м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного акціонерного
товариства "ТАСКОМБАНК"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "БІЗНЕС КАПІТАЛ"
третя особа Товариство з обмеженою
відповідальністю "ФАКТОР ЕНЕРГОГРУП"
про стягнення 10 522 103,77 грн.
Суддя Літвінова М.Є.
Представники сторін:
від позивачa: Плотніченко О.П. -
представник за довіреністю №185 від
від відповідача: Снісаренко К.С. -
представник за довіреністю №б/н від
від третьої особи: не з'явились.
У судовому засіданні 24.12.2014, на підставі
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"ТАСКОМБАНК" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "БІЗНЕС КАПІТАЛ" про
стягнення заборгованості у розмірі 10
522 103,77 грн. на підставі Кредитного
договору № Т23.08.20114 К 280 від 14.06.2012, що
складається з 10 183 160,89 грн.
заборгованість за кредитом, 327 803,09 грн.
заборгованість по прострочених
процентах, 11 139,79 грн. пені на суму
простроченої заборгованості по
процентах.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 24.10.2014 порушено провадження у
справі №910/23060/14, розгляд справи
призначений на 24.11.2014.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 24.11.2014, в порядку ст. 77 ГПК
України, розгляд справи відкладений на
08.12.2014.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 08.12.2014, в порядку статті 27 ГПК
України було залучено до участі у
справі в якості третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Товариство з
обмеженою відповідальністю "ФАКТОР
ЕНЕРГОГРУП", в порядку ст. 77 ГПК України,
розгляд справи відкладений на 22.12.2014.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 22.12.2014, в порядку ст. 77 ГПК
України, розгляд справи відкладений на
24.12.2014.

У судовому засіданні 24.12.2014 представник
позивача заявив клопотання про
долучення документів до матеріалів
справи, позовні вимоги підтримав
повністю.

Представник відповідача надав відзив
на позовну заяву, відповідно до якого
не визнає позов в частині нарахування
відсотків та пені, в частині
заборгованості по тілу кредиту - 10 183
160,89 грн., відповідач визнав позовні
вимоги.

В обгрунтування заперечень щодо
нарахування пені та відсотків
відповідач зазначив наступне: не
зрозуміло чому період нарахування пені
починається з 19.05.2014; сума
заборгованості по процентах в
розрахунку заборгованості по
кредитному договору не співпадає з
сумою заборгованості по процентах
зазначеною у вимозі від 09.09.2014; суми
пені по процентах у розрахунку і у
вимозі не співпадають; відповідач
звернувся до позивача з проханням
провести звірку заборгованості, але
позивач не надав такої можливості.

У судове засідання 24.12.2014 повноважні
представники третьої особи не
з'явились, витребуваних судом
документів не надали, заяв, клопотань
не подали, про причини неявки суд не
повідомили, про дату та час розгляду
справи були повідомлені належним
чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке в матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
незважаючи на те, що третя особа в
процесі розгляду справи так і не
скористалась правами, передбаченими
Господарським процесуальним кодексом
України, за висновками суду, у
матеріалах справи достатньо
документів, які мають значення для
правильного вирішення спору, внаслідок
чого справа може бути розглянута за
наявними у ній документами відповідно
до вимог ст.75 Господарського
процесуального кодексу України, а
неявка вказаних учасників судового
спору не перешкоджає вирішенню справи
по суті.

В судовому засіданні 24.12.2014, на підставі
ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

За змістом ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання
виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст.626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

В силу норм ч.2 ст.1069 Цивільного кодексу
України права та обов'язки сторін,
пов'язані з кредитуванням рахунка,
визначаються положеннями про позику та
кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього
кодексу), якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України
передбачено, що за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.345 Господарського кодексу
України встановлено, що у кредитному
договорі передбачаються мета, сума і
строк кредиту, умови і порядок його
видачі та погашення, види забезпечення
зобов'язань позичальника, відсоткові
ставки, порядок плати за кредит,
обов'язки, права і відповідальність
сторін щодо видачі та погашення
кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи,
14.06.2012 між Публічним акціонерним
товариством "ТАСКОМБАНК" (банк) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "БІЗНЕС КАПІТАЛ"
(позичальник) було укладено Кредитний
договір № Т23.08.20114 К 280 (далі - Кредитний
договір), відповідно до п.1.1 якого банк
надає позичальнику грошові кошти у
вигляді відкличної кредитної лінії, що
не поновлюється у розмірі, на строк та
на умовах, передбачених цим Договором,
а позичальник зобов'язується повернути
кошти, одержані в рахунок кредитної
лінії, сплатити проценти за
користування кредитною лінією та
виконати свої зобов'язання у повному
обсязі та у строки, передбачені цим
Договором.

27.07.2012 між банком та позичальником
укладено Договір №1 про внесення змін
та доповнень до Кредитного договору №
Т23.08.20114 К 280 від 14.06.2012 (далі - Договір №1).

21.09.2012 між банком та позичальником
укладено Договір №2 про внесення змін
та доповнень до Кредитного договору №
Т23.08.20114 К 280 від 14.06.2012 (далі - Договір №2).

18.01.2013 між банком та позичальником
укладено Договір №3 про внесення змін
та доповнень до Кредитного договору №
Т23.08.20114 К 280 від 14.06.2012 (далі - Договір №3).

28.02.2013 між банком та позичальником
укладено Договір №4 про внесення змін
та доповнень до Кредитного договору №
Т23.08.20114 К 280 від 14.06.2012 (далі - Договір №4).

20.06.2013 між банком та позичальником
укладено Договір №5 про внесення змін
та доповнень до Кредитного договору №
Т23.08.20114 К 280 від 14.06.2012 (далі - Договір №5).

17.12.2013 між банком та позичальником
укладено Договір №6 про внесення змін
та доповнень до Кредитного договору №
Т23.08.20114 К 280 від 14.06.2012 (далі - Договір №6).

Відповідно до п.1.2 Договору №6 про
внесення змін та доповнень до
Кредитного договору № Т23.08.20114 К 280 від
14.06.2012, Товариству з обмеженою
відповідальністю "БІЗНЕС КАПІТАЛ" був
виданий кредит у вигляді кредитної
лінії у розмірі 19 000 000,00 грн. Розмір
ліміту кредитної лінії змінюється
відповідно до графіку зміни розміру
ліміту кредитної лінії.

Пунктом 1.4. Договору №5, плата за
користування кредитною лінією у
вигляді процентів становить 7% річних.

Згідно п.1.5 Кредитного договору,
кредитна лінія надається для
поповнення обігових коштів.

Строк користування кредитною лінією: з
14 червня 2012 року по 31 грудня 2014 року
включно, з урахуванням графіку зміни
розміру ліміту кредитної лінії (п.1.3
Договору №6).

Відповідно до п.5.1.2 Кредитного
договору, банк має право вимагати від
позивальника сплатити у тому числі
достроково, заборгованість за
кредитною лінією, нараховані проценти,
суму неустойки, передбачені цим
Договором, у випадках, коли позивальник
не виконав у строк свої зобов'язання по
поверненню кредитної лінії, сплаті
відсотків або у інших випадках,
передбачених умовами цього договору.

У п.5.1.3 Кредитного договору
встановлено, що позичальник
зобов'язується своєчасно виконувати
зобов'язання, передбачені цим
Договором, та/або будь-яким іншим
договором між банком та позичальником,
в тому числі, але не виключно,
здійснювати погашення заборгованості
за кредитною лінією до закінчення
строку, зазначеного в п.1.3 цього
Договору, сплату по нарахованим
процентам та комісіям в строки,
передбачені цим Договором.

Сторони домовились, що при невиконанні
зобов'язань по погашенню
заборгованості за кредитною лінією
та/або сплаті процентів у строки,
передбачені Кредитним договором,
позичальник сплачує банку пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми невчасно
виконаного (невиконаного) платежу за
кожний день прострочення, при цьому
пеня нараховується щоденно (п.6.1.
Кредитного договору).

Позивач стверджує, що Товариство з
обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС
КАПІТАЛ" порушило умови Кредитного
договору щодо своєчасного повернення
кредиту та сплати відсотків за
користування ним.

Судом встановлено, що своїм змістом та
правовою природою укладений між
сторонами договір є кредитним
договором, який підпадає під правове
регулювання норм статей 1054-10571
Цивільного кодексу України, а в
частині, що не суперечить вказаним
нормам та умовам договору, регулюється
ст.1046-1053 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 546 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно до статті 553 Цивільного
кодексу України за договором поруки
поручитель зобов'язується перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

У Договорі №4 сторонами погоджено
перелік забезпечення, що надається в
рахунок забезпечення виконання
позичальником боргових зобов'язань
перед банком. Відповідно до наведеного
додатку зобов'язання за спірним
кредитним договором забезпечено,
зокрема, порукою Товариства з
обмеженою відповідальністю "ФАКТОР
ЕНЕРГОГРУП".

При цьому, суд зазначає, що відповідно
до приписів ст.543 Цивільного кодексу
України у разі солідарного обов'язку
боржників (солідарних боржників)
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

При цьому, ст.554 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Наведені норми свідчать про наявність
у позивача права самостійно обирати
боржника та поручителя, до якого слід
звернути вимогу.

Отже, враховуючи, що позивач звернувся
до суду з вимогами саме до боржника,
судом, враховуючи приписи чинного
законодавства розглядаються саме
вимоги до останнього.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Як вказувалось вище, умовами
Кредитного договору № Т23.08.20114 К 280 від
14.06.2012 передбачено, що кредит надається
у вигляді відкличної кредитної лінії.

Судом вже зазначалось, що сторонами
було погоджено ліміт кредитної лінії у
розмірі 19 000 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
Публічним акціонерним товариством
"ТАСКОМБАНК" було надано Товариству з
обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС
КАПІТАЛ" грошові кошти в межах графіку
зміни розміру ліміту, передбаченого у
Додатку №1 від 17.12.2013 до Договору №6 про
внесення змін та доповнень до
Кредитного договору № Т23.08.20114 К 280 від
14.06.2012, зокрема: з 14.06.2012 по 25.12.2013 - 19 000
000,00 грн., з 26.12.2013 по 25.01.2014 - 18 882 000,00 грн.,
з 26.01.2014 по 25.02.2014 - 18 764 000,00 грн., з 26.02.2014
по 25.03.2014 - 18 646 000,00 грн., з 26.03.2014 по 25.04.2014 -
18 528 000,00 грн., з 26.04.2014 по 25.05.2014 - 18 410 000,00
грн., з 26.05.2014 по 25.06.2014 - 18 292 000,00 грн., з
26.06.2014 по 25.07.2014 - 18 174 000,00 грн., з 26.07.2014 по
25.08.2014 - 18 056 000,00 грн., з 26.08.2014 по 25.09.2014 - 17
938 000,00 грн., з 26.09.2014 по 25.10.2014 - 17 820 000,00
грн., з 26.10.2014 по 25.11.2014 - 17 702 000,00 грн., з
26.11.2014 по 25.12.2014 - 17 584 000,00 грн. Надання
позивачем грошових коштів у
визначеному розмірі підтверджується
наявними в матеріалах справи
банківськими виписками з рахунку
відповідача.

За таких обставин, враховуючи наведене
вище, приймаючи до уваги всі наявні в
матеріалах справи документи,
враховуючи відсутність у відповідача
заперечень з приводу отримання від
позивача кредитних коштів розмірі 19 000
000,00 грн., суд дійшов висновку, що
Публічне акціонерне товариство
"ТАСКОМБАНК" належним чином виконало
свої грошові зобов'язання за Кредитним
договором № Т23.08.20114 К 280 від 14.06.2012.

Статтею 10561 Цивільного кодексу України
передбачено, що процентна ставка за
кредитом може бути фіксованою або
змінюваною. Тип процентної ставки
визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної
ставки (фіксована або змінювана) та
порядок їх сплати за кредитним
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

У пункті 1.4. Договору №5, сторони
погодили, що плата за користування
кредитною лінією у вигляді процентів
становить 7% річних.

Відповідно до п.3.2 Кредитного договору,
проценти за користування кредитною
лінією нараховуються з дня
перерахування коштів з позичкового
рахунку позичальника до моменту
фактичного повернення кредитної лінії
(в тому числі і за період прострочення
погашення кредитної лінії). При цьому
враховується перший день та не
враховується останній день
користування кредитною лінією.
Проценти нараховуються за фактичну
кількість днів користування кредитною
лінією, на суму щоденного залишку
заборгованості за кредитною лінією.
Проценти за користування кредитними
коштами нараховуються банком щоденно
за фактичну кількість днів
користування грошовими коштами,
виходячи з фактичної кількості днів у
році (п.3.3. Кредитного договору).

Сторони у п. 3.4 Кредитного договору
погодили, що проценти за користування
кредитною лінією сплачуються
щомісячно з 01 по 16 число (включно) за
попередній місяць і на дату повернення
кредитної лінії; проценти нараховані
на останній період користування
кредитною лінією, сплачуються
одночасно з погашенням кредитної
лінії.

Як встановлено судом з матеріалів
справи, позивачем станом на 10.09.2014 за
користування кредитною лінією було
нараховано проценти за кожний
прострочений період на загальну суму 327
803,09 грн., а саме: з 01.04.2014 по 30.04.2014 - 64 947,43
грн., з 01.05.2014 по 31.05.2014 - 65 609,56 грн., з
01.06.2014 по 30.06.2014 - 58 587,96 грн., з 01.07.2014 по
31.07.2014 - 60 540,87 грн., з 01.08.2014 по 10.09.2014 - 78
117,27 грн.

Отже, в результаті порушення
позичальником умов Кредитного
договору щодо строків та розміру
процентів, що підлягають сплаті за
користування кредитною лінією, у
останнього утворилась заборгованість
в сумі 327 803,09 грн.

Твердження відповідача щодо того, що
сума боргу у вимозі від 09.09.2014 і у
розрахунку заборгованості не
співпадає, судом визнані
необґрунтовані та безпідставні,
враховуючи, що дати, станом на які
існувала заборгованість є різними.

За змістом ст.193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Як вже вказувалось, ст.526 Цивільного
кодексу України встановлено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

У ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України
зазначено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання і
одностороння зміна умов договору не
допускаються.

Як вказувалось вище, у п.1.3 Договору №6
сторони визначили строк користування
кредитною лінією з 14.06.2012 по 31.12.2014.

Відповідно до ч.3 п.3.7 Кредитного
договору зобов'язання позичальника
щодо повернення суми коштів, наданих в
рахунок кредитної лінії, сплати
процентів за користування нею та інших
платежів (штрафи, пені) за цим Договором
вважаються виконаними тільки після
проведення банком відповідних
бухгалтерських проводок.

Пунктом 2.2 Кредитного договору
передбачено, що кредитна лінія
надається у безготівковій формі шляхом
оплати з позичкового рахунку
розрахункових документів позичальника
за реквізитами контрактів або шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок позичальника для подальшого
використання за цільовим призначенням,
тобто на поповнення обігових коштів, на
підставі наданих позичальником
документів.

Одночасно, за умовами до п.5.1.2
Кредитного договору, банк має право
вимагати від позивальника сплатити у
тому числі достроково, заборгованість
за кредитною лінією, нараховані
проценти, суму неустойки, передбачені
цим Договором, у випадках, коли
позивальник не виконав у строк свої
зобов'язання по поверненню кредитної
лінії, сплаті відсотків або у інших
випадках, передбачених умовами цього
договору.

Сторони домовились, що при настанні
обставин, визначених у п. 5.1.3.
Кредитного договору (щодо порушення
своєчасного виконання зобов'язань по
сплаті заборгованості), банк має право
відмовити позичальнику у подальшому
кредитуванні по цьому договору без
укладення будь-якого договору про
внесення змін та доповнень до нього.

У п.5.1.4 Кредитного договору зазначено,
що у випадку настання такої відмови
банк направляє позичальнику
відповідне повідомлення. При цьому
строк виконання позичальником своїх
зобов'язань (повернення кредитної
лінії, сплати процентів за
користування нею та інших платежів,
передбачених Договором) за взаємною
згодою сторін, вважається таким, що
настав, а банк вважається таким, що
відмовився від подальшого
кредитування на 10 календарний день з
дня направлення позичальнику
повідомлення. Сторони досягли згоди, що
датою, з якої починається відлік
зазначеного вище десятиденного строку,
вважається дата, зазначена у квитанції,
яка надається банку відділенням
зв'язку при відправленні листа з
повідомленням про вручення на адресу
позичальника, зазначену в реквізитах
цього Договору.

Позивач звертався до відповідача з
Вимогою №1459 від 09.09.2014 погасити
заборгованість, яка станом на 08.09.2014
становила 10 516 967,14 грн., з яких: 10 183 160,89
грн. сума боргу за кредитом, 323 897,23 грн.
сума боргу за процентами, в тому числі
прострочена, 9 909,02 грн. - пеня.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
№22-45/14 від 23.12.2014 стверджує, що
зазначена вимога на адресу ТОВ "БІЗНЕС
КАПІТАЛ" не надходила, що
спростовується фіскальним чеком №5006
від 24.09.2014 та реєстром рекомендованої
кореспонденції, які долучені до
матеріалів справи.

Отже, з вказаного вбачається, що
фактично кредитором було реалізовано
право на дострокове повернення
кредитних коштів шляхом направлення
відповідної вимоги на адресу боржника.

За таких обставин, враховуючи наведене
вище, приймаючи до уваги зміст вимоги
№1459 від 09.09.2014 стосовно визначення
конкретного строку виконання
позичальником своїх боргових
зобов'язань, суд дійшов висновку, що
термін повернення грошових коштів, що
були отримані за кредитною лінією за
Кредитним договором, настав.

Проте, всупереч повідомлення про
дострокове повернення кредитної лінії,
позичальником грошові кошти, які було
отримано за спірним кредитним
договором, у строк наведений до 31.12.2014
повернуто не було. Доказів зворотнього
матеріали справи не містять.

За таких обставин, враховуючи наведене
вище, приймаючи до уваги всі наявні в
матеріалах справи документи, судом
встановлено, що у Товариства з
обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС
КАПІТАЛ", як позичальника за кредитним
договором, укладеним з Публічним
акціонерним товариством "ТАСКОМБАНК",
наявна заборгованість перед банком по
тілу кредиту в розмірі 10 183 160,89 грн. та
по процентам за користування
кредитними коштами в сумі 327 803,09 грн., що
є підставою для задоволення позовних
вимог повністю в цій частині.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи, суд також дійшов
висновку щодо задоволення вимог
позивача про стягнення пені на суму
заборгованості по процентам в розмірі
11 139,79 грн. При цьому, господарський суд
виходить з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання
з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання)
ст.610 Цивільного кодексу України
кваліфікує як порушення зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч.3
ст.549 Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на
себе зобов'язань тягне за собою
відповідні правові наслідки, які
полягають у можливості застосування
кредитором до боржника встановленої
законом або договором
відповідальності.

У ч.4 ст. 231 Господарського кодексу
України зазначено, що у разі, якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно зі ст.1 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

Сторони домовились, що при невиконанні
зобов'язань по погашенню
заборгованості за кредитною лінією
та/або сплаті процентів у строки,
передбачені Кредитним договором,
позичальник сплачує банку пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми невчасно
виконаного (невиконаного) платежу за
кожний день прострочення, при цьому
пеня нараховується щоденно (п.6.1.
Кредитного договору).

Керуючись умовами Кредитного договору
та враховуючи порушення позичальником
строків повернення процентів за
користування кредитною лінією,
позивачем було нараховано пеню на
загальну суму 11 139,79 грн.

Здійснивши перевірку розрахунку пені
за порушення термінів внесення
процентів за користування кредитними
коштами, судом встановлено, що останній
є арифметично вірним, а вимоги в цій
частині обґрунтованими.

Враховуючи все вищенаведене, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
документально обгрутованими та не
спростовані відповідачем належними та
допустимими доказами.

Обставини викладені відповідачем у
відзиві на позов спростовані наявними
в матеріалах справи документами.

За таких обставин, приймаючи до уваги
наведене вище, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК"
необхідно задовольнити повністю та
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "БІЗНЕС КАПІТАЛ"
заборгованість за кредитом у розмірі 10
183 160,89 грн., заборгованість по
прострочених процентах у розмірі 327 803,09
грн. та пеню на суму простроченої
заборгованості по процентах у розмірі
11 139,79 грн.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "БІЗНЕС КАПІТАЛ" (04071,
м. Київ, вулиця Петра Сагайдачного,
будинок 25-Г; ідентифікаційний код 37175309)
на користь Публічного акціонерного
товариства "ТАСКОМБАНК" (01032, м. Київ,
вулиця Симона Петлюри, будинок 30;
ідентифікаційний код 09806443)
заборгованість за кредитом у розмірі 10
183 160 (десять мільйонів сто вісімдесят
три тисячі сто шістдесят) грн. 89 коп.,
заборгованість по прострочених
процентах у розмірі 327 803 (триста
двадцять сім тисяч вісімсот три) грн. 09
коп., пеню на суму простроченої
заборгованості по процентах у розмірі
11 139 (одинадцять тисяч сто тридцять
дев'ять) грн. 79 коп. та судовий збір у
розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі
вісімдесят) грн. 00 коп.

3.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

4.Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 29.12.2014.

Суддя

М.Є.
Літвінова