ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2014 р.Справа № 916/2941/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Бєляновського В.В., Мишкіної
М.А.,

при секретарі судового засідання
Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від позивача - Пеліван Є.К. - за
довіреністю,

від відповідача - Станкова А.В. - за
довіреністю,

від третьої особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Колективного підприємства «Агрострой»

на рішення господарського суду
Одеської області від 06 жовтня 2014 року

у справі № 916/2941/14

за позовом Колективного підприємства
«Агрострой»

до відповідача Арцизької міської ради
Одеської області

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача - Приватного
підприємства торгово-промислового
підприємства «Арциз»

про визнання права на постійне
користування земельною ділянкою,

встановив:

У липні 2014 року комунальне
підприємство «Агрострой»
(далі-позивач) звернулося до
господарського суду Одеської області з
позовом до Арцизької міської ради
Одеської області (далі-відповідач) про
визнання права позивача на постійне
користування земельною ділянкою,
площею 37433 кв.м. для виробничої
діяльності (будівельні роботи та
виготовлення будматеріалів), яка
знаходиться за адресою: Одеська
область, м. Арциз, вул. Орджонікідзе, 46.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 26 серпня 2014 року
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача - Приватне
підприємство торгово-промислове
підприємство «Арциз» (далі-третя
особа).

Рішенням господарського суду
Одеської області від 06 жовтня 2014 року
(суддя Власова С.Г.) у задоволенні
позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що
позивачем при розгляді справи не було
надано доказів передачі йому Арцизьким
райагростроєм ні земельної ділянки
площею 2 га, відведеної рішенням
виконавчого комітету Одеської
обласної ради депутатів трудящих №1226/2
від 04.12.1959р. Арцизькому міжколгоспбуду,
ні земельної ділянки площею 39654 кв.м.,
яка «у подальшому за час
функціонування підприємства перейшла
до нього у користування», ні земельної
ділянки площею 37433 кв.м, на яку
претендує позивач (КП «Агрострой).

КП «Агростой» не є
правонаступником Арцизького
міжколгоспбуду та не набував права
постійного користування земельною
ділянкою площею 2 га, тим паче, площею
37433 кв.м.

Господарським судом не прийнято
до уваги посилання позивача на рішення
Конституційного суду України №5-рп/2005
від 22.09.2005р., оскільки положення даного
рішення застосовуються щодо прав
постійного користування земельними
ділянками (право володіння і
користування земельною ділянкою без
встановлення строку), якого набувають
підприємства, установи та організації,
що належать до державної та
комунальної власності, якщо такі права
були надані до введення у дію
Земельного Кодексу України. До
введення у дію Земельного Кодексу
України, як встановлено судом, позивачу
не було надано у користування земельну
ділянку площею 39654 кв.м.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
його скасувати та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити в
повному обсязі, посилаючись на
неправильне застосування судом першої
інстанції норм ст.92 Земельного кодексу
України та не застосування до спірних
правовідносин норм ст.377 Цивільного
кодексу України.

Крім того, як зазначає скаржник,
висновок господарського суду про те, що
право позивача на користування
земельною ділянкою ніким не
оспорюється, в тому числі відповідачем,
не відповідає обставинам справи,
оскільки, як встановлено при розгляді
справи, Арцизька міська рада Одеської
області вимагає від позивача оформити
у встановленому порядку право оренди
спірної земельної ділянки, уклавши
договір її оренди, що підтверджується
відповідним листом міської ради на
адресу позивача.

Таким чином, на думку позивача,
рішення суду винесено при
неправильному застосуванні норм
матеріального права, внаслідок
нез'ясування усіх обставин, яку мають
значення для справи, а тому дане
рішення підлягає скасуванню.

В засіданні суду апеляційної
інстанції представник позивача
наполягав на задоволенні апеляційної
скарги, вважаючи рішення суду першої
інстанції незаконним та
необґрунтованим.

Представник відповідача
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги з підстав,
викладених у відзиві на неї.

Третя особа не скористалися своїм
правом надання відзиву на апеляційну
скаргу та не забезпечила явку свого
представника в засідання суду
апеляційної інстанції, хоча про час та
місце розгляду апеляційної скарги
повідомлений належним чином, про що
свідчить поштове повідомлення, яке
міститься в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги, заслухавши
представників позивача та відповідача,
перевіривши юридичну оцінку
встановлених судом першої інстанції
фактичних обставин справи і їх повноту,
застосування норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
апеляційної інстанції не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
згідно з наказом №10 від 28.01.1986р.
Одеського обласного агропромислового
комітету у зв'язку із створенням
Одеського обласного
кооперативно-державного об'єднання по
агропромисловому будівництву
«Облагробуд» була ліквідована
Арцизька міжгосподарська пересувна
механізована колона Облміжколгоспбуду
та на її місці створена Арцизька ПМК об'
єднання «Облагробуд».

Наказом керівника Одеського
кооперативно-державного об'єднання з
агропромислового будівництва
«Облагробуд» від 29.01.1988р. №58 Арцизьку
ПМК об'єднання «Облагробуд» було
реорганізовано в «Арцизький
райагробуд».

Рішенням Загальних зборів робітників
Арцизького райагробуду на базі
Арцизького райагробуду створено
Колективне підприємство „Агрострой"
(протокол Загальних зборів робітників
Арцизького райагробуду від 27.03.1997р).

В матеріалах справи міститься Статут
колективного підприємства «Агрострой»
в редакції від 26 квітня 2006 року, з якого
вбачається, що КП «Арострой» не є
правонаступником Арцизького
райагробуду.

Позовні вимоги КП «Агрострой»
обгунтовані тим, що рішенням
Виконавчого комітету Одеської
обласної ради депутатів трудящих №1226/2
від 04.12.1959р. «Про відвод земельних
ділянок Арцизській Ветбаклабораторії,
яйцебазі Облспоживспілки та
Арцизькому Міжколгоспбуду з
Держземфонду Арцизського району" в
постійне користування Арцизькому
Міжколгоспбуду правонаступником
якого, за твердження позивача, на
сьогодні є КП «Агрострой» відведено з
Держземфонду - 2 га землі для побудови
виробничої бази. На вказаній території
позивачем побудовано комплекс
будівель та споруд, власником яких
відповідно до Свідоцтва на право
власності від 31.10.2007 є Колективне
підприємство «Агрострой».

За твердженням позивача, у подальшому
Колективному підприємству «Агрострой»
було передано у постійне користування
додаткову земельну ділянку, внаслідок
чого загальна площа займаної земельної
ділянки збільшилась до 3,9654га.

Разом з тим, матеріалами справи не
підтверджується факт додаткового
виділення земельної ділянки ні
позивачу, ні Арцизькому
Міжколгоспбуду, ні Арцизькому
райагробуду.

Посилаючись на рішення
Конституційного суду від 22.09.2005 р.
№5-рп/2005 позивач наполягає на тому , що
набув права постійного користування
земельною ділянкою в установленому
порядку.

Судова колегія вважає
безпідставними вимоги позивача,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Відповідно до ст.92 Земельного кодексу
України право постійного користування
земельною ділянкою - це право володіння
і користування земельною ділянкою, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, без встановлення строку.
Права постійного користування
земельною ділянкою із земель державної
та комунальної власності набувають: а)
підприємства, установи та організації,
що належать до державної та
комунальної власності; б) громадські
організації інвалідів України, їх
підприємства (об'єднання), установи та
організації; в) релігійні організації
України, статути (положення) яких
зареєстровано у встановленому законом
порядку, виключно для будівництва і
обслуговування культових та інших
будівель, необхідних для забезпечення
їх діяльності; г) публічне акціонерне
товариство залізничного транспорту
загального користування, утворене
відповідно до Закону України «Про
особливості утворення публічного
акціонерного товариства залізничного
транспорту загального користування»;
ґ) вищі навчальні заклади незалежно від
форми власності.

Позивач не відноситься до суб'єктів
права постійного користування
земельною ділянкою.

Посилання позивача на рішення
Конституційного суду України № 5-рп/2005
від 22.09.2005р. не приймаються судом,
оскільки положення даного рішення
застосовуються щодо прав постійного
користування земельними ділянками
(право володіння і користування
земельною ділянкою без встановлення
строку), якого набувають підприємства,
установи та організації, що належать до
державної та комунальної власності,
якщо такі права були надані до введення
у дію Земельного Кодексу України.

Як встановлено господарським судом, до
введення у дію Земельного Кодексу
України позивачу не було надано у
користування земельну ділянку площею
3,9654га.

При розгляді справи судом апеляційної
інстанції скаржником не надано ніяких
додаткових пояснень та відповідних
доказів, які б спростували висновки,
викладені в рішенні суду першої
інстанції, та всупереч вимог ст.33
Господарського процесуального кодексу
України не доведені ті обставини, на
які скаржник посилався, як на підставу
своїх вимог.

З урахуванням наведених правових
положень та встановлених обставин
даної справи, колегія суддів вважає
доводи апеляційної скарги
необґрунтованими, оскільки вони
спростовуються зібраними по справі
доказами та не відповідають вимогам
закону, що регулює спірні
правовідносини.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції було повно та
всебічно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, надано їм належну
правову оцінку та винесено рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, що дає підстави
для залишення його без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
99, 101-103, 105 Господарського
процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Рішення господарського суду
Одеської області від 06 жовтня 2014 року у
справі №916/2941/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено
та підписано 26.12.2014р.

Головуючий суддя:
Будішевська Л.О.

Судді:
Бєляновський В.В.

Мишкіна М.А.