м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
до Міністерства екології та
природних ресурсів України
про стягнення 201 396,27
грн.Суддя Стасюк С.В.
Представники сторін:
від позивача Кучкова Ю.В. (дов. №
91/2013/12/30-3 від 30.12.2013 року)від відповідача
Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 11 грудня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Публічне акціонерне товариство
"Київенерго" (надалі по тексту - позивач)
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Міністерства
екології та природних ресурсів України
(надалі по тексту - відповідач) про
стягнення 201 396,27 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.10.2014 року порушено
призначено справу до розгляду на 06.11.2014
06.11.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.
Представник відповідача в судове
засідання 06.11.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали суду від 03.10.2014 року не
виконав, про дату та час слухання
справи повідомлявся належним чином
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.
У судовому засіданні 06.11.2014 року
представник позивача подав клопотання
про продовження строків розгляду спору
та не заперечив проти поданого
відповідачем клопотання про
відкладення розгляду справи.
Розглянувши подане позивачем 06.11.2014
року клопотання про продовження
строків розгляду спору, суд приходить
до висновку про його задоволення.
Суд, розглянувши подане відповідачем
клопотання про відкладення розгляду
справи, дійшов висновку про його
Ухвалою Господарського суду від 06.11.2014
року строк розгляду спору у даній
справі продовжено на п'ятнадцять днів,
розгляд справи відкладено на 11.12.2014
11.11.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва
відповідач подав письмові заперечення
19.11.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва
відповідач подав клопотання про
прискорення розгляду даної справи.
Розглянувши вищевказане клопотання
відповідача суд відмовляє в його
задоволенні, з огляду на те, що нормами
Господарського процесуального кодексу
не передбачено прискорення розгляду
справи, яка призначена до розгляду в
межах строків передбачених статтею 69
Господарського проце5суального
Окрім того, суд звертає увагу
відповідача, що розгляд справи №
суду від 06.11.2014 року саме за клопотанням
Міністерства екології та природних
Представник позивача у судовому
засіданні 11.12.2014 року підтримав позовні
вимоги у повному обсязі.
У судовому засіданні 11.12.2014 року
представник відповідача заперечив
проти позову, з підстав, наведених у
письмових запереченнях, які були
подані 11.11.2014 року через відділ
діловодства Господарського суду міста
Розглянувши подані сторонами
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд -
15.04.2004 року між Акціонерною
енергопостачальною компанією
"Київенерго", правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
"Кивенерго" (електропостачальна
організація) та Міністерством екології
та природних ресурсів України
(споживач) було укладено договір № 3217171
про постачання електричної енергії з
наступними змінами та доповненнями
(надалі по тексту - Договір від 15.04.2004
року), за умовами якого
електропостачальна організація
зобов'язується поставити електричну
енергію у відповідності до умов
Договору, а споживач своєчасно
проводити оплату електричної енергії
за тарифами, що регулюються згідно з
умовами, визначеними у ліцензії на
постачання електричної енергії та в
разі зміни публікуються у пресі,
виконує інші умови, визначені даним
Договором та Додатками до нього, які є
його невід'ємною частиною.
Порядок розрахунків сторони погодили у
Додатку 2 до Договору від 15.04.2004 року.
Згідно з пунктом 1 Додатку 2 до Договору
від 15.04.2004 року розрахунковим періодом
для визначення обсягу спожитої
електроенергії приймається місяць з 20
числа попереднього місяця до такого ж
числа розрахункового місяця. При
розрахунках за фактично спожиту
електроенергію поняття "розрахунковий
період" та "календарний місяць"
вважаються прирівняними.
Споживач здійснює повну поточну оплату
вартості обсягу спожитої електричної
енергії за розрахунковий період за
фактичними показаннями засобів обліку
електричної енергії згідно з виписаним
рахунком. Споживач протягом перших
трьох днів поточного розрахункового
періоду здійснює платіж за
резервування обсягу електричної
енергії на покриття аварійної
(екологічно) броні в наступному
розрахунковому періоді за тарифами,
які діють на день здійснення платежу
(пункт 2.1. Додатку 2 до Договору від
26.04.2013 року між Публічним акціонерним
товариством "Кивенерго" (учасник) та
Міністерством екології та природних
ресурсів України (замовник) було
укладено договір про закупівлю товару
за державні кошти № 3217171, з наступними
змінами та доповненнями (надалі по
тексту - Договір № 3217171), за умовами
якого учасник зобов'язується у січні -
грудні 2013 року поставити замовнику
електричну енергію (код згідно 35.11.1)
(далі - товар), а замовник - прийняти і
оплатити такий товар у повному обсязі у
терміни, обумовлені Договором.
Електрична енергія постачається
замовнику у кількості 708 620,68 кВт-год
згідно з заявленими величинами на
відповідний період до цього Договору.
Точка продажу електричної енергії: на
межі балансової належності
електроустановок замовника (пункти 1.3,
1.5.Договору № 3217171)
Згідно з пунктом 3.4. Договору № 3217171
ціна цього Договору складається із сум
очікуваної вартості обсягів місячних
поставок електричної енергії протягом
вказаного у пункті 12.1 строку дії
Договору та становить 822 000,00 грн., з
Додатковою угодою від 28.05.2013 року до
Договору № 3217171 сторони погодили
викласти пункт 1.3.. у наступній
редакції: Електрична енергія
постачається замовнику у кількості 690246
кВт-год згідно з заявленими величинами
на відповідний період до цього
Відповідно до пункту 12.1 Договору № 3217171
він набирає чинності з дати його
підписання сторонами та діє до 31.12.2013
року, а в частині проведення
розрахунків до повного їх завершення.
У відповідності до пункту 13.1 Договору
№ 3217171 цей договір укладено на
виконання вимог Закону України "Про
здійснення державних закупівель", ПКЕЕ
та у зв'язку з безперервним технічним
процесом постачання електричної
енергії сторони дійшли згоди
зобов'язання з оплати спожитої
електроенергії в період дії Договору
від 26.04.2013 року № 3217171, що можуть
перевищити обсяги закупівлі за цим
Договором, вважати зобов'язаннями за
договором від 01.01.2013 року № 3217171,
додатки Договору від 15.04.2004 року № 3217171
вважати додатками до даного Договору.
В період між закупівлями електричної
енергії замовником за договорами
закупівлі за державні кошти, що
укладаються за процедурою,
передбаченою Законом України "Про
здійснення державних закупівель",
автоматично відновлюється дія
Договору про постачання електричної
енергії від 15.04.2004 року № 3217171 в
редакції, що діяла станом на 31.12.2011 року.
Судом встановлено, що спірні
правовідносини виникли у зв'язку з
несплатою відповідачем наданих
Публічним акціонерним товариством
"Кивенерго" послуг згідно з спірним
Договором, внаслідок чого у
Міністерства екології та природних
ресурсів України виникла
заборгованість перед позивачем, за
період з 01.01.2013 року по 01.01.2014 року, у
розмірі 167 532,81 грн., з яких, 167 496,57 грн.
боргу за спожиту активну електричну
енергію та 36,24 грн. боргу за послуги з
компенсації перетікання реактивної
Зважаючи на вищенаведене позивач
просить суд стягнути з відповідача 167
532,81 грн. заборгованості за Договором №
3217171, 7 590,74 грн. три проценти річних, 4 829,03
грн. пені, 21 443,69 грн. інфляційних
Відповідач у своїх письмових
запереченнях на позов просить суд
відмовити у задоволені позову,
посилаючись на те, що Міністерство
екології та природних ресурсів України
є бюджетною установою та фінансується
із державного бюджету, відтак, оскільки
згідно листа Державної казначейської
служби України від 12.12.2013 року №
2013 року та початок 2014 року" всі
розрахунки у національній валюті
необхідно завершити до кінця дня 27.12.2013
року, у відповідача не було можливості
оплатити акт приймання - передавання
товарної продукції за грудень 2013 року
датований 31.12.2013 року.
Оцінивши наявні в справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що однією
із підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
Відповідно до пункту 5.1. Правил
користування електричною енергією,
затверджених Постановою Національної
комісії з питань регулювання
електроенергетики України від
31.07.1996 року № 28, договір про постачання
електричної енергії є основним
документом, який регулює відносини між
постачальником електричної енергії за
регульованим тарифом, що здійснює свою
діяльність на закріпленій території, і
споживачем та визначає зміст правових
відносин, прав та обов'язків сторін.
Споживання електричної енергії без
договору не допускається.
Згідно з положеннями вищезазначених
Правил користування електричною
енергією одним з етапів укладання
договору про користування електричною
енергією є підключення та приєднання
електроустановок споживача до
електричних мереж енергопостачальної
організації після виконання
споживачем у повному обсязі технічних
умов, проектної документації, оплати
вартості підключення.
Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та відповідачем було
укладено Договір про постачання
електричної енергії від 15.04.2004 року №
3217171 та Договір про закупівлю товару за
державні кошти від 26.04.2013 року № 3217171.
Частиною 1 статті 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
Умови спірного Договору свідчать про
те, що за своєю правовою природою він є
договором енергопостачання.
У відповідності до частини 1 статті 275
Господарського кодексу України, за
договором енергопостачання
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі-енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
У відповідності до статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу. Не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань.
Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
З наданих суду доказів вбачається, що
позивач взяті на себе зобов'язання
виконав належним чином, що
підтверджується рахунками -
розшифровками, актами надання послуг з
компенсації перетікання реактивної
енергії, актами прийняття -
передавання товарної продукції за
спірний період (належним чином
засвідчені копії містяться в
матеріалах справи) та підтверджується
Водночас, як вбачається з матеріалів
справи та пояснень сторін, відповідач
лише частково розрахувався за спожиту
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 614
Цивільного кодексу України визначено,
що особа, яка порушила зобов'язання,
несе відповідальність за наявності її
вини (умислу або необережності), якщо
інше не встановлено договором або
законом. Особа є невинуватою, якщо вона
доведе, що вжила всіх залежних від неї
заходів щодо належного виконання
При цьому, відсутність своєї вини
відповідно до частини 2 статті 614
Цивільного кодексу України доводить
особа, яка порушила зобов'язання.
В обґрунтування своїх заперечень
відповідач зазначає, що органи
державної влади здійснюють свою
діяльність виключно за рахунок
бюджетного фінансування в межах,
передбачених Законом України про
Державний бюджет України на
відповідний рік, тобто Міністерство
екології та природних ресурсів України
є розпорядником бюджетних коштів, в той
час як перерахування їх здійснює
виключно Державна казначейська служба
Відтак, відповідач вважає відсутнім
факт порушення умов Договору № 3217171
Міністерством екології та природних
З приводу наведеного суд відзначає, що
за загальним правилом Цивільного
кодексу України договірні зобов'язання
є обов'язковими для виконання
безпосередньо сторонами відповідного
договору, таким чином, Міністерство
екології та природних ресурсів, як
сторона зобов'язальних відносин за
Договором № 3217171, самостійно
відповідає за невиконання своїх
Таким чином, виходячи із наявних у
справі документів та приймаючи до
уваги встановлені судом обставини, суд
дійшов висновку, що відповідачем
порушено вимоги статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, статті 193
Господарського кодексу України а також
положення договору № 3217171 в частині
розрахунків за поставлений товар.
Враховуючи те, що наявні у справі
матеріали свідчать про
обґрунтованість вимог позивача до
Міністерства екології та природних
ресурсів в частині стягнення 167 496,57 грн.
боргу за спожиту активну електричну
енергію та 36,24 грн. боргу за послуги з
компенсації перетікання реактивної
енергії, позов Публічного акціонерного
товариства "Київенерго" про стягнення з
Міністерства екології та природних
ресурсів України 167 496,57 грн. боргу за
спожиту активну електричну енергію та
36,24 грн. боргу за послуги з компенсації
перетікання реактивної енергії,
визнається судом таким, що підлягає
Також, позивач просить суд стягнути з
відповідача 7 590,74 грн. три проценти
річних, 4 829,03 грн. пені, 21 443,69 грн.
інфляційних нарахувань.
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Відповідно до частини 6 статті 231
Господарського кодексу України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
У відповідності до частини 1 статті 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
Пунктом 7.3.1. Договору № 3217171 сторони
погодили, що за внесення платежів
передбачених цим Договором. з
порушенням термінів, визначених
Додатком "порядок розрахунків",
замовник сплачує учаснику пеню у
розмірі 0,1 % від сум боргу за кожен день
прострочення платежу, враховуючи день
фактичної оплати, але не більше розміру
штрафних санкцій згідно з
Господарським кодексом України. Сума
пені зазначається у платіжному
Зважаючи на вищенаведене, здійснивши
перерахунок заявлених до стягнення з
відповідача штрафних санкцій, який
виконано у відповідності до вимог
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" суд приходить до висновку,
що позовні вимоги про стягнення з
відповідача пені на загальну суму 4 829,03
грн., нарахованої за період з вересня 2013
року по лютий 2014 року, є обґрунтованими,
та такими, що підлягають задоволенню в
Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" сплата трьох
процентів від простроченої суми (якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом) не має характеру штрафних
санкцій і є способом захисту майнового
права та інтересу кредитора шляхом
отримання від боржника компенсації
(плати) за користування ним
утримуваними коштами, належними до
Приймаючи до уваги вищенаведені
приписи Цивільного кодексу України
щодо наявності у позивача права
вимагати сплати відповідачем останнім
3% річних від простроченої суми за
порушення грошового зобов'язання,
перевіривши здійснений позивачем
розрахунок, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
"Київенерго" про стягнення з
Міністерства екології та природних
ресурсів України трьох процентів
річних на загальну суму 7 590,74 грн.
Згідно з положеннями пунктів 3.1, 3.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" інфляційні
нарахування на суму боргу, сплата яких
передбачена частиною другою статті 625
Цивільного кодексу України, не є
штрафною санкцією, а виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення коштів внаслідок
інфляційних процесів за весь час
прострочення в їх сплаті. Зазначені
нарахування здійснюються окремо за
кожен період часу, протягом якого діяв
відповідний індекс інфляції, а
одержані таким чином результати
підсумовуються за весь час
прострочення виконання грошового
Враховуючи положення частини 2 статті
625 Цивільного кодексу України,
перевіривши здійснений позивачем
розрахунок інфляційних втрат, суд
вважає, що позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
про стягнення з Міністерства екології
та природних ресурсів України
інфляційних нарахувань на загальну
суму 21 443,69 грн. є обґрунтованими.
Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (стаття 34 Господарського
процесуального кодексу України).
Зважаючи на вищенаведене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства "Київенерго" є
обґрунтованими, підтверджені
належними доказами, а тому є такими, що
підлягають задоволенню у повному
Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати з судового збору покладаються
Виходячи з вищенаведеного та керуючись
статтями 4, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Міністерства екології та
Митрополита Василя Липківського, 35, код
акціонерного товариства "Київенерго"
тисяч чотириста дев'яносто шість) грн. 57
коп. боргу за спожиту активну
електричну енергію та 36 (тридцять
шість) грн. 24 коп. боргу за послуги з
компенсації перетікання реактивної
енергії, 4 829 (чотири тисячі вісімсот
двадцять дев'ять) грн. 03 коп. пені, 21 443
(двадцять одну тисячу чотириста сорок
три) грн. 69 коп. інфляційних нарахувань,
7 590 (сім тисяч п'ятсот дев'яносто) грн. 74
коп. три проценти річних, 4 027 (чотири
тисячі двадцять міс) грн. 93 коп.
судового збору.
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 16.12.2014 року

Суддя
С.В.
Стасюк