 11.06.2014 року.

Відповідно до частин 5, 6 статті 77 Закону
України "Про банки та банківську
діяльність" Національний банк України
не пізніше дня, наступного за днем
прийняття рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
банку, повідомляє про це банк та
надсилає рішення до Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб. Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб у
день отримання рішення Національного
банку України про ліквідацію банку
набуває прав ліквідатора банку та
розпочинає процедуру його ліквідації
відповідно до Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб".

Частиною 1, 5 статті 34 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб" Фонд розпочинає
виведення неплатоспроможного банку з
ринку та здійснення тимчасової
адміністрації в банку на наступний
робочий день після офіційного
отримання рішення Національного банку
України про віднесення банку до
категорії неплатоспроможних. Під час
тимчасової адміністрації Фонд має
повне і виняткове право управляти
банком відповідно до цього Закону,
нормативно-правових актів Фонду та
вживати дії, передбачені планом
врегулювання.

Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 36
вищезазначеного Закону під час
тимчасової адміністрації не
здійснюється задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів банку.

Обмеження, встановлене пунктом 1
частини 5 цієї статті, не поширюється на
зобов'язання банку щодо виплати коштів
за вкладами вкладників за договорами,
строк яких закінчився, та за договорами
банківського рахунку вкладників (пункт
1 частини 6 вказаної статті).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 2
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
вкладником є фізична особа (крім
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності), яка
уклала або на користь якої укладено
договір банківського вкладу (депозиту),
банківського рахунку або яка є
власником іменного депозитного
сертифіката.

Відтак, на позивача розповсюджується
обмеження, встановлені пунктом 1
частини 6 статті 36 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб".

Частиною 2 статті 49 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" передбачено, що протягом 90 днів з
дня опублікування відомостей
відповідно до частини другої статі 45
цього Закону уповноважена особа Фонду
здійснює такі заходи: визначає суму
заборгованості кожному кредитору та
відносить вимоги до певної черги
погашення; складає реєстр вимог
кредиторів відповідно до вимог,
встановлених нормативно - правовими
актами Фонду.

Частиною 6 вказаної статті
уповноважена особа Фонду не має права
здійснювати задоволення вимог
кредиторів до затвердження реєстру
акцептованих вимог кредиторів, за
виключенням погашення за погодженням
виконавчою дирекцією Фонду вимог за
правочинами, що забезпечують
проведення ліквідаційної процедури.

Таким чином, Законом України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" передбачено, що у процесі
ліквідаційної процедури визначається
заборгованість кожному кредитору
банку та встановлюється черговість
задоволення вимог кредиторів: 1)
зобов'язання, що виникли внаслідок
заподіяння шкоди життю та здоров'ю
громадян; 2) грошові вимоги щодо
заробітної плати, що виникли із
зобов'язань банку перед працівниками
до прийняття рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у
випадках, визначених цим Законом, у
тому числі щодо повернення цільової
позики банку, наданої протягом
здійснення тимчасової адміністрації з
метою забезпечення виплат відповідно
до пункту 1 частини 1 частини шостої
статті 36 цього Закону та щодо покриття
витрат Фонду, передбачених у пункті 17
частини п'ятої статті 12 цього Закону; 4)
вимоги вкладників - фізичних осіб у
частині, що перевищує суму, виплачену
Фондом; 5) вимоги Національного банку
України, що виникли в результаті
зниження вартості застави, наданої для
забезпечення кредитів рефінансування;
6) вимоги фізичних осіб, платежі яких
або платежі на ім'я яких заблоковано
(крім фізичних суб'єктів
підприємницької діяльності); 7) інші
вимоги, крім вимог за субординованим
боргом; 8) вимоги за судординованим
боргом.

Позивач є кредитором ПАТ
"Брокбізнесбанк" і своєчасно звернувся
із заявою до уповноваженої особи Фонду
зі своїми вимогами.

За наслідками розгляду вимог
кредиторів уповноваженою особою Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
складено реєстр і вимогу позивача
включено до реєстру кредиторів, про що
повідомлено позивача листом, зокрема,
вимоги позивача включені в сьому чергу.

Факт задоволення ліквідатором
банку вимоги позивача та віднесення до
сьомої черги свідчить проте, що права
позивача не порушені та про
відсутність підстав та необхідності
захисту їх в судовому порядку.

Відповідно до частини 3 статті 52 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" вимоги кожної
наступної черги задовольняються в міру
надходження коштів від реалізації
майна банку після повного задоволення
вимог попередньої черги.

Таким чином, задоволення вимог
кредиторів здійснюється у порядку,
строки та черговості, передбачених
Законом України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб".
Порядок задоволення вимог кредиторів,
визнаних ліквідатором, під час
ліквідації банку не передбачає
можливості індивідуального
задоволення вимог конкретного
кредитора.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що ПАТ "Брокбізнесбанк" не мав
правових підстав для задоволення
кредиторських вимог ТзОВ
"Укрбудіновація" поза процедурою
ліквідації, в іншій, ніж передбачено
законом черговості, оскільки Позивач
має право отримати грошові кошти
виключно у порядку та на умовах
передбачених Законом України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" та підзаконними актами до нього,
відповідно до встановленого порядку.

У зв'язку із відмовою судом у
задоволенні позову, суд відмовляє
позивачу і в задоволенні заяви про
забезпечення позову.

Судові витрати суд відповідно до
ст. 49 ГПК України покладає на позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 34, 43, 49, 66, 67,
75, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.У задоволенні позову відмовити
повністю.

2. Судові витрати віднести на
позивача.

Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України та може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду.

Вступну та резолютивну частини рішення
проголошено 24.12.2014 року.

Повне рішення складено 31.12.2014 року.

Суддя
Бобрик Г.Й.