ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
УХВАЛА

25.12.14
Справа № 21/137(4/125)

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії

головуючого - судді - О.Л. Мирутенко

суддів - Г.М.Гнатюк

- Н.М. Кравчук

Розглянувши апеляційну скаргу
арбітражного керуючого Левкович О.К.

на ухвалу господарського суду
Львівської області від 09.04.2014р.

у справі № 21/137(4/125)

за заявою: Миколаївської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Львівській області

до: ВАТ «Новороздільський завод
складних мінеральних добрив»

про: банкрутство

З участю представників :

від апелянта - Левкович О.К.

від кредитора - ОСОБА_3 - ОСОБА_3

від Державного управління охорони
навколишнього природного середовища у
Львівській області - Нагірний Ю.М. -
представник (довіреність №01-113 від
16.07.2014р.)

від боржника - Василюк О.В. - представник
(довіреність №б/н від 23.05.2014р.)

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 09.04.2014р., суддя
Чорній Л.З., було затверджено реєстр
вимог кредиторів в ліквідаційній
процедурі в наступних розмірах: вимоги
першої черги на загальну суму 701 037,04
грн. в т.ч.: - ОСОБА_3 в сумі 188 908,52 грн., з
них 1 147,00 грн. судовий збір (поточні
вимоги); - вимоги кредиторів щодо
виплати заборгованості із заробітної
плати, які виникли пізніше, ніж за три
місяці роботи, що передують порушенню
справи про банкрутство чи припиненню
трудових відносин у разі звільнення
працівника до порушення справи в сумі
512 128, 52 грн.; Вимоги другої черги на
загальну суму 7 603,46 грн.. в т. ч.: - ВВД
ФСС від НВВ та ПЗ України в
Миколаївському районі Львівської
області в сумі 7 603,46 грн.; Вимоги третьої
черги на загальну суму 389 199,86 грн. в т.ч.:
- Миколаївська ОДПІ ГУ у Львівській
області в сумі 389 199,86 грн.; Вимоги
четвертої черги на загальну суму 18 974
648,91 грн. в т.ч.: - Миколаївська ОДПІ ГУ у
Львівській області в сумі 2 722 126,12 грн.
(поточні вимоги); - УПФУ в
Миколаївському районі Л/о в сумі 14 996
150,23 грн. (поточні вимоги); - ПП "Аутпост-5"
в сумі 266 698,96 грн.; - ПП "Аудиторська
фірма "Логіка" в сумі 138 750,00 грн.; - РДГХП
"Сірка" в сумі 20 400,00 грн.; - ДП "НДГХП
"Сірка" в сумі 26 578,59 грн.; - ПП
"Західно-Українська Аудиторська
компанія" в сумі 5 000,00 грн.; - ДК "Газ
України" НАК "Нафтогаз України" в сумі 744
200,16 грн.; - ТзОВ "Укрфосфати" в сумі 53 724,85
грн.; - ФОП ОСОБА_6 в сумі 1 020,00 грн.;
Вимоги п'ятої черги відсутні; Вимоги
шостої черги на загальну суму 3 827 403,09
грн. в т.ч.: - Миколаївська ОДПІ ГУ у
Львівській області в сумі 3 647 502,60 грн.
(з них 187,73 грн. поточні вимоги); - ПФУ в
Миколаївському районі Л/о в сумі 47 618,62
грн.; - ВВД ФСС від НВВ та ПЗ України в
Миколаївському районі Львівської
області в сумі 7 603,46 грн.; - ПП "Аутпост-5"
в сумі 51 804,40 грн.; - ДП "НДГХП "Сірка" в
сумі 8 570,47 грн. (з них 5 913,05 грн. поточні
вимоги); - ПП "Західно-Українська
Аудиторська компанія" в сумі 1 791,34 грн.; -
ТзОВ "Укрфосфати" в сумі 19 890,40 грн.; -
ФОП ОСОБА_6 в сумі 363,84 грн.; -
Львівський обласний центр зайнятості в
сумі 42 257,96 грн. (поточні вимоги)

З даною ухвалою не погодилася
арбітражний керуючий Левкович О.К. і
оскаржила її в апеляційному порядку в
частині затвердження реєстру вимог
кредиторів в ліквідаційній процедурі в
частині вимог першої черги, визнати їх
в загальній сумі 903287,12 грн., в т.ч.
Левкович О.К. в розмірі 391158,60 грн.,
вимоги кредиторів щодо виплати
заборгованості із заробітної плати,
які виникли пізніше ніж за три місяці
роботи, що передують порушенню справи
про банкрутство чи припиненню трудових
відносин у разі звільнення працівника
до порушення справи в сумі 512128,52 грн.,
включити до вимог четвертої черги
вимоги ОСОБА_3 в розмірі 151 673,86 грн.,
оскільки вважає, що судом першої
інстанції в цій частині неповністю
досліджено усі обставини справи.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 01.10.2014р. у
справі №21/137(4/125) провадження за
апеляційною скаргою арбітражного
керуючого Левкович О.К. на ухвалу
господарського суду Львівської
області від 09.04.2014 у справі № 21/137(4/125)
припинено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 25.11.2014 року у справі
№21/137(4/125) ухвалу Львівського
апеляційного господарського суду від
01.10.2014р. у даній справі скасовано, а
справу передано на розгляд до
Львівського апеляційного
господарського суду для здійснення
апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 111-12 ГПК України
вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції, є обов'язковими
для суду першої інстанції під час
нового розгляду справи.

Вищий господарський суд зобов'язав
апеляційний суд при новому розгляді
з'ясувати процесуальний статус
арбітражного керуючого Левкович О.К. у
даній справі про банкрутство та
визначити межі можливого оскарження
вказаною особою процесуальних актів у
справі про банкрутство, в частині
визнання чи відхилення грошових вимог
інших кредиторів, на момент звернення
Левкович О.К. з апеляційною скаргою,
з'ясувати питання, чи може оскаржувати
остання вимоги інших кредиторів, у
відсутності ухвали господарського
суду про визнання її грошових вимог та
включення їх до реєстру вимог
кредиторів у справі про банкрутство.

Кредитор ОСОБА_3 подав відзив на
апеляційну скаргу в якому просить
залишити ухвалу суду першої інстанції
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Сторони були повідомлені належним
чином про час та місце судового
розгляду.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
оцінивши докази, колегія суддів
прийшла до висновку, що провадження за
апеляційною скаргою арбітражного
керуючого Левкович О.К. слід припинити
з огляду на наступне.

Відповідно до прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
положення цього Закону застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження в
яких порушено після набрання чинності
цим Законом, а також під час
провадження у справі про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом не було прийнято
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Враховуючи зазначене, розгляд справи
про банкрутство за новою редакцією
Закону здійснюється згідно з
постановою про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Постановою Господарського суду
Львівської області від 15.08.2013 року
боржника визнано банкрутом, відкрито
щодо нього ліквідаційну процедуру,
ліквідатором призначено арбітражного
керуючого Василюка І.М. Оголошення про
визнання боржника банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури
опубліковано в газеті "Урядовий кур'єр"
№ 155 від 29.08.2013 року.

Враховуючи зазначене, правові підстави
прийняття постанови про визнання
боржника банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури визначаються
відповідно до раніше чинної редакції
Закону, а правові наслідки введення
ліквідації процедури - за його новою
редакцією. У зв'язку з здійсненням
переходу до застосування нової
редакції Закону виникла необхідність
привести реєстр вимог кредиторів у
відповідність до вимог статті 45 Закону
в новій редакції і з урахуванням його
вимог вирішити питання щодо
переобрання представницьких органів
кредиторів (зборів кредиторів та
комітету кредиторів).

Розгляд грошових вимог кредиторів у
ліквідаційній процедурі здійснюється
господарським судом в тому ж порядку,
що і грошових вимог, заявлених на
підставі статті 23 Закону про
банкрутство. За результатами розгляду
грошових вимог кредиторів
господарський суд заново затверджує
реєстр вимог кредиторів (з урахуванням
визнаних конкурсних вимог) та
зобов'язує ліквідатора сформувати
представницькі органи кредиторів
(збори кредиторів та комітет
кредиторів) у порядку, передбаченому
статтею 26 Закону про банкрутство.

Відповідно до статті 4-1 Господарського
процесуального кодексу України,
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом.

За частиною 1 статті 2 Закону про
банкрутство, провадження у справі про
банкрутство регулюється цим Законом,
Господарським процесуальним кодексом
України, іншими законодавчими актами
України.

Відповідно до статті 9 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
справи про банкрутство юридичних осіб
та фізичних осіб - підприємців
розглядаються господарським судом за
правилами, передбаченими
Господарським процесуальним кодексом
України, з урахуванням особливостей,
визначених цим Законом.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції
України визначає серед основних засад
судочинства, зокрема, забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом.

Вказана конституційна норма
конкретизована законодавцем в статті 14
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою учасники
судового процесу та інші особи у
випадках і порядку, встановлених
процесуальним законом, мають право на
апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права
на апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення названим Законом
ставиться в залежність від положень
процесуального закону.

Таким чином, випадки в яких особа має
право оскаржити рішення суду в
апеляційному чи касаційному порядку
мають бути встановлені Господарським
процесуальним кодексом України.

Нормами статті 91 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що сторони у справі,
прокурор, треті особи, особи, які не
брали участі у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили.

Відповідно до ч.6 ст.106 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду можуть подавати
сторони та інші учасники судового
процесу, зазначені у цьому Кодексі та
Законі України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

У відповідності до статті 1 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" сторони у
справі про банкрутство - кредитори
(представник комітету кредиторів),
боржник (банкрут); учасники провадження
у справі про банкрутство - сторони,
арбітражний керуючий (розпорядник
майна, керуючий санацією, ліквідатор),
власник майна (орган, уповноважений
управляти майном) боржника, а також у
випадках, передбачених цим Законом,
інші особи, які беруть участь у
провадженні у справі про банкрутство,
Фонд державного майна України,
державний орган з питань банкрутства,
представник органу місцевого
самоврядування, представник
працівників боржника, уповноважена
особа акціонерів або учасників
товариств з обмеженою чи додатковою
відповідальністю.

Цією статтею також визначено, що
кредитор - юридична або фізична особа,
яка має у встановленому порядку
підтверджені документами вимоги щодо
грошових зобов'язань до боржника, щодо
виплати заборгованості із заробітної
плати працівникам боржника, а також
органи державної податкової служби та
інші державні органи, які здійснюють
контроль за правильністю та
своєчасністю справляння єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).
Конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство. До конкурсних кредиторів
відносяться також кредитори, вимоги
яких до боржника виникли внаслідок
правонаступництва за умови виникнення
таких вимог до порушення провадження у
справі про банкрутство. Поточні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи,
19.11.2009 року ухвалою Господарського суду
Львівської області було відкрито
процедуру санації боржника та
призначено керуючим санацією
арбітражного керуючого Левкович О.К.
Ухвалою Господарського суду від 17.01.2013
року припинено повноваження керуючого
санацією Левкович О.К. та призначено
керуючим санацією Василюка І.М.

Статтею 3-1 Закону про банкрутство
визначено порядок відшкодування
витрат арбітражного керуючого в
процедурі банкрутства.

Так, згідно ч. 4 ст. 3-1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
арбітражний керуючий має право
отримувати винагороду в розмірі та
порядку, передбачених цим Законом.

Оплата послуг арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) за кожен місяць
здійснення ним своїх повноважень
встановлюється та виплачується в
розмірі, встановленому комітетом
кредиторів і затвердженому
господарським судом, якщо інше не
встановлено цим Законом, але не менше
двох мінімальних заробітних плат та не
більше середньомісячної заробітної
плати керівника боржника за останні
дванадцять місяців його роботи перед
порушенням провадження у справі про
банкрутство (ч. 14 ст. 3-1 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом").

Звіт про оплату послуг, відшкодування
витрат арбітражного керуючого
затверджується рішенням комітету
кредиторів та ухвалою господарського
суду. Ухвала може бути оскаржена у
встановленому порядку.

Таким чином, Законом про банкрутство
передбачено затвердження
господарським судом звіту про оплату
послуг та порядок відшкодування витрат
арбітражного керуючого (керуючого
санацією), що є підставою для
відшкодування зазначених витрат.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалами господарського суду
Львівської області арбітражного
керуючого Левкович О.К. неодноразово
було зобов'язано надати суду звіт про
виконану роботу в процедурі санації,
однак такий був поданий лише 27.07.2014 року
разом з клопотанням про відшкодування
витрат арбітражного керуючого, яке
станом на час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції не розглянуте
місцевим господарським судом. Таким
чином, станом на час винесення
оскаржуваної ухвали ліквідатор не мав
підстави для внесення зазначених вимог
до реєстру вимог кредиторів.

Аналогічної позиції дотримується
Вищий господарський суд України, що
висвітлена у постанові від 12.02.2013 року у
справі № 5021/760/2011 року та від 13.05.2014 року
у справі № 5015/4546/11.

Відповідно до норми ст..38 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" вимоги за
зобов'язаннями боржника, визнаного
банкрутом, що виникли під час
проведення процедури банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури протягом двох
місяців з дня офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом.

Як встановлено апеляційним судом та не
заперечується апелянтом, арбітражний
керуючий Левкович О.К. не зверталась до
суду з кредиторськими вимогами і
відповідно не була визнана судом
поточним кредитором в передбаченому
законом порядку.

Враховуючи зазначене, станом на час
подання апеляційної скарги скаржник не
набув статусу кредитора боржника, не є
ні стороною, ні учасником провадження у
справі про банкрутство останнього, а
тому не має правових підстав для
звернення до суду з даною апеляційною
скаргою.

За таких обставин справи, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про те, що арбітражний
керуючий Левкович О.К. після припинення
судом її повноважень керуючого
санацією 17.01.2013р. не є учасником справи
про банкрутство, статусу кредитора у
справі не набула, доказів в
підтвердження того, що прийнята
господарським судом ухвала про
затвердження реєстру вимог кредиторів
стосується прав і обов'язків
арбітражного керуючого Левкович О.К.
або порушує її права, остання не надала.
Отже, арбітражний керуючий Левкович
О.К. не може оскаржувати вимоги
кредиторів у справі та ухвалу про
затвердження реєстру вимог кредиторів
в ліквідаційній процедурі.

При цьому апеляційний суд зазначає, що
арбітражний керуючий Левкович О.К. у
випадку затвердження господарським
судом звіту про оплату послуг
арбітражного керуючого та
відшкодування понесених ним витрат не
позбавлена права звертатися до
ліквідатора з заявою про включення
зазначених вимог до реєстру вимог
кредиторів.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 18.12.2009 № 15 "Про судову
практику в справах про банкрутство"
передбачено, що юридичні та фізичні
особи, акціонери, учасники
господарських товариств, що не мають
статусу сторони чи учасника у справі
про банкрутство, не мають права на
оскарження судових рішень у справі про
банкрутство, а помилково порушене
апеляційне і касаційне провадження
підлягають припиненню в порядку,
передбаченому статтею 80 ГПК України на
підставі статей 91 та 107 ГПК України як
такі, що не підлягають вирішенню в
господарських судах. В інших випадках
такі скарги повертаються без розгляду.
Це стосується і скарг зазначених осіб
на такі ухвали.

Якщо апеляційну скаргу подано, зокрема,
особою, яка не має права її подавати, то
у таких випадках апеляційний
господарський суд повинен відмовити у
прийнятті апеляційної скарги і винести
з цього приводу відповідну ухвалу з
посиланням на статті 91 або 106 ГПК
України. У разі помилкового порушення
апеляційного провадження в зазначених
випадках суд апеляційної інстанції
припиняє таке провадження на підставі
пункту 1 частини першої статті 80 ГПК
України.

Аналогічної позиції дотримується
Вищий господарський суд України, що
висвітлена у постанові від 23.09.2014 року у
справі № 904/2569/13.

Відповідно до пункту 5-2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.05.2011р. №7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
XII Господарського процесуального
кодексу України" у розгляді
апеляційної скарги, поданої особою, яка
не брала участі в розгляді справи судом
першої інстанції і яка вважала, що
місцевим господарським судом вирішено
питання про її права та обов'язки,
апеляційний господарський суд,
прийнявши апеляційну скаргу до
провадження (якщо вона не підлягала
поверненню з передбачених ГПК підстав),
повинен з'ясувати наявність правового
зв'язку між скаржником і сторонами у
справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що
права такої особи оскаржуваним судовим
рішенням не порушені та що питання про
її права і обов'язки стосовно сторін у
справі судом першої інстанції не
вирішувалися, то апеляційний
господарський суд своєю ухвалою
припиняє апеляційне провадження на
підставі пункту 1 частини першої статті
80 ГПК, оскільки у такому випадку не
існує правового зв'язку між скаржником
і сторонами у справі, в зв'язку з чим
відсутній суб'єкт апеляційного
оскарження.

Апеляційним судом встановлено, що
ухвала господарського суду Львівської
області від 09.04.2014р. у даній справі
жодним чином не порушує права та
обов'язки арбітражного керуючого
Левкович О.К., даною ухвалою не
вирішувалися питання стосовно прав та
обов'язків апелянта.

За таких обставин справи, колегія
суддів вважає за необхідне припинити
провадження за апеляційною скаргою
арбітражного керуючого Левкович О.К. на
ухвалу господарського суду Львівської
області від 09.04.2014 року у справі № 21/137
(4/125) на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України.

Керуючись ст.ст. 80,86,101,106 ГПК України
Львівський апеляційний господарський
суд

Ухвалив:

Провадження за апеляційною скаргою
арбітражного керуючого Левкович О.К. на
ухвалу господарського суду Львівської
області від 09.04.2014 року у справі № 21/137
(4/125) припинити.

Ухвалу може бути оскаржено в
касаційному порядку.

Матеріали справи скерувати в
господарський суд Львівської області.

Головуючий-суддя О.Л. Мирутенко

Судді:
Г.М. Гнатюк

Н.М. Кравчук

«Повний текст постанови виготовлено
29.12.2014р.»