ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2014 р. Справа № 911/4789/14

Господарський суд Київської області в складі судді Скутельника П.Ф., розглянувши матеріали

за позовом приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА", ідентифікаційний код: 30859524, місцезнаходження: 03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, буд. 32 літ. А,

до товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІТА", ідентифікаційний код: 31704186, місцезнаходження: 07300, Київська обл., м. Вишгород, вул. Набережна, буд. 7,

про відшкодування шкоди в порядку регресу,

за участю представників сторін:

від позивача: Кулик А.М., який діє на підставі довіреності від 17.03.2014 року за № 0114-42;

від відповідача: не з'явився, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА" (далі за текстом: Позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІТА" (далі за текстом: Відповідач) про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу в сумі 11181,12 грн. (одинадцять тисяч сто вісімдесят одна гривня 12 коп.).

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що відповідно до умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті від 20.02.2013 року за № 28-2820-13-00010, за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24.01.2014 року в м. Києві на перехресті вулиць Горького-Тверська за участю застрахованого Позивачем транспортного засобу, Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 11181,12 грн. (одинадцять тисяч сто вісімдесят одна гривня 12 коп.), у зв'язку з чим Позивач набув право вимоги до Відповідача на одержання виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.11.2014 року порушено провадження у справі №911/4789/14 та призначено розгляд справи на 22.12.2014 року.

22.12.2014 року в судове засідання з'явився Позивач, який виконав вимоги ухвали суду від 12.11.2014 року, дав пояснення, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився будучи повідомленим про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 12.11.2014 року не виконав.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Беручи до уваги викладене, а також те, що ухвала господарського суду Київської області від 12.11.2014 року направлена на адресу Відповідача, суд дійшов висновку, що Відповідач був належним чином повідомлений про порушення провадження у справі та час і місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки Відповідач про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, доказів, на які він посилався би, як на підставу для відмови в задоволенні позову, суду не надав, то відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У зв'язку з цим, спір розглядався за наявними у справі матеріалами, після дослідження яких та врахування наданих Позивачем пояснень суд видалився до нарадчої кімнати для прийняття рішення у справі, оголошення якого призначено на 22.12.2014 року.

Згідно ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Детально розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення Позивача, з'ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази, суд -

Встановив:

20.02.2013 року між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" (страховик) та Олійником А.В. (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті від 20.02.2013 року за № 28-2820-13-00010 (далі за текстом: Договір страхування).

Згідно п. 4 Договору страхування, застрахованим транспортним засобом є транспортний засіб Toyota LAND CRUISER, 2011 року випуску, держаний номер АА0912КР.

Договором страхування у п. 5 визначено, що страховими ризиками є викрадення, ДТП, ПДТО, стихійні лиха, пожежа, вибух, напад тварин; безумовна франшиза за страховим випадком по ризику «Викрадення» складає 5 %, а по іншим ризикам складає 0,3%. Дійсна вартість ТЗ на момент підписання Договору становить 500000,00 грн.

Пунктом 6 Договору страхування визначено, що розмір страхової суми складає 25200,00 грн.

Відповідно до п. 8 Договору страхування, строк дії Договору страхування становить з 22.02.2013 року по 21.02.2014 року.

Згідно п. 9 Договору страхування, зобов'язання страховика починаються не раніше проведення огляду та фотографування ТЗ, що підтверджується Актом огляду ТЗ( умова не поширюється на ТЗ, що купується в автосалоні при одночасному виконанні наступних умов: ТЗ не експлуатувався раніше, ТЗ не має пошкоджень).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

24.01.2014 року о 16 год. 00 хв. на перехресті вулиць Горького-Тверська в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Шкода Октавиа», державний номерний знак АА 14-86 ІЕ, під керуванням водія Акименка А.Л., що належить ПАТ ДЕЛЬТА БАНК, та транспортного засобу Toyota LAND CRUISER, держаний номерний знак АА0912КР, що належить Олійнику А.В., під керуванням водія Олійника А.В., що підтверджується довідкою ВДАІ Голосіївського РУ ГУМВС України в м. Києві за №9339559.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 12.02.2014 року у справі №752/1607/14-п, 24.01.2014 року о 16 год. 00 хв. водій Акименко А.Л. керуючи автомобілем марки «Шкода Октавиа», державний номерний знак АА 1486 ІЕ, рухаючись в м. Києві на перехресті вулиць Горького-Тверська, перед початком руху в порушення п.п. 10.1 ПДР не переконався в безпеці, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Toyota LAND CRUISER, держаний номерний знак АА0912КР, що призвело до механічного пошкодження двох транспортних засобів, у зв'язку з чим Акименко А.Л. визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн.

Згідно п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

25.01.2014 року, з дотриманням вимог п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», громадянином України Олійником А.В. до Позивача подано заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 25.01.2014 року б/№.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що відповідно до рахунку ТОВ «Автосаміт ЛТД» від 25.01.2014 року за № С-00052402, сума страхового відшкодування, завданого власнику автомобіля Toyota LAND CRUISER, держаний номерний знак АА0912КР, в результаті його пошкодження складає 12681,12 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Абзацом 2 п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Судом встановлено, що 07.02.2014 року, на підставі страхового акту від 06.02.2014 року за №ДККА-34123, з урахуванням розміру безумовної франшизи, що складає 1500,00 грн., Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 11181,12 грн. (одинадцять тисяч сто вісімдесят одна гривня 12 коп.) шляхом перерахування вказаної суми на рахунок ТОВ «Автосаміт ЛТД», яким виконано ремонт пошкоджень транспортного засобу Toyota LAND CRUISER, держаний номерний знак АА0912КР, що підтверджується платіжним дорученням від 07.02.2014 року за № 3402092, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Статтею 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільним кодексом України у ч. ч. 1, 2 ст. 1187 визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Детально дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24.01.2014 року о 16 год. 00 хв. на перехресті вулиць Горького-Тверська в м. Києві за участю транспортного засобу «Шкода Октавиа», державний номерний знак АА 14-86 ІЕ, під керуванням водія Акименка А.Л., що належить ПАТ ДЕЛЬТА БАНК, та транспортного засобу Toyota LAND CRUISER, держаний номерний знак АА0912КР, що належить Олійнику А.В., під керуванням водія Олійника А.В., цивільно-правова відповідальність ПАТ ДЕЛЬТА БАНК, як власника транспортного засобу «Шкода Октавиа», державний номерний знак АА 14-86 ІЕ, була застрахована в товаристві з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІТА" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ №9961095, що підтверджується витягом з бази Моторно-транспортного страхового бюро України (МТСБУ).

Частиною 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як вбачається з витягу з бази Моторно-транспортного страхового бюро України (МТСБУ), умовами полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ №9961095, франшиза складає 0,00 грн.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 993, ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування», після виплати страхового відшкодування у сумі 11181,12 грн. (одинадцять тисяч сто вісімдесят одна гривня 12 коп.), Позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки - ПАТ ДЕЛЬТА БАНК.

Враховуючи те, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24.01.2014 року о 16 год. 00 хв. на перехресті вулиць Горького-Тверська в м. Києві за участю транспортного засобу «Шкода Октавиа», державний номерний знак АА 14-86 ІЕ, під керуванням водія Акименка А.Л., що належить ПАТ ДЕЛЬТА БАНК, та транспортного засобу Toyota LAND CRUISER, держаний номерний знак АА0912КР, що належить Олійнику А.В., під керуванням водія Олійника А.В., цивільно-правова відповідальність ПАТ ДЕЛЬТА БАНК, як власника транспортного засобу «Шкода Октавиа», державний номерний знак АА 14-86 ІЕ, була застрахована в товаристві з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІТА", то Відповідач, з урахуванням положень п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», несе відповідальність за сплачене Позивачем страхове відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, завданої внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, в межах суми фактичних витрат, з урахуванням франшизи, визначеної полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ №9961095 у сумі 11181,12 грн. (одинадцять тисяч сто вісімдесят одна гривня 12 коп.).

З метою досудового врегулювання спору, Позивачем на адресу Відповідача направлено заяву на виплату страхового відшкодування в порядку регресу від 27.03.2014 року №20768, у якій Позивач просив сплатити суму в розмірі 11181,12 грн. (одинадцять тисяч сто вісімдесят одна гривня 12 коп.). Факт отримання Відповідачем вказаної заяви підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу від 02.04.2014 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

Проте, Відповідач на заяву на виплату страхового відшкодування в порядку регресу від 27.03.2014 року №20768 відповіді не надав, грошові кошти не сплатив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог Позивача про стягнення з Відповідача суми страхового відшкодування у порядку регресу у сумі 11181,12 грн. (одинадцять тисяч сто вісімдесят одна гривня 12 коп.).

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський процесуальний кодекс України у ст. 36 встановлює, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що копії документів, які знаходяться в матеріалах справи та надавались суду сторонами у справі в якості доказів, є належними та допустимими письмовими доказами, які стосуються предмету спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Надані Позивачем докази не спростовані та Відповідачем протягом розгляду справи не заперечувались.

Поряд з цим, Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з Відповідача судовий збір у сумі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.).

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, суд, на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладає на Відповідача судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.).

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА" до товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІТА" про відшкодування шкоди в порядку регресу, - задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПРОВІТА", ідентифікаційний код: 31704186, місцезнаходження: 07300, Київська обл., м. Вишгород, вул. Набережна, буд. 7, на користь приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА", ідентифікаційний код: 30859524, місцезнаходження: 03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, буд. 32 літ. А, фактично понесені витрати на страхове відшкодування у порядку регресу в сумі 11181,12 грн. (одинадцять тисяч сто вісімдесят одна гривня 12 коп.) та судовий збір у сумі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя П.Ф. Скутельник

Повний текст рішення складено та підписано 29 грудня 2014 року