ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року Справа № 33-24-7-2-32/23-05-1020
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого -Білошкап О.В.,
суддів -Запорощенка М.Д., Погребняка
В.Я.,

за участю представників:

ТОВ "ВІО-Ле" - Голоднюка О.М., Юхименка
М.В.,

Спільного підприємства "Удіміс" -
Пачина О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві касаційну скаргу
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Одеського
апеляційного господарського суду від
24.10.2014 у справі № 33-24-7-2-32/23-05-1020 за
заявою Управління Пенсійного фонду
України у м. Білгород-Дністровському
Одеської області про визнання
банкрутом Спільного підприємства
"Удіміс", -

в с т а н о в и в:

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 04.08.2008р. (суддя Мазур Д.Т.)
затверджено звіт керуючого санацією
спільного підприємства "Удіміс" про
виконання плану санації боржника, який
затверджений ухвалою господарського
суду Одеської області від 17.04.2007р.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 24.10.2014р.
(колегія суддів: головуючий - Жеков В.І.,
Сидоренко М.В., Аленін О.Ю.) клопотання
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про поновлення строку
на подання апеляційної скарги
відхилено, апеляційну скаргу на ухвалу
господарського суду Одеської області
від 04.08.2008р. повернуто ОСОБА_7 та ОСОБА_8
без розгляду.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулись до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просять
ухвалу Одеського апеляційного
господарського суду від 24.10.2014р.
скасувати та передати справу на новий
розгляд до господарського суду
Одеської області, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 16.12.2014 розгляд касаційної
скарги відкладено на 23.12.2014р.

Заслухавши доповідь судді Білошкап
О.В., вислухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
прийшла до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою господарського суду Одеської
області від 04.08.2008р. затверджено звіт
керуючого санацією спільного
підприємства "Удіміс" про виконання
плану санації боржника, затвердженого
ухвалою господарського суду Одеської
області від 17.04.2007р., відповідно до
якого санатором - ТОВ "ВІО-Ле" повністю
погашена конкурсна кредиторська
заборгованість СП "Удіміс" у сумі 3 759
776,10грн. в обмін на корпоративні права
та обов'язки суб'єкта банкрутства та
його майно на загальну суму 2 829 761,7грн.;
визнано дійсним договір № 1 від 01.06.2007
року, укладений між інвестором - ТОВ
"ВІО-Ле", боржником - СП "Удіміс" та
комітетом кредиторів СП "Удіміс" за
яким, на виконання плану санації
боржника, в обмін на погашення боргових
зобов'язань СП "Удіміс" санатору
передані у власність за актами №№ 1-4
від 01.06.2007 року основні фонди
виробничого і невиробничого
призначення, оборотні засоби
виробничого і невиробничого
призначення та товари боржника на
загальну суму 2 829 761,7грн.та визнано
право власності на передані санатору
об'єкти нерухомості боржника та
основні фонди виробничого і
невиробничого призначення, оборотні
засоби виробничого і невиробничого
призначення та товари боржника,
припинено юридичну особу банкрута,
визнано ТОВ "ВІО-Ле" правонаступником
майна та корпоративних прав та
обов'язків СП "Удіміс" та припинено
провадження у справі та повноваження
керуючого санацією.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції від 04.08.2008р., ОСОБА_7 та ОСОБА_8
звернулись до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, одночасно надавши клопотання
про відновлення пропущеного строку на
апеляційне оскарження.

Відхиляючи клопотання ОСОБА_7 та ОСОБА_8
про відновлення пропущеного строку для
подання апеляційної скарги на ухвалу
суду від 04.08.2008р. та повертаючи
апеляційну скаргу з додатками без
розгляду, суд апеляційної інстанції
послався на відсутність підстав для
відновлення пропущеного
процесуального строку для подання
даної апеляційної скарги, у зв'язку з
чим апеляційна скарга підлягає
поверненню згідно п. 4 ч.1 ст. 97 ГПК
України.

Згідно із ч.1 ст.93 ГПК України
апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів, а на ухвалу
місцевого господарського суду -
протягом п'яти днів з дня їх оголошення
місцевим господарським судом. У разі
якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання рішення,
оформленого відповідно до статті 84
цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
оскаржувана ухвала прийнята судом
першої інстанції 04.08.2008р. та направлена
учасникам процесу 11.08.2008р.

Як встановив суд апеляційної
інстанції, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулись
з апеляційною скаргою до суду 16.10.2014р.,
тобто із значним пропуском
встановленого для її подання строку, що
підтверджується доданим до
апеляційної скарги поштовим конвертом.

Відповідно до вимог ст.53 ГПК України за
заявою сторони, прокурора чи з своєї
ініціативи господарський суд може
визнати причину пропуску
встановленого законом процесуального
строку поважною і відновити пропущений
строк, крім випадків, передбачених цим
Кодексом.

Надана статтею 93 ГПК України
можливість відновлення пропущеного
строку подання апеляційної скарги
використовується судами з урахуванням
вимог ст. 53 ГПК України, яка уможливлює
таке відновлення виключно за умови
наявності поважних причин пропуску
цього строку. При цьому, поважними
можуть бути визнані лише такі
обставини, які є об'єктивно
непереборними, не залежать від
волевиявлення сторони та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами та
труднощами для вчинення процесуальних
дій.

Обґрунтовуючи клопотання про
відновлення пропущеного строку на
подання апеляційної скарги, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 послались на те, що про
оскаржувану ухвалу вони дізналися лише
14.10.2014р., що виключило для них
можливість у встановлений законом
строк скористатись правом на її
оскарження.

Як встановив суд апеляційної
інстанції, до апеляційної скарги не
додано доказів того, що ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 дійсно дізналися про
оскаржувану ухвалу лише 14.10.2014р.

Спростовуючи доводи ОСОБА_7 та ОСОБА_8
про те, що про оскаржувану ухвалу вони
дізналися лише 14.10.2014р., суд апеляційної
інстанції послався на те, що судовий
збір за подання апеляційної скарги був
сплачений раніше - 12.10.2014р.

Звертаючись з апеляційною скаргою до
суду апеляційної інстанції, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 зазначили про те, що вони були
працівниками боржника СП "Удіміс", а в
процедурі санації інвестор не
розрахувався з працівниками по
заборгованості з заробітної плати.

Однак, в судовому засіданні 16.12.2014р.
представник ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - ОСОБА_9
пояснила, що ОСОБА_7 працювала на
підприємстві та в 2007р. була звільнена
за власним бажанням, а ОСОБА_8 була
звільнена з підприємства в 2008р. у
зв'язку з ліквідацією підприємства, при
цьому, представник зазначила, що
грошові вимоги до СП "Удіміс" у її
довірителів відсутні.

Присутні в судовому засіданні 23.12.2014р.
представники СП "Удіміс" та ТОВ "ВІО-Ле"
також підтвердили, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8
із заявами щодо виплати їм заробітної
плати до СП "Удіміс" не звертались.

Крім цього, в матеріалах справи
відсутні дані про те, що протягом шести
років з дня винесення оскаржуваної
ухвали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звертались з
вимогами до боржника щодо виплати їм
заборгованості по заробітній платі, а
також відсутні дані про звернення
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до суду з проханням
ознайомитись з матеріалами даної
справи.

Клопотання чи заява про відновлення
процесуального строку повинна містити
роз'яснення причин пропуску і підстави,
з яких заявник вважає ці причини
поважними. В клопотанні чи заяві
повинні бути докази того, що здійснити
відповідні процесуальні дії у
визначений строк у заявника не було
можливості.

Відновлення пропущеного
процесуального строку є правом суду,
яким останній користується виходячи із
поважності причин пропуску строку, які
в цьому випадку не вбачаються за
відсутності обставин, які об'єктивно
перешкоджали скаржнику реалізувати
своє право на подання апеляційної
скарги протягом законодавчо
встановленого терміну.

Оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не довели, що
процесуальний строк для подачі
апеляційної скарги пропущено ними з
поважних причин, суд апеляційної
інстанції прийшов до вірного висновку
про відсутність підстав для
задоволення клопотання ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 про поновлення строку на
апеляційне оскарження , у зв'язку з цим
заявлене клопотання підлягає
відхиленню.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 97 ГПК України
апеляційна скарга не приймається до
розгляду і повертається апеляційним
господарським судом, якщо скаргу
подано після закінчення строку,
встановленого для її подання, без
клопотання про поновлення цього строку
або таке клопотання відхилено.

Згідно ч.2 ст.93 ГПК України апеляційний
господарський суд постановляє ухвалу
про повернення апеляційної скарги у
випадках, якщо вона подана після
закінчення строків, установлених цією
статтею, і суд за заявою особи, яка її
подала, не знайде підстав для
поновлення строку, та незалежно від
поважності причини пропуску цього
строку - у разі, якщо апеляційна скарга
подана прокурором, органом державної
влади, органом місцевого
самоврядування після спливу одного
року з дня оголошення оскаржуваного
судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів
Вищого господарського суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про
необхідність повернення без розгляду
апеляційної скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_8
на ухвалу господарського суду Одеської
області від 04.08.2008р. та не вбачає
підстав для скасування ухвали
Одеського апеляційного господарського
суду від 24.10.2014 р.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду
апеляційної інстанції, які викладені в
оскаржуваній ухвалі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 та ОСОБА_8
залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського апеляційного
господарського суду від 24.10.2014 р. по
справі № 33-24-7-2-32/23-05-1020 залишити без
змін.

Головуючий: Білошкап О.В.
Судді:Запорощенко М.Д. Погребняк В.Я.