ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2014 р.
Справа №917/1980/14

за позовом Виконавчого комітету
Полтавської міської ради, адреса:
вул.Жовтнева, 36, м.Полтава,36000

до Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничий
технічний автосервіс "ДТА-Сервіс",
адреса: вул.Серьогіна 3, м.Полтава, 36008

третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача:

1. Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області, адреса:
вул.Гоголя, 25, м.Полтава, 36011;

2. Державна фінансова інспекція в
Полтавській області, адреса:
вул.Шевченка,1, м.Полтава, 36011

про визнання договору укладеним.

Суддя Солодюк О.В.

Представники:

від позивача: Книш М.В., дов. в протоколі

від відповідача: Христофоров Ю.В., дов.,
в протоколі

від третіх осіб: 1.не з"явився; 2. не
з"явився

в порядку ст.29 ГПК України: Копитець
О.О., посв. в протоколі

СУТЬ СПОРУ: Розглядається позовна
заява про визнання укладеним договору
№ 37 від 07.08.2014 р. між виконавчим
комітетом Полтавської міської ради та
Товариством з обмеженою
відповідальністю науково-виробничим
технічним автоцентром «ДТА-Сервіс» про
пайову участь у розвитку
інфраструктури м. Полтава у
запропонованій позивачем редакції.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримує.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує з мотивів, викладених у
відзиві. Вважає вимоги позивача
безпідставними та необґрунтованими.

Треті особи в судове засідання не
з'явились. Про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені (поштові
повідомлення в мат. справи).

В судовому засіданні 25.12.14р.
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та
оформлено у відповідності ст. 84 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив:

Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області 19.09.2011 p. за № ПТ
0 зареєстровано декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації,
подану Товариством з обмеженою
відповідальністю науково-виробничим
технічним автоцентром «ДТА-Сервіс»
(далі - ТОВ НВТА «ДТА-Сервіс») стосовно
реконструкції виробничої бази по вул.
Серьогіна,3 у м. Полтаві (а.с.58-63).

Позивач у позові посилається на те, що
про дану обставину йому стало відомо
з довідки головного державного
фінансового інспектора
Держфінінспекції в Полтавській
області від 14.02.2014 р. (а.с.21-30).

Листом від 07.08.2012 р. № 04.2-76/2/1646
виконавчий комітет Полтавської
міської ради звернувся до ТОВ НВТА
«ДТА-Сервіс» з пропозицією щодо
укладання договору № 37 про пайову
участь у розвитку інфраструктури м.
Полтави від 07.08.2014 р. додавши до листа 2
примірники вказаного договору, що
підтверджується описом вкладення до
цінного листа від 07.08.2014 р.(а.с.44-49).

Відповідач відповіді на вказаний лист
не надав, договір не підписав.

Вищезазначене стало підставою для
звернення позивача до суду з даним
позовом про визнання укладеним з
відповідачем договору № 37 від 07.08.2014р.
про пайову участь у розвитку
інфраструктури м. Полтави.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідачем в
порушення вимог ч.8 ст. 36 та ч.11 ст. 39, 40
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" не укладено
з ним договору про пайову участь
замовників у створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м. Полтава, що призвело
до недоотримання відповідних коштів до
місцевого бюджету.

Позивач в позові зазначає, що ТОВ НВТА
«ДТА-Сервіс» повністю проігнорувало
імперативні приписи частини 8 статті 36
та частини 11 статті 39 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» та не повідомило органи
місцевого самоврядування м. Полтава,
зокрема, Полтавську міську раду та
виконавчий комітет Полтавської
міської ради про початок виконання
будівельних робіт по вул. Серьогіна у м.
Полтаві та в подальшому про факт
прийняття в експлуатацію виробничої
бази ТОВ НВТА «ДТА-Сервіс».

Посилаючись на ст. 179, 187 ГК України,
позивач зазначає, що приписами статті 40
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» передбачено
обов'язок замовника будівництва
укласти письмовий договір з органом
місцевого самоврядування щодо пайової
участі у розвитку інфраструктури
населеного із змінами, внесеними
пункту, а тому, просить суд позовні
вимоги задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши та оцінивши додані до
справи докази, суд дійшов висновку, що в
позові слід відмовити з наступних
підстав.

За приписами ч. 3 ст. 179 Господарського
кодексу України укладення
господарського договору є обов'язковим
для сторін, якщо він заснований на
державному замовленні, виконання якого
є обов'язком для суб'єкта
господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 187 Господарського
кодексу України спори, що виникають при
укладанні господарських договорів за
державним замовленням, або договорів,
укладення яких є обов'язковим на
підставі закону та в інших випадках,
встановлених законом, розглядаються
судом. Інші переддоговірні спори
можуть бути предметом розгляду суду у
разі якщо це передбачено угодою сторін
або якщо сторони зобов'язані укласти
певний господарський договір на
підставі укладеного між ними
попереднього договору.

Згідно п. 10 декларації про готовність
об'єкта до експлуатації,
зареєстрованої Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області 19.09.2011р. за №
ПТ 0, дозвіл на виконання
будівельних робіт був виданий
відповідачу 18.11.2007р. (а.с.60).

Статтею 58 Конституції України
встановлено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність. Ніхто не може
відповідати за діяння, які на час їх
вчинення не визнавалися законом як
правопорушення.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності. Якщо цивільні відносини
виникли раніше і регулювалися актом
цивільного законодавства, який втратив
чинність, новий акт цивільного
законодавства застосовується до прав
та обов'язків, що виникли з моменту
набрання ним чинності.

За статтєю 27 Закону України "Про
планування і забудову територій" від 20
квітня 2000 року N 1699-III (в редакції на
18.11.2007 р. - момент видачі дозволу на
виконання будівельних робіт) фізичні
та юридичні особи, які отримали дозвіл
на будівництво об'єкта містобудування,
або юридичні особи, які отримали
рішення сільської, селищної, міської
ради чи уповноваженого на те
виконавчого органу про погодження
місця розташування об'єкта, мають право
на одержання вихідних даних на
проектування цього об'єкта та
здійснення проектно-вишукувальних
робіт.

Надання вихідних даних фізичним та
юридичним особам у повному обсязі
забезпечується виконавчими органами
відповідних міських рад або
відповідними районними державними
адміністраціями не пізніше ніж через
два місяці після подання письмової
заяви про надання цих даних у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, крім випадку, передбаченого
частиною сьомою цієї статті. Для
проектування об'єктів, що згідно із
статтею 22 цього Закону визначені як
переважні види забудови в межах
окремої зони, замість
архітектурно-планувального завдання
як вихідні дані використовуються єдині
умови і обмеження забудови земельних
ділянок, визначені місцевими правилами
забудови.

Погодження вихідних даних у разі
необхідності з підприємствами,
установами та організаціями, що
надають технічні умови, або отримання
додаткової інформації від них
здійснюється спеціально
уповноваженими органами з питань
містобудування та архітектури. У
технічних умовах не допускається
дублювання положень державних норм,
стандартів і правил.

Підготовка та комплектування вихідних
даних здійснюється підприємствами,
установами та організаціями в порядку,
встановленому законодавством.

Вихідними даними можуть визначатися
також вимоги до пайової участі
замовників на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населених пунктів.
Граничний розмір коштів на розвиток
відповідної інфраструктури та порядок
його визначення встановлюються
Кабінетом Міністрів України.

Представник позивача не надав суду
доказів того, що вихідними даними
визначалася вимога до пайової участі
відповідача на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури міста.

Згідно п. 1 розділу 1 Порядку
пайової участі (внеску) замовників
(інвесторів, забудовників) у створенні
і розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури м. Полтава
(далі - Порядок), затвердженого рішенням
сорокової сесії п'ятого скликання
Полтавської міської ради від 11.06.2009 р.
відповідно до діючого законодавства
України замовник, який має намір
здійснити будівництво об'єкта
містобудування у населеному пункті,
зобов'язаний взяти пайову участь та
укласти договір для створення і
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури м. Полтава
до одержання дозволу на виконання
будівельних робіт.

На час прийняття вищезазначеного
Порядку дозвіл на виконання
будівельних робіт відповідачу вже був
виданий (18.11.2007 р.).

Згідно ст. 27-1 Закону України "Про
планування і забудову територій" від 20
квітня 2000 року N 1699-III (в редакції на
19.09.11 р. - на дату здачі об'єкту в
експлуатацію) створення і розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населених пунктів
належить до відання відповідних
органів місцевого самоврядування.

Замовник, який має намір здійснити
будівництво об'єкта містобудування у
населеному пункті, зобов'язаний взяти
участь у створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту, крім
випадків, передбачених частиною
четвертою цієї статті.

Пайова участь (внесок) замовника у
створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту
полягає у відрахуванні замовником
після прийняття об'єкта в експлуатацію
до відповідного місцевого бюджету
коштів для забезпечення створення і
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури населеного
пункту.

Величина пайової участі (внеску)
замовника у створенні
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту
визначається у договорі, укладеному з
органом місцевого самоврядування,
відповідно до встановленого органом
місцевого самоврядування розміру
пайової участі (внеску) замовника від
загальної кошторисної вартості
будівництва (реконструкції) об'єкта
містобудування, визначеної згідно з
державними будівельними нормами, без
урахування витрат з придбання та
виділення земельної ділянки,
звільнення будівельного майданчика
від будівель, споруд та інженерних
мереж, влаштування внутрішньо - та
позамайданчикових інженерних мереж і
споруд та транспортних комунікацій.

На час здачі об'єкту в експлуатацію
договір про пайову участь у створенні і
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури населеного
пункту між позивачем та відповідачем
не було укладено.

Згідно п. 1 розділу 1 Порядку пайової
участі (внеску) замовників (інвесторів,
забудовників) у створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м. Полтава,
затвердженого рішенням сорокової
сесії п'ятого скликання Полтавської
міської ради від 11.06.2009 р., який діяв
станом на 19.09.11 р., договір для створення
і розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури м. Полтава
укладається до одержання дозволу на
виконання будівельних робіт.

Згідно ст. 40 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
порядок залучення, розрахунку розміру
і використання коштів пайової участі у
розвитку інфраструктури населеного
пункту встановлюють органи місцевого
самоврядування відповідно до цього
Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови
земельної ділянки у відповідному
населеному пункті, зобов'язаний взяти
участь у створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту, крім
випадків, передбачених частиною
четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку
інфраструктури населеного пункту
полягає у перерахуванні замовником до
прийняття об'єкта будівництва в
експлуатацію до відповідного
місцевого бюджету коштів для створення
і розвитку зазначеної інфраструктури.

Згідно ч. 5 ст. 40 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
величина пайової участі у розвитку
інфраструктури населеного пункту
визначається у договорі, укладеному з
органом місцевого самоврядування
(відповідно до встановленого органом
місцевого самоврядування розміру
пайової участі у розвитку
інфраструктури), з урахуванням
загальної кошторисної вартості
будівництва об'єкта, визначеної згідно
з державними будівельними нормами,
стандартами і правилами. При цьому не
враховуються витрати на придбання та
виділення земельної ділянки,
звільнення будівельного майданчика
від будівель, споруд та інженерних
мереж, влаштування внутрішніх і
позамайданчикових інженерних мереж і
споруд та транспортних комунікацій.

Згідно ч. 8,9 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
розмір пайової участі у розвитку
інфраструктури населеного пункту
визначається протягом десяти робочих
днів з дня реєстрації органом
місцевого самоврядування звернення
замовника про укладення договору про
пайову участь та доданих до нього
документів, що підтверджують вартість
будівництва об'єкта, з
техніко-економічними показниками.

Договір про пайову участь у розвитку
інфраструктури населеного пункту
укладається не пізніше ніж через 15
робочих днів з дня реєстрації
звернення замовника про його
укладення, але до прийняття об'єкта
будівництва в експлуатацію.

Згідно п. 1 розділу 1 Порядку пайової
участі (внеску) замовників (інвесторів,
забудовників) у створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м. Полтава,
затвердженого рішенням сорокової
сесії п'ятого скликання Полтавської
міської ради від 11.06.2009 р., який діяв
станом на 19.09.11 р. договір для створення
і розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури м. Полтава
укладається до одержання дозволу на
виконання будівельних робіт.

Позивач звернувся до відповідача з
пропозицією щодо укладання договору
про пайову участь у розвитку
інфраструктури м. Полтави лише 07.08.2014 р.
листом № 04.2-76/2/1646 (а.с.44-49). Тобто, після
введення об'єкта будівництва в
експлуатацію.

Отже, до прийняття об'єкта будівництва
в експлуатацію договір про пайову
участь між сторонами укладений не був;
на момент звернення позивача до
відповідача з пропозицією укласти
такий договір та на дату подачі даного
позову об'єкт будівництва вже був
прийнятий в експлуатацію.

Тобто, позивачем пропущено строк,
визначений наведеним законодавством
України для укладення такого договору.

З огляду на приписи частини 9 статті 40
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" укладання
спірного договору про пайову участь
замовників будівництва у створенні і
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури міста після
введення об'єкта будівництва в
експлуатацію не ґрунтується на вимогах
закону.

Така ж правова позиція викладена і в
постановах Вищого господарського суду
України від 31.07.2014р. у справі № 909/17/14,
від 02.07.2014р. у справі № 909/1434/13, від
14.08.2014р. у справі № 909/1227/13.

Посилання позивача на те, що відповідач
не звернувся до нього з заявою про
укладення даного договору та не
повідомив про початок будівельних
робіт, а також, що позивач не знав про
виконання будівельних робіт
відповідачем, не є підставою для
укладення спірного договору по
закінченню встановленого терміну,
оскільки даний строк визначений
Законом як присічний і не ставиться в
залежність від визначених позивачем
обставин.

Оскільки передбачений законодавством
граничний термін (не пізніше
п'ятнадцяти робочих днів з дня
реєстрації звернення замовника про
його укладення, але до прийняття
об'єкта в експлуатацію) для укладення
такого виду договору сплив, то вимоги
позивача є такими, що задоволенню не
підлягають, так як після цього строку
укладення договору про пайову участь у
розвитку інфраструктури населеного
пункту є порушенням ч. 9 ст. 40 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності".

Пояснення позивача в обґрунтуванням
позовних вимог (а.с.86-88) суд вважає
безпідставним, необґрунтованими і
таким, що не ґрунтується на нормах
Закону.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог.

На підставі матеріалів справи,
керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Текст рішення підписано 29 грудня 2014
року.

Суддя
О.В. Солодюк

Примітка: Рішення набирає законної
сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК
України та може бути оскаржене в
порядку, визначеному ст. 93 ГПК України