ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 грудня 2014 року Справа № 927/741/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Черкащенка
М.М.,суддів:Грека Б.М., Коробенка Г.П.,
Селіваненка В.П., Стратієнко Л.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_6про перегляд
Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 23.09.2014у
справі№ 927/741/13за
позовомОСОБА_6доТовариства з обмеженою
відповідальністю
"НіжинТеплоМережі"простягнення
середнього заробітку, компенсації за
невикористану щорічну відпустку та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернулась до господарського
суду Чернігівської області з позовом
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Ніжинтепломережі"
про стягнення 201,70 грн. компенсації за
невикористану щорічну відпустку, 41 018,40
грн. середнього заробітку за увесь час
затримки виплат та 3 441 грн. моральної
шкоди.

Справа розглядалась неодноразово.

Рішенням господарського суду
Чернігівської області від 06.02.2013 у
справі № 927/741/13, залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 17.04.2014, позов
задоволено частково: стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ніжинтепломережі"
на користь ОСОБА_6 201,70 грн.
відшкодування надлишково утриманих
сум податку з доходів фізичних осіб
та єдиного соціального внеску; в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 23.09.2014 у справі № 927/741/13
рішення господарського суду
Чернігівської області від 06.02.2013 та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 17.04.2014 залишено
без змін.

ОСОБА_6 подано заяву про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
23.09.2014 у справі № 927/741/13, в якій заявник
просить скасувати зазначену постанову,
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 17.04.2014 та
рішення господарського суду
Чернігівської області від 06.02.2013 в
частині позовних вимог, у задоволенні
яких було відмовлено, прийняти нове
рішення.

Заяву з посиланням на ухвалу
Верховного Суду України від 08.08.2007 у
справі № 6-553св07 та на рішення
Верховного Суду України від 16.01.2008 у
справі № 6-1777св07 мотивовано
неоднаковим застосуванням судами
касаційної інстанції положень частини
першої статті 117 та частини другої
статті 233 Кодексу законів про працю
України (далі - КЗпП України), внаслідок
чого ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 16.12.2014 було зобов'язано
заявника усунути недоліки, допущені
при оформлені заяви про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
23.09.2014 у справі № 927/741/13, які заявником
усунуті 24.12.2014.

Розглянувши доводи заяви та додані до
неї судові рішення Вищий господарський
суд України зазначає, що заява подана
заявником без пропуску строку,
встановленого положеннями статті 11117
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України), і вважає, що
справа № 927/741/13 підлягає допуску до
провадження Верховного Суду України з
огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 статті 11116 ГПК
України заява про перегляд судових
рішень господарських судів може бути
подана на підставі неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Звертаючись з даною заявою, заявник
посилається на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції положень частини першої
статті 117 та частини другої статті 233
КЗпП України, що потягло прийняття
різних за змістом судових рішень щодо
визначення моменту початку перебігу
позовної давності у спорах про
стягнення середнього заробітку за
період затримки розрахунку при
звільненні.

В постанові від 23.09.2014 у справі № 927/741/13,
про перегляд якої просить заявник,
Вищий господарський суд України,
залишивши без змін судові рішення
судів попередніх інстанцій про відмову
у позові про стягнення компенсації за
невикористану щорічну відпустку,
середнього заробітку за увесь час
затримки виплат та моральної шкоди,
зазначив, що місцевий господарський
суд дійшов обґрунтованого висновку про
те, що моментом, з якого має
відраховуватись строк на звернення
позивача до суду із вимогами про
стягнення середнього заробітку у
зв'язку з нездійсненням повного
розрахунку при звільненні є момент
його звільнення; позивачем пропущено
трьохмісячний строк для звернення до
суду з заявою про вирішення трудового
спору за відсутності заяви про
поновлення пропущеного строку та
доказів наявності поважних причин
пропуску строку.

Водночас, в ухвалі Верховного Суду
України від 08.08.2007 у справі № 6-553св07 та у
рішенні Верховного Суду України від
16.01.2008 у справі № 6-1777св07, на які заявник
посилається, розглядаючи спір у
подібних правовідносинах за
однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин, суд
касаційної інстанції дійшов
протилежних правових висновків про
дотримання позивачем строків
звернення до суду за захистом
порушеного права з огляду на те, що
непроведення розрахунку з працівником
у день звільнення є підставою для
застосування відповідальності,
передбаченої статтею 117 КЗпП України, у
цьому разі перебіг тримісячного строку
звернення до суду починається з
наступного дня після проведення
зазначених виплат незалежно від
тривалості затримки розрахунку.

Таким чином, зі змісту наведених
постанов вбачаються ознаки
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення суду касаційної
інстанції у подібних правовідносинах,
що є підставою для допуску даної справи
до провадження Верховного Суду
України.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 86, 11116,11121 ГПК України, Вищий
господарський суд України,

УХВАЛИВ:

Допустити справу № 927/741/13 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддя:М.Черкащенко
Судді:Б.Грек Г.Коробенко В.Селіваненко
Л.Стратієнко