КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2014 р. Справа№ 910/25126/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Гончарова С.А.

Самсіна Р.І.

при секретарі судового засідання
Д'яковій Ю.Ю.

за участю представників:

від апелянта: Ізмалков А.Г. за дов. № б/н
від 10.01.2013.

від відповідача 1: не з'явився.

від відповідача 2: не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Самоцвіт"

на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 14.11.2014р.

у справі № 910/25126/14 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Самоцвіт"

до відповідача 1: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Рокфор
Маркет"

до відповідача 2: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 7 377,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Самоцвіт" звернулось
до Господарського суду міста Київа з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рокфор Маркет" та
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про
стягнення 7 377,86 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.11.2014р. у справі

№ 910/25126/14 позовну заяву повернуто без
розгляду.

Не погодившись із вказаною ухвалою
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Самоцвіт" звернулось
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржувану
ухвалу скасувати та передати справу на
розгляд до Господарського суду міста
Києва, разом з апеляційною скаргою,
апелянт подав клопотання про
поновлення строку на апеляційне
оскарження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
місцевим господарським судом
повернуто позовну заяву без розгляду,
через неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими, невідповідність
висновків, викладених в ухвалі суду,
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Також, апелянт зазначає, що 01.06.2013 між
ним та відповідачем-1 було укладено
договір поставки. В забезпечення
виконання відповідачеи-1 зобов'язань за
вказаним договором між позивачем та
відповідачем-2 укладено договір поруки
від 01.01.2014. Вказаний договір поставки
позивач виконав належним чином, а
відповідач-1 взятого на себе обов'язку
щодо оплати за договором не виконав.

Отже, апелянт вважає, що даний спір
пов'язаний з виконанням господарських
договорів, укладених між позивачем та
відповідачами, при цьому, позовні
вимоги до відповідача-2, які виникли з
договору поруки, мають похідний
характер від основних вимог до
відповідача-1, які виникли з договору
поставки, і тому ухвала місцевого
господарського суду має бути
скасована, а справа направлена на
розгляд до Господарського суду міста
Києва.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Самоцвіт" передано
на розгляд судді Київського
апеляційного господарського суду
Шапталі Є.Ю.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 12.12.2014р.
сформовано для розгляду даної
апеляційної скарги колегію суддів у
складі: Шаптала Є.Ю. (головуючий),
Гончаров С.А., Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.12.2014
відновлено Товариству з обмеженою
відповідальністю "Самоцвіт" строк на
подання апеляційної скарги на ухвалу
Господарського суду міста Києва від
14.11.2014 у справі № 910/25126/14, прийнято до
розгляду апеляційну скаргу та порушено
апеляційне провадження. Розгляд справи
призначено на 23.12.2014.

В судовому засіданні 23.12.2014 представник
апелянта підтримав доводи викладені в
апеляційній скарзі, просив скасувати
ухвалу Господарського суду міста Києва
від 14.11.2014 та повернути справу для
розгляду до суду першої інстанції.

В судове засідання 23.12.2014 відповідач 1
та 2 своїх представників не направили,
про день, час та місце проведення
судового засідання були повідомлені
належним чином, причини неявки суду не
повідомлені.

Згідно із п.3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, які
містять докази повідомлення всіх
учасників судового процесу про дату,
час та місце судового засідання, з
метою дотримання процесуальних
строків вирішення спору, судова
колегія вважає можливим розглянути
справу за відсутності представників
відповідача 1 та 2 за наявними у справі
матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обгрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Частиною 5 ст. 106 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що апеляційні скарги на
ухвали місцевого господарського суду
розглядаються в порядку, передбаченому
для розгляду апеляційних скарг на
рішення місцевого господарського суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а ухвала місцевого
господарського суду має бути залишена
без змін, виходячи із наступного.

Предметом спору в даній справі є
стягнення за договором поставки № 2010613
від 01.06.2013 з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рокфор Маркет" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Самоцвіт" суму у
розмірі 7 309,50 грн., в тому числі: суму
основного боргу - 6 835,68 грн., пеню - 160,79
грн., 3% річних за користування
грошовими коштами - 29,33 грн., збитків від
інфляції - 283,70 грн., та стягнення за
договором поруки від 01.01.2014 з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Самоцвіт" частини
заборгованості у сумі 68,36 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем на виконання умов Договору
поставки взяті на себе зобов'язання
виконав та поставив відповідачу-1 в
період з 10.01.2014 по 20.03.2014 товар на
загальну суму 8 117,67 грн., що
підтверджується видатковими
накладними. В березні місяці 2014
відповідачем-1 були перераховані на
поточний рахунок позивача грошові
кошти на загальну суму 1 250,93 грн., а
також відповідачем-1 був повернутий
товар позивачу на суму 30,56 грн. Станом
на момент звернення до суду першої
інстанції заборгованість відповідача-1
становила 6 836,68 грн.

В забезпечення виконання
відповідачеи-1 зобов'язань за вказаним
договором поставки між позивачем та
відповідачем-2 укладено договір поруки
від 01.01.2014 за яким останній відповідає
перед кредитором за невиконання
боржником зобов'язання за основним
договором в частині оплати товару, в
розмірі 1 % від вартості неоплаченого
товару. Таким чином, відповідач-2
повинен виконати зобов'язання за
договором поруки щодо сплати на
користь позивача частини
заборгованості в сумі 68,36 грн., що не
було зроблено відповідачем-2.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Господарського
процесуального кодексу України в одній
позовній заяві може бути об'єднано
кілька вимог, зв'язаних між собою
підставою виникнення або поданими
доказами.

Згідно з п. 3.6. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» від
26.12.2011 року №18 позивач має право
об'єднати в одній позовній заяві кілька
вимог, пов'язаних між собою підставою
виникнення або поданими доказами
(зокрема, про стягнення неповернутого
кредиту, відсотків за користування
кредитом і неустойки; про визнання
недійсним акта і про відшкодування
заподіяної у зв'язку з його виданням
шкоди; про стягнення вартості
недостачі товару, одержаного за
кількома транспортними документами і
оформленої одним актом приймання або
коли такий товар сплачено за одним
розрахунковим документом; про
спонукання до виконання зобов'язань за
господарським договором і про
застосування заходів майнової
відповідальності за його невиконання
тощо). Право об'єднати кілька
однорідних позовних заяв або справ, у
яких беруть участь ті ж самі сторони,
надане також судді. При цьому останній
вправі вирішувати питання про
об'єднання лише тих заяв (справ), які
перебувають в його провадженні.

Однорідними можуть вважатися позовні
заяви, які пов'язані з однорідними
позовними вимогами і водночас подані
одним і тим же позивачем до одного й
того самого відповідача (чи
відповідачів) або хоча й різними
позивачами, але до одного й того ж
відповідача. Однорідними ж позовними
вимогами є такі, що виникають з одних і
тих самих або з аналогічних підстав і
водночас пов'язані між собою одним і
тим самим способом захисту прав і
законних інтересів.

Якщо позивач порушив правила
об'єднання вимог або об'єднання цих
вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору, суддя має
право повернути позовну заяву (ст. 58 та
п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України).
Наприклад, господарський суд повинен
повернути позовну заяву без розгляду,
якщо: позов поданий одночасно до
залізниці та вантажовідправника
(вантажоодержувача), і в цій позовній
заяві об'єднані вимоги, що ґрунтуються
на комерційному акті, з вимогами, які
обґрунтовані іншими документами;
об'єднано вимоги про стягнення сум
боргу, який виник з різних договорів
або інших правочинів, і т. п.

Як слідує із позовної заяви, Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Самоцвіт» просить стягнути борг з
двох різних відповідачів за двома
різними договорами.

Таким чином, слід зробити висновок, що
позивачем порушено правила об'єднання
вимог в одній позовній заяві, оскільки
підставами виникнення даного спору є
декілька договорів: договір поставки
та договір поруки, укладених, як уже
зазначалось, з різними суб'єктами.

Отже, місцевий господарський суд
дійшов вірного висновку про те, що
позивачем заявлено вимоги до двох
відповідачів про стягнення боргу за
різними договорами: договір поставки №
2010613 від 01.06.2013р., договір поруки від
01.01.2014р., які не є однорідними вимогами,
оскільки мають різні підстави позову і
тому сумісний розгляд вказаних вимог
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін і суттєво
утруднить вирішення спору.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України передбачено, що суддя повертає
позовну заяву і додані до неї документи
без розгляду, якщо порушено правила
поєднання вимог або об'єднано в одній
позовній заяві кілька вимог до одного
чи кількох відповідачів і сумісний
розгляд цих вимог перешкоджатиме
з'ясуванню прав і взаємовідносин
сторін чи суттєво утруднить вирішення
спору.

Враховуючи все вищевикладене,
апеляційний господарський суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність підстав для
повернення позовної заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю «Самоцвіт»
без розгляду, оскільки останнім
порушено правила поєднання вимог та
розгляд даних вимог утруднить
вирішення спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

З урахуванням наведеного вище,
апеляційний господарський суд вважає,
що доводи Товариства з обмеженою
відповідальністю "Самоцвіт", викладені
в апеляційній скарзі, не спростовують
висновків господарського суду першої
інстанції, а тому господарський суд
першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, належним
чином дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законну та
обґрунтовану ухвалу у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
ухвала Господарського суду міста Києва
від 14.11.2014 у справі № 910/25126/14 підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга
- без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної
скарги у зв'язку з відмовою в її
задоволенні на підставі ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Самоцвіт"
на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 14.11.2014 у справі № 910/25126/14 -
залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста
Києва від 14.11.2014 у справі № 910/25126/14-
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/25126/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційного господарського
суду може бути оскаржено до Вищого
господарського суду України у порядку
та строки, передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
Є.Ю. Шаптала

Судді
С.А. Гончаров

Р.І. Самсін