ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

24 грудня 2014 року Справа № 17/5025/807/12

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:Дунаєвської Н.Г.,
судді:Губенко Н.М.,
Кочерової Н.О.,
Мележик Н.І.,
Самусенко С.С.,

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі обласного відділення Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" в м. Хмельницький
про перегляд Верховним Судом України
постановиВищого господарського суду України від 22.07.2013
у справі№ 17/5025/807/12
за позовом Заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України
до 1) 55 Управління начальника робіт; 2) Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі обласного відділення Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" в м. Хмельницький
провизнання недійсними договорів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 22.11.2012 у справі №17/5025/807/12 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.04.2013 у справі №17/5025/807/12 зазначене судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним іпотечного договору скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, яким визнано недійсним іпотечний договір №945-07/04 від 18.12.2007, укладений між АКПІБ "Промінвестбанк" та ДП Міністерства оборони України "55 Управління начальника робіт"; в іншій частині рішення місцевого господарського суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.07.2013 у справі №17/5025/807/12 постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі обласного відділення Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" в м. Хмельницький подано заяву про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 22.07.2013 у справі №17/5025/807/12.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого господарського суду України від 10.12.2013 у справі №910/7209/13, від 21.07.2010 у справі №10/19-10, від 17.02.2014 у справі №915/1437/13, від 08.10.2014 у справі №915/1437/13, постанову Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 02.09.2014 у справі №915/1437/13, мотивовано неоднаковим застосуванням Вищим господарським судом України одних і тих самих норм матеріального права, а саме положень статей 256, 257, 261, 267 Цивільного кодексу України, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 01.12.2014 повідомлено заявника про недоліки поданої заяви та надано строк для усунення недоліків до 22.12.2014.

Заявником усунуто недоліки у встановлений строк.

Розглянувши заяву про перегляд постанови суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, Вищий господарський суд України не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України з огляду на таке.

Відповідно до статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана виключно на таких підставах: 1) неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах; 2) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових рішень (пункт 1 цієї статті) матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за подібних предмета та підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

При вирішенні питання допуску справи до провадження Верховного Суду України враховується сукупність всіх наявних складових ознак неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

У постанові від 22.07.2013 у справі №17/5025/807/12, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для:

- задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору іпотеки майнових прав на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, виходячи із встановлених апеляційним господарським судом обставин справи, зокрема, про те, що всупереч вимогам законодавства відповідачем-1 не було отримано відповідного погодження засновника на укладення спірного договору іпотеки;

- відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним кредитного договору, оскільки сторонами фактично виконувались умови договору та дії сторін свідчать про подальше схвалення кредитного договору (акти перевірки цільового використання кредиту, якими встановлено, що відповідачем-1 отримані кредитні кошти згідно кредитного договору та використовуються виключно за цільовим призначенням).

При цьому судом касаційної інстанції враховано висновки апеляційного суду стосовно того, що прокурором та позивачем строк позовної давності не пропущено.

Водночас у постановах від 10.12.2013 у справі №910/7209/13 та від 21.07.2010 у справі №10/19-10, на які посилається заявник, суд касаційної інстанції підтримав висновки судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову про визнання недійсними договорів іпотеки та зобов'язання виключити з відповідних державних реєстрів обтяження за зазначеними договорами - справа №910/7209/13 та про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки - справа №10/19-10. Такого висновку суд касаційної інстанції дійшов з огляду на встановлений судами попередніх інстанцій факт пропуску позивачами строку позовної давності, причини спливу якого не визнані судом поважними.

Таким чином, зазначені судові рішення не підтверджують доводів заявника щодо неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права в подібних правовідносинах, оскільки суд касаційної інстанції прийняв різні за змістом судові рішення внаслідок оцінки різних доказів та визнання різних фактичних даних і обставин у різних справах, однаково розуміючи зміст норм матеріального права щодо строку позовної давності і початку його перебігу.

Колегією суддів не приймається до уваги в якості доказу неоднакового застосування норм матеріального права постанова Вищого господарського суду України від 17.02.2014 у справі №915/1437/13, оскільки зазначена постанова була скасована постановою Верховного Суду України від 02.09.2014, а отже на даний час є нечинною, і на неї не може здійснюватись посилання на підтвердження підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 11116 ГПК України.

До кола судових рішень, на які може бути здійснене посилання на підтвердження підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 11116 ГПК України, належать виключно рішення суду касаційної інстанції, ухвалені в порядку розгляду касаційної скарги на рішення судів попередніх інстанцій, а тому на постанову Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 02.09.2014 у справі №915/1437/13 не може бути здійснене посилання, оскільки останню прийнято згідно з розділом ХІІ2 ГПК України, якою встановлено порядок перегляду судових рішень Верховним Судом України після їх перегляду в касаційному порядку.

Крім того, постанова Вищого господарського суду України від 08.10.2014 у справі №915/1437/13, на яку також посилається заявник, не може бути доказом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, оскільки судом касаційної інстанції скасовано рішення судів попередніх інстанцій, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, що не означає остаточного вирішення спору зі справи, а тому на відповідну постанову не може здійснюватись посилання на підтвердження підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 11116 цього Кодексу.

З огляду на викладене Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" в особі обласного відділення Публічного акціонерного товариства "Промінвестбанк" в м. Хмельницький у допуску справи №17/5025/807/12 до провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддя Н. Дунаєвська

Судді Н. Губенко

Н. Кочерова

Н. Мележик

С. Самусенко