РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/23028/14 15.12.14

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»
до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Коваль Володимир Петрович
простягнення 18490,72 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача не з'явились
від відповідача не з'явились
від третьої особине з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (надалі - «ПАТ «СК «Українська страхова група») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (надалі - «ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія») про стягнення 18490,72 грн, в тому числі суми страхового відшкодування у розмірі 17548,40 грн, пеню у розмірі 841,36 грн та 3% річних у розмірі 100,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ «СК «Українська страхова група» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-1501-13-00211 від 09.10.2013 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Volkswagen, державний номер ВН9076ЕС, а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля Peugeot, державний номер ВН1379ЕО, яким скоєно ДТП, застрахована ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8313847, а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

За прострочення виконання грошового зобов'язання позивач також просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 841,36 грн та 3% річних у розмірі 100,96 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.10.2014 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/23028/14, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Коваля Володимира Петровича та призначено розгляд справи на 12.11.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2014 розгляд справи було відкладено на 15.12.2014.

02.12.2014 через канцелярію суду від позивача надійшла заява, в якій позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу без участі його представника.

11.12.2014 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення суми пені та 3% річних.

В судове засідання, призначене на 15.12.2014, представники сторін та третьої особи не з'явились.

Оскільки про час та місце судового засідання сторони були належним чином повідомлені, а також враховуючи, що матеріали справи містять відзив відповідача на позовну заяву, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Від третьої особи на адресу суду надійшли письмові пояснення по справі, в яких третя особа надає пояснення щодо обставин спірної ДТП.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.10.2013 між ПАТ «СК «Українська страхова група» (страховик) та Квашою Лідією Павлівною (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-1501-13-00211 (надалі - «Договір»), об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: автомобілем марки Volkswagen, державний номер ВН9076ЕС, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП. Вигодонабувачем за Договором є ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку».

20.02.2014 о 20 год. 25 хв. по вул. Марсельська, 28, в м. Одесі сталася ДТП за участі застрахованого автомобіля Volkswagen, державний номер ВН9076ЕС, та автомобіля Peugeot, державний номер ВН1379ЕО, а саме: Коваль В.П., керуючи автомобілем Peugeot, державний номер ВН1379ЕО, виїжджаючи з міжквартального проїзду не надав дорогу автомобілю Volkswagen, державний номер ВН9076ЕС, під керуванням Якімова О.М., внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних автомобілів.

ДТП сталася в результаті порушення водієм Коваль В.П. п. 10.2 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 07.03.2014 у справі №523/3058/14-п, відповідно до якої Коваля В.П. визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі страхового акта №ПСКА-3885 від 05.03.2014, у відповідності до розрахунку суми страхового відшкодування визначеного вказаним актом, рахунку №АдСЧТ03518 від 03.03.2014 та заяви страхувальника про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом виплати коштів у сумі 18548,60 грн на поточний рахунок виконавця робіт - Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний дім», що підтверджується платіжним дорученням № 5524 від 06.03.2014.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до ПАТ «СК «Українська страхова група» перейшло в межах суми 18548,60 грн право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Суворовського районного суду міста Одеси від 07.03.2014 у справі №523/3058/14-п вбачається, що транспортний засіб - автомобіль Peugeot, державний номер ВН1379ЕО, водієм якого спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди власнику автомобіля Volkswagen, державний номер ВН9076ЕС, знаходився під керуванням Коваля В.П.

Частинами 1,2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем Peugeot, державний номер ВН1379ЕО, встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля Peugeot, державний номер ВН1379ЕО, застрахована ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8313847.

Вказаним договором (поліс № АС/8313847) передбачено, що франшиза становить 1000,00 грн, а ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб - 50000,00 грн.

Відповідно до рахунку №АдСЧТ03518 від 03.03.2014, виставленого виконавцем ремонтних робіт Товариством з обмеженою відповідальністю «Автомобільний дім», фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen, державний номер ВН9076ЕС, склала 18992,60 грн.

Відповідачем не було надано заперечень щодо переліку виконаних робіт, зазначених у рахунку №АдСЧТ03518 від 03.03.2014.

Нормами ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Водночас, Законом України «Про обов'язкове страхування власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов'язкового проведення професійної оцінки шкоди, завданої при ДТП транспортному засобу, суб'єктами оціночної діяльності та необхідність відшкодування шкоди не ставиться у залежність від проведення такої оцінки. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, яку необхідно витратити на відновлення транспортного засобу. Звіт є обов'язковим у випадку наявності підстав для розрахунку коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 року за № 1074/8395) значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля Volkswagen, державний номер ВН9076ЕС (копія якого міститься у матеріалах справи), вбачається, що рік випуску автомобіля - 2010, а отже на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував семи років. Таким чином, підстав для вирахування зносу в даному випадку немає.

Судом також враховано, що у п. 7.39 вищезазначеної Методики наведені винятки стосовно використання зазначених у п. 7.38 Методики вимог, однак сторонами не було надано доказів щодо існування вказаних обставин.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 наведеного Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

Листом № 11/8660 від 15.04.2014, до якого було додано документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 18548,40 грн.

Вказану заяву отримано відповідачем 17.04.2014, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №019.

Враховуючи визначені полісом №АС/8313847 розміри лімітів відповідальності та франшизи, розмір шкоди, право на вимоги якої перейшло до позивача, відповідач був зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 17548,60 грн (18548,60 грн - 1000,00 грн франшизи за полісом) у строк до 16.07.2014 включно.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 17548,40 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, позивач на підставі п. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати страхового відшкодування в розмірі 841,36 грн за період з 17.07.2014 по 24.09.2014.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до пункту 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня..

Оскільки вказана норма регулює відносини страховика і страхувальника за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суб'єктом якого позивач не є, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 841,36 грн задоволенню не підлягають.

Даної правової позиції притримується Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 26.09.2012 року у справі № 4/17-3520-2011.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 100,96 грн, нараховані за період з 17.07.2014 по 24.09.2014.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання зі сплати суми страхового відшкодування, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреним судом, тобто у розмірі 100,96 грн.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (03056, м.Київ, вулиця Борщагівська, будинок 145, ідентифікаційний код 23734213) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м.Київ, вулиця Федорова Івана, будинок 32 літ. А, ідентифікаційний код 30859524) суму страхового відшкодування у розмірі 17548 (сімнадцять тисяч п'ятсот сорок вісім) грн 40 коп., 3 % річних у розмірі 100 (сто) грн 96 коп. та судовий збір у розмірі 1743 (одна тисяча сімсот сорок три) грн 69 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 29.12.2014

Суддя Ю.М. Смирнова