ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

22 грудня 2014 року Справа № 904/3382/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСеліваненка В.П.,
суддів:Грека Б.М.,
Мачульського Г.М.,
Стратієнко Л.В.,
Черкащенка М.М.,
розглянувши заявутовариства з обмеженою відповідальністю "Такт"
про перегляд Верховним Судом України
постановиВищого господарського суду України від 18.11.2014
у справі№ 904/3382/14
за позовом публічного акціонерного товариства "Роменський завод "Тракторозапчастина"
дотовариства з обмеженою відповідальністю "Такт"
простягнення 161 514,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2014 у справі №904/3382/14, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.09.2014, відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.11.2014 скасовано постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.09.2014 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2014 у справі №904/3382/14, позов задоволено: стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Такт" на користь публічного акціонерного товариства "Тракторозапчастина" 161 514,15 грн. заборгованості.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Такт" звернулося із заявою про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 18.11.2014 у справі № 904/3382/14, в якій заявник просить скасувати зазначену постанову, прийняти у справі нове рішення, яким залишити без змін постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.09.2014 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.07.2014.

Заяву з посиланням на постанови Вищого господарського суду України від 13.02.2013 у справі №13/17-4839-2011, від 25.06.2014 у справі №922/2928/13, від 22.09.2011 у справі №26/22/10-22/129/10 мотивовано неоднаковим застосуванням Вищим господарським судом України положень частини другої статті 693 та частини четвертої статті 690 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд постанови суду касаційної інстанції та додані до неї матеріали, Вищий господарський суд України вважає, що справа №904/3382/14 не підлягає допуску до провадження Верховного Суду України з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 11116 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана на підставі неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, внаслідок чого ухвалено різні за змістом судові рішення у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових рішень (пункт 1 цієї статті) матиме місце в разі, коли суд (суди) касаційної інстанції у розгляді двох чи більше справ за подібних предмета і підстав позову, змісту позовних вимог та встановлених судом фактичних обставин і однакового матеріально-правового регулювання спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.

Як вбачається з постанови від 18.11.2014 у справі №904/3382/14, про перегляд якої просить заявник, Вищий господарський суд України дійшов висновку щодо обґрунтованості позову про стягнення з відповідача (продавця) вартості недопоставленого за договором поставки товару, який був оплачений позивачем шляхом 100% передоплати. Відповідного висновку суд касаційної інстанції дійшов з огляду на встановлення судами попередніх інстанцій фактів оплати позивачем обумовленого товару, поставку продавцем (відповідачем) лише частини зазначеного у рахунку-фактурі товару у передбачений договором строк. При цьому суд касаційної інстанції зазначив, що судами не з'ясовано відмови позивача від прийняття зазначеного у рахунку товару.

Водночас у постанові від 25.06.2014 у справі №922/2928/13, на яку заявник посилається, Вищий господарський суд України погодився з висновком суду апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача (постачальника) суми попередньої оплати, здійсненої позивачем згідно з договором поставки. При цьому суд касаційної інстанції виходив з того, що судами попередніх інстанцій встановлено, що виконання відповідачем робіт з виготовлення об'єкта договору здійснено в межах строку, встановленого у договорі поставки; позивач не подав доказів вжиття ним заходів щодо одержання товару та доказів відмови відповідача від виконання договору та передачі позивачу спірної продукції, а тому відсутні підстави для повернення попередньо оплаченої вартості товару.

Тобто відповідні правові висновки, покладені в основу згаданих постанов суду касаційної інстанції, не можна розцінювати як ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, оскільки в їх прийнятті суд касаційної інстанції виходив з різних фактичних обставин справи.

Крім того, не є доказами неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права постанови від 13.02.2013 у справі №13/17-4839-2011, від 22.09.2011 у справі №26/22/10-22/129/10, оскільки предмети позовів у цих справах та у справі, про перегляд якої подано заяву, є різними. Так, у справі №13/17-4839-2011 предметом позову є зобов'язання відповідача вчинити певні дії (прийняти поставлений за накладною товар), у справі №26/22/10-22/129/10 первісний позов заявлено про стягнення з відповідача (покупця) основної заборгованості за договором поставки щодо здійснення попередньої оплати, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на вказану заборгованість, а предметом зустрічного позову є визнання договору поставки недійсним, тоді як у справі №904/3382/14, про перегляд постанови в якій подано заяву, предметом позову є стягнення з відповідача (постачальника) вартості недопоставленого за договором поставки товару, за який позивачем (покупцем) вже було сплачено аванс. Таким чином, правовідносини, що існують у даних справах, не є подібними.

З огляду на викладене Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для допуску даної справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю "Такт" у допуску справи №904/3382/14 до провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддя:В. Селіваненко
Судді:Б.Грек
Г.Мачульський
Л.Стратієнко
М.Черкащенко