ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2014
Справа № 917/2258/14

м. Полтава

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перо", вул. Верхній
Вал, 68, 6 пов., м. Київ, 04071

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, 36000

про стягнення 6945,05 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

від позивача: Шевчук В.А., довіреність
від 12.05.2014 року №1;

від відповідача: не з'явився.

Суть справи: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
коштів в сумі 7259,56 грн. за договором
поставки № 124/2013 від 01.06.2013 року, з яких:
6945,05 грн. - основний борг; 314,51 грн. - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
договірних зобов'язань щодо оплати
отриманого товару.

Позивач заявою від 25.12.2014 року зменшив
позовні вимоги в частині стягнення
пені та просить стягнути з відповідача
6945,05 грн. основного боргу.

Згідно ст. 22 ГПК України, позивач вправі
до прийняття рішення по справі,
зокрема, зменшити розмір позовних
вимог.

Оскільки такі дії позивача не
суперечать законодавству, не порушують
права і охоронювані законом інтереси
будь-яких осіб, заява від 25.12.2014 року
приймається господарським судом до
розгляду.

За п. 3.10., 4.6. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", у разі прийняття
судом зміни (в бік збільшення або
зменшення) кількісних показників, у
яких виражається позовна вимога, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір. Таким чином, ціна
позову, яку згідно з частиною третьою
статті 55 ГПК вказує позивач складає
6945,05 грн.

Ухвала про порушення провадження у
справі, яка направлялась відповідачу
на юридичну адресу була повернута
органом зв'язку як неотримана
адресатом з відміткою "за закінченням
терміну зберігання".

Судом враховується, що особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час та місце
розгляду судом справи у разі виконання
останнім вимог частини першої статті 64
та статті 87 ГПК. Таким чином, про час та
місце проведення судового засідання
відповідач повідомлений належним
чином (див. ч. 3 п. 3.9.1. Постанови Пленуму
ВГСУ від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції").

Суд вважає, що необхідних для вирішення
спору доказів наявних в матеріалах
справи достатньо, а неявка відповідача
не перешкоджає розгляду спору по суті,
тому визнав за можливе відповідно до
ст. 75 ГПК України розглянути справу за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

01.06.2013 року між сторонами укладено
договір поставки № 124/2013 (далі -
Договір).

Відповідно до умов Договору
постачальник (позивач) бере на себе
зобов'язання передати (поставити) у
власність покупцю (відповідачу) у
встановлений строк товари на умовах, в
обсязі та в порядку, передбаченому цим
Договором, а покупець зобов'язується
прийняти ці товари і своєчасно
здійснити їх оплату на умовах,
визначених цим Договором (п. 1.1.
Договору).

Під товарами у п. 1.1. Договору
розуміється книжкова продукція,
канцелярська продукція, іграшки тощо,
право власності на які належить
постачальнику (п. 1.2. Договору).

Поставка товару за цим Договором може
здійснюватися окремими партіями (п. 1.3.
Договору).

Видаткова накладна є документом,
підписання сторонами якого засвідчує
передачу партії товару покупцеві
згідно умов цього договору. Видаткова
накладна є невід'ємною частиною
Договору (п. 1.4. Договору).

У червні та вересні 2013 року відповідач
отримав від позивача товар - на
загальну суму 7330,64 грн. Факт передачі
товару підтверджується видатковими
накладними з підписом відповідача про
отримання товару № ПР-0010296 від 09.09.2013
року, №ПР-0005971 від 18.06.2013 року, №ПР-0005958
від 18.06.2013 року, №ПР-0005957 від 18.06.2013 року,
№ПР-0005956 від 18.06.2013 року, №ПР-0005955 від
18.06.2013 року, №ПР-0005954 від 18.06.2013 року.

Товар отримувався відповідачем без
будь-яких зауважень щодо його
кількості чи якості.

Загальна ціна Договору складає суму
вартості товарів згідно видаткових
накладних, які є невід'ємною частиною
Договору, і поставлених протягом
строку дії Договору (п. 5.2. Договору).

Відповідно до п. 5.4. Договору покупець
здійснює оплату вартості поставленого
йому постачальним товару частково
пропорційно кількості одиниць товару,
який покупець продав третім особам. При
цьому, покупець не пізніше 5 числа
кожного календарного місяця, що слідує
за місяцем в якому відбулась поставка
відповідної партії товару покупцю,
зобов'язаний направляти постачальнику
електронною поштою звіт про кількість
реалізованих одиниць товарів з кожної
партії протягом місяця, що були
поставлені згідно кожної видаткової
накладної та залишки нереалізованого
товару на дату формування звіту та не
пізніше 10 числа кожного календарного
місяця сплачувати вартість
реалізованих покупцем третім особам
одиниць товару згідно з відомостями,
вказаними у звіті.

У разі якщо протягом 125 календарних
днів з моменту постачання
постачальником відповідної партії
товару покупець не реалізовує всі
одиниці такої партії товару третім
особам або не повертає нереалізований
товар у порядку визначеному п. 4.2.1. - 4.2.3.
цього Договору, покупець зобов'язаний
на вимогу та за вибором постачальника
або повернути йому товар відповідно до
пункту 4.2.3. цього Договору або повністю
оплатити вартість такого товару
протягом 10 днів з дати направлення
йому постачальником відповідної
вимоги (п. 4.2.4Договору).

Товар був оплаченим відповідачем
частково, внаслідок чого утворилась
заборгованість в розмірі 6945,05 грн. Як
свідчать матеріали справи, відповідач
звіт про реалізований товар, та залишки
нереалізованого товару згідно умов
Договору позивачу не надавав
заборгованість в розмірі 6945,05 грн. не
сплатив.

30.05.2014 року позивач звертався до
відповідача з вимогою № 1 вих. № 142 від
27.05.14 року про сплату заборгованості у
розмірі 6945,05 грн. на протязі 7 днів з
моменту отримання вимоги (квитанція
від 30.05.2014 року, видана відділенням
поштового зв'язку, свідчить про
відправлення відповідачу претензії,
копія в матеріалах справи), на яку
відповідач належним чином не
відреагував.

Суд при вирішенні спору враховує
наступне.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються нормами про
поставку.

За ч.2. ст. 712 ЦК до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.664 ЦК обов'язок
продавця передати товар покупцеві
вважається виконаним у момент вручення
товару покупцеві, якщо договором
встановлений обов'язок продавця
доставити товар.

Частиною першою статті 692 ЦК України
визначено, що покупець за договором
купівлі-продажу повинен оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього;
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлено інший
строк оплати товару.

Таким чином, обов'язок відповідача щодо
оплати товару витікає з положень
Цивільного Кодексу України, а строк
оплати є таким, що настав.

За ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином та
в установлений строк, одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається. Статтею 193 ГК України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Не
допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом.

Статтею 629 ЦК України, встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 599 ЦК України та ст. 202
ГК України господарське зобов'язання
припиняється, зокрема, виконанням,
проведеним належним чином.

Судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності
(ст. 4-3 ГПК України).

Згідно ст. 33, ст. 34 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним
із засобів захисту цивільних прав є
примусове виконання обов'язку в натурі,
яке в даному випадку полягає у
виконанні відповідачем договірних
зобов'язань з оплати вартості
отриманого товару.

Позивачем доведено обґрунтованість
позовних вимог про стягнення
заборгованості за Договором,
відповідач факт прострочення сплати
коштів за отриманий товар не
спростував. За таких обставин з
відповідача підлягає до стягнення
основна заборгованість в розмірі 6945,05
грн. та витрати по сплаті судового
збору відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК
України.

Керуючись ст. ст. 44, 49 (ч. 2), 82-85, ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 36000, ІПН НОМЕР_1 на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перо", вул. Верхній
Вал, 68, 6 пов., м. Київ, 04071, : 6945 грн. 05 коп. - основний борг; 1827
грн. 00 коп. - судового збору.

3. Видати наказ при набранні рішенням
законної сили.

Суддя
І.І.ПУШКО