ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2014 р. Справа № 911/4526/14

Господарський суд Київської області у складі судді Лопатіна А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія", м. Бровари

до Броварської районної ради Київської області, м. Бровари

про стягнення 7101,84 грн.

суддя Лопатін А.В.

за участю представників згідно з протоколом судового засідання.

Обставини справи:

Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" (надалі позивач) заявлено позов до Броварської районної ради Київської області (надалі відповідач) про стягнення 7101,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не сплатив за надані послуги відповідно до договору про надання послуг з централізованого опалення від 01.07.2009 р. № 594.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.10.2014 р. порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 19.11.2014 р.

18.11.2014 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником відповідача подано відзив на позов.

18.11.2014 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 19.11.2014 р. представник позивача не з'явився, про причини неявки суд повідомив вищезазначеним клопотанням, враховуючи викладене, суд, вирішив задовольнити клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи та відкласти розгляд справи на 10.12.2014 р.

Крім того, дослідивши поданий представником відповідача відзив, суд, вирішив витребувати у позивача докази того, що за договором від 01.07.2014 р. № 594 послуги з централізованого опалення надавалися саме по адресі: Київська область, м. Бровари, вул. Возз'єднання 5.

10.12.2014 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником позивача подано заперечення на відзив відповідача.

10.12.2014 р. через канцелярію господарського суду Київської області представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 10.12.2014 р. з'явилися представники як позивача, так і відповідача.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників учасників судового процесу, суд

встановив:

01 липня 2009 року між Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «Броваритеплоенергомережа» (позивач, теплогенеруюча організація) та Крисановим Геннадієм Васильовичем (споживач) укладено договір про надання послуг з теплопостачання № 594 відповідно до п. 1.1. якого теплогенеруюча організація бере на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію (опалення та/або підігрів води), а споживач зобов'язується проводити розрахунки за послуги з теплопостачання за встановленими тарифами та в терміни, передбачені цим договором.

Згідно з положеннями п. 7.3. оплата за послуги з теплопостачання здійснюється грошовими коштами до 15-го числа місяця, що передує місяцю надання послуг з теплопостачання в розмірі 100% від запланованої вартості надання послуг з теплопостачання на наступний місяць.

У п. 10.1. договору зазначено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками та діє до 01 липня 2010 р., а в частині проведення розрахунків за теплову енергію - до їх повного здійснення.

Пунктом 10.2. договору закріплено, що договір вважається поновленим, якщо за місяць до закінчення його дії не надійде заява від однієї із сторін про розірвання , чи його перегляд.

Підставою для розірвання договору виключно є:

- Відключення від централізованого теплопостачання, відповідно до вимог законодавства;

- Зміна власника, орендаря приміщення.

Зазначений договір підписаний представниками сторін та скріплений відтисками печаток юридичних осіб.

Згідно з додатком № 1 до договору № 594 від 01.07.2009 р. адресою об'єкту опалення є: м Бровари, вул. Возз'єднання, 3.

На виконання умов договору позивач надав послуги з централізованого опалення в приміщенні гаража в період з жовтня 2010 р. по 01 січня 2013 р. відповідно до рахунку № 1947 від 04.09.2014 р.

У свою чергу, як зазначає у своєму відзиві відповідач, гараж, що знаходиться за адресою м. Бровари, вул. Возз'єднання 3 у комунальній власності територіальних громад сіл та селищ Броварського району в особі Броварської районної ради Київської області не перебуває. Крисанов Г.В. діяв від себе особисто і жодного відношення до Броварської районної ради не має. Також, договорів оренди майна, що перебуває у власності Броварської районної ради з Крисановим не укладались. Договорів про надання послуг з централізованого опалення нежитлового приміщення за адресою м. Бровари, вул. Возз'єднання, 5 з КП Броварської районної ради «Броваритепловодоенергія» не укладали. Договір № 594 від 01.07.2009 р., що був укладений між Крисановим та КП Броварської районної ради «Броваритепловодоенергія» втратив чинність 01.07.2010 р. відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.04.2014 р. та ухвали Апеляційного суду Київської області від 12.06.2014 р.

Згідно з частиною першою ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом положень частини першої та частини сьомої статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами частини першої статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що оскільки позивач просить суд стягнути з відповідача саме заборгованість за договором № 594 від 01.07.2009 р., підстави для стягнення якої відсутні, з огляду на втрату чинності даного договору з 01.07.2010 р. та відсутність у відповідача грошового зобов'язання за договором № 594 від 01.07.2009 р., то позовні вимоги про стягнення з відповідача 7101,84 грн. заборгованості є необґрунтованими, такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а отже задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини п'ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, при відмові в задоволенні позову, покладаються на позивача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 22, 44, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 26.12.2014 року.

Суддя А.В. Лопатін