ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2014 рокуСправа № 912/3532/14
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Тимошевської В.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/3532/14

за позовом: приватного акціонерного товариства "Креатив", м. Кіровоград

до відповідачів:

І - дочірнього підприємства "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза", с. Веселе, Нікпольський район, Дніпропетровська область

ІІ - приватного підприємства "Альфа-Плюс", с. Соколівське, Кіровоградський район, Кіровоградська область

про стягнення 1 657 614,71 грн.

Представники сторін:

від позивача - Глазков А.С., довіреність № 22-1-12/кр від 08.01.14;

від відповідача І - участі не брали;

від відповідача ІІ - участі не брали.

В судовому засіданні 30.12.2014 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Приватним акціонерним товариством "Креатив" (надалі - ПрАТ "Креатив") подано позовну заяву з вимогою стягнути солідарно з дочірнього підприємства "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" та приватного підприємства "Альфа-Плюс" суму заборгованості у розмірі 1 511 820,45 грн., з якої: сума основного боргу 1 012 075,06 грн., штраф у розмірі 10% - 175 000,00 грн., штрафна санкція у розмірі 3% - 52 500,00 грн., відсотки за користування чужими грошовими коштами 153 832,61 грн. та інфляційні збитки 118 412,78 грн.

В обґрунтування підстав позову позивач послався на порушення дочірнім підприємством "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" своїх зобов'язань за договором поставки № С13-39 від 02.09.2013 в частині своєчасної та повної поставки товару, а також не повернення суми попередньої оплати за вимогою позивача, на яку відсутня поставка товару. Вимоги до приватного підприємства "Альфа-Плюс", крім наведеного, ґрунтуються на умовах договору поруки № 13-39-П від 30.09.2013, укладеного з позивачем на забезпечення виконання зобов'язання дочірнім підприємством "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" за договором поставки № С13-39 від 02.09.2013.

Заявою від 21.10.2014 позивач збільшив розмір позовних вимог до 1 657 614,71 грн. та просить стягнути солідарно з відповідачів суму основного боргу 1 012 075,06 грн., штраф 175 000,00 грн., штрафну санкцію 52 500,00 грн., відсотки за користування чужими грошовими коштами 246 998,97 грн. та інфляційні збитки 171 040,68 грн. (а.с. 54-55).

Заявою від 03.12.2014 № 1222-10 про уточнення позовних вимог позивач, залишаючи без змін суму стягнення в загальному розмірі 1 657 614,71 грн., вказав період нарахування інфляційних - жовтень 2013-вересень 2014 та зазначив точний період нарахування 30% річних (число, місяць, рік), а саме - з 01.10.2013 по 16.10.2014 (а.с.75-77).

30.12.2014 на адресу суду електронною поштою надійшла заява позивача від 14.11.2014 № 1135-10 про відмову від позову в частині позовних вимог до приватного підприємства "Альфа-Плюс" та заява від 29.12.2014 № 1333-10 про зменшення розміру позовних вимог до дочірнього підприємства "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза", згідно якої позивач просить стягнути з відповідача І заборгованість у розмірі 1495 632,37 грн., у тому числі: сума основного боргу 1 012 075,06 грн., штраф у розмірі 10% - 175 000,00 грн., штрафну санкцію у розмірі 3% - 1,00 грн., 30% річних 308 555,31 грн. та інфляційні втрати 1,00 грн. (а.с 86-91).

Між тим, в судовому засіданні 30.12.2014 представником позивача подано оригінал заяви від 14.11.2014 № 1135-10 про відмову від позову в частині позовних вимог до приватного підприємства "Альфа-Плюс" (а.с. 96-97), тоді як оригінал заяви від 29.12.2014 №1333-10 про зменшення розміру позовних вимог до дочірнього підприємства "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" суду не подано та в судовому засіданні 30.12.2014 представником позивача позовні вимоги про стягнення з дочірнього підприємства "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" підтримано в розмірі 1657 614,71 грн., з яких: 1 012 075,06 грн. основний борг, 175 000,00 грн. штраф, 52 500,00 грн. штрафна санкція, 246 998,97 грн. 30% річних та 171 040,68 грн. інфляційних втрат.

За правилами ст. 55 Господарського процесуального кодексу України ціну позову вказує позивач, який має право до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог, що передбачено ст. 22 названого кодексу.

Відповідно до пункту 1.5.17. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28, документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

На підставі викладеного, господарський суд розглядає позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог № 1055-10 від 21.10.2014 за ціною позову в розмірі 1 657 614,71 грн.

Відповідачі участі уповноважених представників в судове засідання при розгляді даної справи не забезпечили, відзиву на позов та інших витребуваних документів до суду не подано, поважності причин вказаного суду не повідомлено. При цьому відповідачі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, свідченням чого є відповідні поштові повідомлення про отримання ухвал суду у даній справі (а.с. 52-53, 73-74, 85).

Щодо повідомлення про судове засідання 30.12.2014 господарський суд враховує, що ухвала суду від 22.12.2014 про відкладення розгляду справи в судовому засіданні на 30.12.2014 надіслана відповідачам на відповідні адреси за місцем реєстрації та які вказані в позовній заяві, що підтверджено реєстром поштових відправлень суду (а.с. 93-94). Крім того, отримання ухвали суду від 22.12.2014 дочірнім підприємством "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" підтверджено витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про вручення вказаному адресату відповідної ухвали господарського суду 25.12.2014 (а.с. 95).

Згідно з пунктом 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" доказом повідомлення про час і місце розгляду справи судом в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

За вимогами частини третьої ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В силу положень ст. 75 названого кодексу якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

На підставі викладеного, враховуючи належне повідомлення відповідачів про час і місце розгляду справи та закінчення процесуального строку вирішення спору, що позбавляє можливості відкласти розгляд справи в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вважає можливим розглянути справу по суті в судовому засіданні 30.12.2014 за відсутності представників відповідачів та за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між ПрАТ "Креатив" (Покупець) та дочірнім підприємством "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" (Продавець) укладено договір поставки №С13-39 від 02.09.2013, за умовами якого Продавець зобов'язався поставити і передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язався прийняти і оплатити насіння соняшнику урожаю 2013 року (Товар) на умовах даного договору (далі - Договір) (а.с. 22-25).

Згідно вказаного Договору кількість товару, що поставляється за Договором, становить 1000 тонн (+/- 10% за вибором Покупця) (п. 4.1. Договору).

Попередня сума Договору, виходячи з первісної ціни 1 750,00 грн., складає 1 750 000,00 грн., в т.ч. ПДВ (п.п. 4.2., 4.9. Договору).

Обумовлений в Договору розрахунок за Товар передбачає попередню оплату у сумі, вказаній в п. 4.9. Договору, та здійснення остаточного розрахунку (доплата Покупцем або повернення коштів Продавцем) після фактичного отримання товару згідно з умовами Договору і проведення досліджень поставленого Товару на відповідність його якості вимогам п. 2.1. Договору, протягом 10 банківських днів з моменту підписання сторонами Додаткової угоди (п. 4.3.) та Акту визначення кінцевої ціни (п. 4.7.), виходячи з остаточної ціни на Товар відповідно до п. 4.6. даного Договору (розділ 5 Договору).

Строк дії Договору - з моменту його підписання сторонами та до повного виконання всіх умов, передбачених даним Договором (п. 9.1. Договору).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до договору поставки №С13-39 від 02.09.2013 позивачем перераховано на поточний рахунок дочірнього підприємства "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" грошові кошти в розмірі 1 750 000,00 грн. згідно платіжного доручення № 2395 від 11.09.2013, яке містить відмітку банку про проведення платежу 11.09.2013 (а.с. 30).

Дочірнім підприємством "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" на виконання умов договору поставки №С13-39 від 02.09.2013 поставлено позивачеві в жовтні 2013 Товар - насіння соняшника в загальній кількості 271,770 тонн, що оформлено видатковими накладними № 473047 від 03.10.2013 № 473059 від 04.10.2013, № 473075 від 04.10.2013, № 473848 від 12.10.2013 (а.с. 65-68).

Згідно акта переоцінки № 1 від 22.11.2013, проведеної сторонами у відповідності до розділу 4 Договору, остаточна ціна поставленого насіння соняшника склала 737 924,94 грн. (а.с. 29). Вказаний акт підписаний обома сторонами договору та скріплений печатками підприємств.

Ціна поставленої партії насіння соняшника в кількості 271,770 тонн встановлена сторонами шляхом укладення додаткової угоди № 2 від 22.11.2013 до договору поставки №С13-39 від 02.09.2013 (а.с. 28).

Як повідомляє позивач згідно поданого позову, інші поставки Товару в остаточній кількості, що встановлена Договором, дочірнім підприємством "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" не здійснено, сума попередньої оплати в розмірі 1 012 075,06 грн., на яку відсутня поставка Товару, не повернута, що стало підставою для звернення ПрАТ "Креатив" до господарського суду з позовом у даній справі.

Крім того, 30.09.2013 між позивачем (Кредитор) та приватним підприємством "Альфа-Плюс" (Поручитель) укладено договір поруки № 13-39-П (далі - Договір поруки), відповідно до умов якого Поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Кредитором у випадку невиконання (порушення виконання) дочірнім підприємством "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" (Боржник) зобов'язань за договором поставки № С13-39 від 02.09.2013 (а.с. 20-21).

Відповідно до пункту 2.1. Договору поруки у випадку невиконання (порушення виконання) Боржником зобов'язань з поставці товару згідно Договору С13-39 або повернення грошових коштів відповідно до зобов'язань Боржника, Поручитель зобов'язується виконати за Боржника зобов'язання останнього шляхом сплати Кредитору за свій рахунок суми заборгованості.

На підставі зазначеного договору поруки позовні вимоги заявлено солідарно до відповідача І та відповідача ІІ.

Однак, до вирішення спору по суті позивачем подано заяву від 14.11.2014 № 1135-10, у якій зазначено про те, що ПрАТ "Креатив" відмовляється від позову до приватного підприємства "Альфа-Плюс" та просить припинити провадження в справі відносно приватного підприємства "Альфа-Плюс", а суму заборгованості просить стягнути повністю з дочірнього підприємства "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" (а.с. 96-97).

Повноваження представника позивача, зокрема щодо відмови від позову, підтверджені довіреністю №22-1-12/Кр від 08.01.2014 (а.с. ).

Право позивача відмовитись від позову передбачено статтею 22 Господарського процесуального кодексу України.

Заява про відмову від позову відносно відповідача ІІ подана відповідно до частини першої ст. 78 Господарського процесуального кодексу України. У судовому засіданні до прийняття відмови позивача від позову господарський суд роз'яснив наслідки такої процесуальної дії, що у разі прийняття судом відмови позивача від позову провадження в справі в цій частині підлягає припиненню, а у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Оскільки дії позивача по відмові від позову не суперечать законодавству і не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, господарський суд вважає за необхідне прийняти відмову позивача від позову в частині та припинити провадження у справі відносно приватного підприємства "Альфа-Плюс" на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Господарським судом роз'яснено представнику позивача наслідки припинення провадження у справі.

Розглядаючи позовні вимоги до дочірнього підприємства "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" , господарський суд враховує наступне.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно загальних положень Цивільного кодексу України про купівлю-продаж, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу та у встановлений договором строк, а покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару ( ст. ст. 662, 663, 692 названого кодексу).

Виходячи з положень частини першої ст.693 Цивільного кодексу України, договором на покупця може покладатися обов'язок здійснення попередньої оплати за товар, тобто оплати товару до його передання продавцем.

Як передбачено частиною другою ст.693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, не передання покупцем, який одержав суму попередньої оплати, товару у встановлений строк, надає покупцеві право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. При цьому, можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

У справі, що розглядається, договором поставки №С13-39 від 02.09.2013 передбачено обов'язок Покупця щодо попередньої оплати в сумі 1 750 000,00 грн., який ним виконано повністю, що підтверджено платіжним дорученням № 2395 від 11.09.2013 про перерахування коштів на рахунок Продавця за Договором.

Згідно з пунктом 3.2. договору поставки №С13-39 від 02.09.2013, з урахуванням внесених змін згідно додаткової угоди № 1 від 01.10.2013, встановлено термін поставки Товару Продавцем - до 01.10.2013. Передбачена Договором кількість Товару, що поставляється за Договором, становить 1000 тонн (+/- 10% за вибором Покупця).

Наявними у справі доказами підтверджено, що поставка Товару за Договором здійснена дочірнім підприємством "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" лише в кількості 271,770 тонн на загальну суму 737 924,94 грн. Докази всієї поставки Товару в узгодженій Договором кількості та на здійснену позивачем суму попередньої оплати в матеріалах справи відсутні.

З матеріалів справи слідує, що ПрАТ "Креатив" 25.02.2014 звернувся до дочірнього підприємства "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" з листом- вимогою про повернення суми попередньої оплати в розмірі 1 012 075,06 грн., на яку відсутня поставка Товару (а.с. 14-17).

Між тим, як повідомляє позивач, грошові кошти в розмірі 1 012 075,06 грн. не повернуто.

Господарський суд враховує, що відповідачі під час розгляду справи не повідомили суд про повернення позивачеві спірної суми попередньої оплати або про поставку Товару на всю суму здійсненої оплати та не подали доказів на спростування повідомлених позивачем обставин.

У зв'язку з наведеним, оскільки позивачем здійснено попередню оплату за договором поставки №С13-39 від 02.09.2013 в розмірі 1 705 000,00 грн., тоді як відповідачем І Товар поставлено лише на суму 737 924,94 грн. та поставка Товару в іншій частині в установлений Договором строк не здійснена, а залишок сплаченої суми попередньої оплати не повернуто, позовні вимоги про стягнення з дочірнього підприємства "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" суми основного боргу в розмірі 1 012 075,06 грн. є такими, що підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Частиною третьою ст. 693 Цивільного кодексу України передбачено, що на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Згідно ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 6.8. договору поставки №С13-39 від 02.09.2013 встановлено, що у разі порушення умов Договору, Продавець виплачує Покупцеві відсотки за користування чужими грошовими коштами у розмірі 30 (тридцяти) % річних.

У відповідності до наведеного позивач нараховує 30% річних за період з 01.10.2013 по 16.10.2014 в загальному розмірі 246 998,97 грн., які просить стягнути згідно поданого позову.

З огляду на вимоги частини першої ст. 4-7 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Як слідує з наданого позивачем розрахунку, останній нараховує 30% річних, з 01.10.2013, починаючи із суми, на яку проводяться нарахування 1 750 000,00 грн. з подальшим відніманням сум поставки за датами згідно видаткових накладних.

Господарський суд вважає, що вказаний розрахунок не відповідає умовам Договору, пунктом 3.5. якого встановлено, що датою поставки Товару є дата фактичного отримання Товару Покупцем в місці поставки відповідно до п. 3.1. Договору, що зазначається в товарно-транспортній накладній.

За змістом пункту 3.1. Договору Товар поставляється на умова FCA франко-автомобіль (Правила Інкотермс 2010), за винятком застережень, прямо встановлених умовами Договору, за адресою: склад, с. Веселе, Нікопольський район, Дніпропетровська область.

За правилами частини першої ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Отже, Договором сторони встановили момент виконання продавцем обов'язку передати товар, яким є дата фактичного отримання Товару Продавцем на складі Покупця. Відповідно до Правил Інкотермс 2010, використання яких погоджено в Договорі, згідно узгоджених в Договорі умов поставки - FCA франко-автомобіль, поставка вважається здійсненою, коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий покупцем, якщо названим місцем є площі продавця.

Виходячи з викладеного та згідно наявних у справі товарно-транспортних накладних Товар за Договором є поставленим - 01.10.2013 в сумі 170 594,73 грн.; 02.10.2013 в сумі 176 446,74 грн.; 03.10.2013 в сумі 183 371,24 грн.; 10.10.2013 в сумі 207 512,23 грн.

Відповідно до вказаного розрахунок 30% річних в межах зазначеного позивачем періоду нарахування має проводитись наступним чином:

за 01.10.2013 на суму попередньої оплати, на яку відсутня поставка Товару в розмірі 1 579 405,27 грн., що становить 1 298,14 грн. 30% річних;

за 02.10.2013 на суму попередньої оплати, на яку відсутня поставка Товару в розмірі 1 402 958,53 грн., що становить 1 153,12 грн. 30% річних;

за період з 03 по 09.10.2013 на суму попередньої оплати, на яку відсутня поставка Товару в розмірі 1 219 587,29 грн., що становить 7 016,80 грн. 30% річних;

за період з 10.10.2013 по 16.10.2014 (граничний термін нарахування позивачем) на суму попередньої оплати, на яку відсутня поставка Товару в розмірі 1 012 075,06 грн., що становить 309 445,42 грн. 30% річних;

а всього - 318 913,48 грн.

Разом з цим, як слідує з розрахунку позивача, зазначаючи період нарахування з 10.10.2013 по 26.06.2014, позивачем помилково проведено розрахунок за кількістю календарних днів 172, тоді як у вказаному періоді 260 календарних днів. Внаслідок даної помилки загальна сума нарахованих позивачем 30% річних не перевищила загальну суму нарахування, проведеного господарським судом з урахуванням положень п. 3.5. Договору та наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, оскільки заявлена до стягнення сума 30% річних не перевищує розміру вказаних нарахувань, проведених господарським судом, позовні вимоги про стягнення з дочірнього підприємства "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" 246 998,97 грн. підлягають задоволенню повністю.

Окрім того, позивач на підставі частини другої ст. 625 Цивільного кодексу України нараховує на неповернуту суму попередньої оплати в розмірі 1 012 075,06 грн. інфляційні втрати за період з жовтня 2013 року по вересень 2014 року в розмірі 171 040,00 грн.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені наведеною нормою нарахування застосовуються до правовідносин зобов'язального характеру, які виникають з приводу грошових зобов'язань.

У силу положень статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Підставою застосування відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання.

Тобто, порушенням грошового зобов'язання є невиконання боржником обов'язку сплатити грошові кошти.

В пункті 6.5. договору поставки №С13-39 від 02.09.2013 сторонами Договору визначено, що після закінчення терміну поставки, вказаного в п. 3.2., поставки Товару на суму менше передплати або непоставку/недопоставку Товару, Продавець повинен повернути (перерахувати) Покупцеві грошові кошти у розмірі виниклої заборгованості протягом двох банківських днів з дати направлення відповідної вимоги Покупцем. Обов'язок повернення передплати є грошовим зобов'язанням Продавця відповідно до ст. 625 ЦК України.

Отже, наведений пункт Договору визначає обов'язок Продавця повернути грошові кошти, у зв'язку з цим до Продавця, який прострочив виконання такого зобов'язання, можуть застосовуватися наслідки, передбачені частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України.

Між тим, нарахування позивачем інфляційних втрат, починаючи з жовтня 2013 року є неправомірним, оскільки, як слідує з матеріалів справи, лист - вимога про повернення суми заборгованості в розмірі 1 012 075,06 грн. направлена дочірньому підприємству "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" лише 25.02.2014 (а.с. 14-17). Документально підтверджені відомості про направлення інших вимог в матеріалах справи відсутні.

Оскільки за умовами пункту 6.5. Договору обов'язок Продавця повернути грошові кошти, на які відсутня поставка Товару, виникає лише після направлення відповідної вимоги та відповідно до якої встановлюється строк їх повернення, то нарахування інфляційних втрат має проводитися не з дати порушення строку поставки - жовтень 2013, а з дати виникнення обов'язку повернути грошові кошти згідно вимоги Покупця від 25.02.2014 № 224-10 - березень 2014.

Інфляційні втрати за вказаний період нарахування, а саме з березня по вересень 2014 року на суму боргу 1 012 075,06 грн. складають 154 445,20 грн., а отже позовні вимоги про стягнення з дочірнього підприємства "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню в розмірі 154 445,20 грн. У задоволені позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в іншій частині господарський суд відмовляє.

Нормами ст. 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання.

За правилами частини четвертої ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 6.6. договору поставки №С13-39 від 02.09.2013 передбачено відповідальність Продавця за недотримання терміну поставки/недопоставку/непоставку Товару у вигляді штрафу у розмірі 10% від вартості несвоєчасно поставленого/непоставленого Товару.

Враховуючи наведене та з огляду на порушення Продавцем строку поставки Товару і недопоставку Товару, вимога позивача про стягнення штрафу в розмірі 175 000,00 грн., що становить 10% від 1 750 000,00 грн. є правомірною, а позовні вимоги в цій частині до дочірнього підприємства "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" підлягають задоволенню. При цьому господарський суд враховує, що оскільки Договором встановлено термін поставки до 01.10.2013, то останнім днем виконання такого зобов'язання є день, що передує цьому терміну (в даному випадку - 30.09.2013).

Крім викладеного, позивач просить стягнути штрафну санкцію в розмірі 52 500,00 грн. на підставі пункту 6.7. договору поставки №С13-39 від 02.09.2013.

За умовами п. 6.7. договору поставки №С13-39 від 02.09.2013, у разі невиконання або порушення виконання зобов'язання по поставці товару, а саме невиконання або порушення виконання зобов'язання згідно п.п. 6.2., 6.5. та 6.6. цього договору, продавець окрім штрафу, передбаченого п. 6.6. даного договору, виплачує покупцеві штрафну санкцію у розмірі 3% від загальної вартості товару.

Штрафна санкція, передбачена п. 6.7 договору за своєю правовою природою підпадає під визначення неустойки, а саме штрафу, згідно статті 549 Цивільного кодексу України, частина друга якої встановлює, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Між тим, пунктом 6.6 Договору сторони уже передбачили нарахування штрафу у розмірі 10% від вартості несвоєчасно поставленого/непоставленого товару.

Зазначене дає можливість дійти висновку про те, що умовами договору передбачене подвійне стягнення штрафу за недотримання терміну поставки/недопоставку/непоставку товару продавцем, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Вказана правова позиція зазначена в постанові Вищого господарського суду України від 09.07.2014 року у справі №912/23/14.

У зв'язку з наведеним, позовні вимоги про стягнення 52 500,00 грн. штрафної санкції задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, позовні вимог до дочірнього підприємства "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" про стягнення 1 657 614,71 грн., з яких: сума основного боргу 1 012 075,06 грн., штраф 175 000,00 грн., штрафна санкція 52 500,00 грн., відсотки за користування чужими грошовими коштами 246 998,97 грн. та інфляційні втрати 171 040,68 грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 1 012 075,06 грн. сума основного боргу, 175 000,00 грн. штрафу, 246 998,97 грн. відсотки за користування чужими грошовими коштами та 154 445,20 грн. інфляційних втрат. У задоволені позову в іншій частині господарський суд відмовляє.

Судовий збір покладається на обидві сторони (ПрАТ "Креатив" та дочірнє підприємство "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза") пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 80, 82, 84, 85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги приватного акціонерного товариства "Креатив" до дочірнього підприємства "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" задовольнити частково.

Стягнути з дочірнього підприємства "Колосисте" товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплаза" (53245, Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Веселе, вул. Центральна, 21, ідентифікаційний код 32328792) на користь приватного акціонерного товариства "Креатив" (25014, м. Кіровоград, просп. Промисловий, 19, ідентифікаційний код 31146251) 1 588 519,23 грн., з яких: 1 012 075,06 грн. сума основного боргу, 175 000,00 грн. штраф, 154 445,20 грн. інфляційних втрат та 246 998,97 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, а також 31 770,38 грн. судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

У задоволені позову в іншій частині відмовити.

Прийняти відмову позивача від позову в частині позовних вимог до приватного підприємства "Альфа-Плюс" та припинити провадження у справі в цій частині.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 05.01.2015.

Суддя В.В.Тимошевська