ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

19.12.2014
Справа № 5008/62/2011

Розглянувши матеріали справи

За позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Миколаїв

До відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, смт.
Воловець

про повернення набутих без достатньої
правової підстави грошових коштів в
сумі 270700грн.

Суддя Журавчак Л.С.

За участі представників сторін:

від позивача -

від відповідача - не з"явився;

Суть спору: повернення набутих без
достатньої правової підстави грошових
коштів в сумі 270700грн.

Позивач підтримав позовні вимоги у
повному обсязі з підстав, зазначених у
позовній заяві. Зокрема, вказує на те,
що на виконання договору підряду, який
рішенням господарського суду
Закарпатської області від 19 жовтня 2010
року було визнано неукладеним, ним було
перераховано кошти у розмірі 270700 грн. А
оскільки роботи відповідачем виконано
не було, договір визнано неукладеним,
вважає обгрунтованим витребувати
перераховані ним відповідачу кошти
назад на підставі статті 1212 Цивільного
кодексу України.

Відповідач був належним чином
повідомлений про час і місце судового
розгляду справи за місцем державної
реєстрації як суб"єкт підприємництва,
однак жодну ухвалу суду не отримав,
вони повернуті суду з відмітками
органу зв"язку "за зазначеною адресою
не проживає", "за закінченням терміну
зберігання". Оскільки відповідач
витребуваних судом документів не
подав, в судове засідання не з"явився,
справа розглянута за наявними у ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

ВСТАНОВИВ:

В 2007 році сторони у спорі підписали
типовий Договір підряду на виконання
будівельних робіт (будівництво
дерев"яних будинків для відпочинку в
Очаківському районі Миколаївської
області), відповідно до умов якого
замовник (ФОП ОСОБА_1.) доручає, а
підрядник (фізична особа-підприємець
ОСОБА_2.) бере на себе обов"язок зібрати
на виготовлених заздалегідь
фундаментах 2 будинки у відповідності
до проектної документації.

Відповідно до пунктів 2.1, 3.3, 6.1 договору
сторони повинні були узгодити проектну
документацію і строк виконання робіт, а
також строк дії договору, однак цього
не зробили.

Пунктом 4.1 договору визначена вартість
робіт в розмірі 116000доларів, що
перераховуються в гривнях по курсу НБУ
на момент перерахування; оплата роботи
авансується на I етапі - в розмірі
58000доларів для придбання деревини і
попереднього збору 2 будинків за місцем
проживання підрядника, а інша частина
(50%) вартості робіт перераховується на
розрахунковий рахунок підрядника
протягом 5 банківських днів після
завершення роботи.

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 19 жовтня 2010
року вказаний договір на підставі ч. 8
ст. 181 Господарського кодексу України
визнано неукладеним.

Оскільки на виконання вказаного
договору відповідачу перераховано як
авансування робіт суму 271700грн., позивач
звернувся з даним позовом до суду з
вимогою про стягнення перерахованих
коштів в розмірі 270700 грн. на підставі
статті 1212 Цивільного кодексу України.

Вивчивши та оцінивши зібрані у справі
докази, суд прийшов до висновку про
відмову в позові повністю з наступних
причин.

Загальні підстави для виникнення
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави визначені нормами
глави 83 Цивільного кодексу України,
розміщеної в підрозділі 2 "Недоговірні
зобов'язання".

Статтею 1212 Цивільного кодексу України
визначено, що особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним
правочином;

2) витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Зобов'язання з безпідставного
придбання майна виникають за наявності
таких умов: по-перше, щоб мало місце
набуття або зберігання майна; по-друге,
щоб набуття або зберігання було
здійснено за рахунок іншої особи;
по-третє, щоб були відсутні правові
підстави для набуття або зберігання
майна.

Як стверджує позивач та вбачається з
самих платіжних доручень, спірна сума
перерахована як передоплата по
договору б/н від 2007р. щодо будівництва
двох дерев"яних будиночків. В письмових
поясненнях, поданих позивачем суду, ним
підтверджено оплату доставки та
розвантаження матеріалів до місця
будівництва, забезпечення будівельним
інвентарем (включаючи їх ремонт та
запчастини); оплату та проживання
робочих. Як доказ про часткове
виконання відповідачем робіт по
будівництву двох дерев"яних будиночків
(витягнуті стіни без даху), позивачем
подано суду 5 фотографій. Однак,
матеріали справи не містять жодних
документів фінансової звітності,
кошторису чи актів щодо проведених
підрядних робіт та їх вартості.

В процесі розгляду справи з метою
встановлення реальних затрат на
зведення будиночків до наявної стадії
готовності, суд направляв матеріали
справи на судову будівельно-технічну
експертизу, поставивши на її вирішення
наступне питання:

- Яка вартість будівельних робіт та
матеріальних затрат по зведенню
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 на
існуючих фундаментах двох дерев"яних
будиночків за адресою: Миколаївська
обл., Очаківський р-н., АДРЕСА_1, а також
зобов"язавши позивача провести
авансування сум, що підлягають сплаті
за проведення експертизи.

В зв"язку з відсутністю у сторін і в
справі документів (актів контрольних
обміру КРУ, проектно - кошторисної
документації в повному обсязі),
внаслідок чого не могла бути проведена
вузькоспеціалізована експертиза з
залученням спеціаліста-кошторисника, а
також авансування позивачем сум, що
підлягають сплаті за проведення
експертизи, матеріали справи були
повернуті на адресу господарського
суду без дачі експертного висновку.

Після поновлення провадження у справі
додаткових доказів по ній чи клопотань
про призначення судової експертизи від
сторін не надходило.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Позивачем доказано факт перерахування
ним відповідачу коштів для будівництва
дерев"яних будиночків в розмірі
позовної суми 270700 грн., однак, з огляду
на призначення платежів, це було лише
авансування підрядних робіт. Таким
чином, недобудова самих будиночків не
свідчить про безпідставне набуття
відповідачем спірних коштів, оскільки,
за твердженням самого ж позивача,
будинки, хоча й без даху, але зведені,
підрядні роботи відповідачем
проводились. Таким чином, позивачем не
доведено належними та допустимими
доказами свої вимоги, а тому, суд
відмовляє в задоволенні позову
повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати належить покласти на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 181
Господарського кодексу України, ст. 1212
Цивільного кодексу України, ст. ст. 49, 75,
82 - 85 Господарського процесуального
кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України та може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 29.12.14

Суддя
Л. С. Журавчак