ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2014 р. Справа № 911/4577/14

Господарський суд Київської області в складі судді Скутельника П.Ф., при секретарі Жилі Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 911/4577/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ АГРІНОЛ", ідентифікаційний код: 32365436, місцезнаходження: 71100, Запорізька обл., м. Бердянськ, Мелітопольське шосе, буд. 84/1,

до товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛТОТОРГ", ідентифікаційний код: 38193968, місцезнаходження: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Курсова, буд. 40,

про стягнення,

за участю представників сторін:

від позивача: Гайдук Ю.І., яка діє на підставі довіреності від 01.10.2014 року б/н;

від відповідача: Гаєвський С.Ю., який діє на підставі довіреності від 13.11.2014 року б/н, -

Обставини справи:

товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ АГРІНОЛ" (далі за текстом: Позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛТОТОРГ" (далі за текстом: Відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки нафтопродуктів від 29.08.2013 року за № ОТГ-29/08-2013 у вигляді основного боргу в сумі 157000,00 грн. (сто п'ятдесят сім тисяч гривень 00 коп.), пені в сумі 15416,39 грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста шістнадцять гривень 39 коп.), інфляційних нарахувань в сумі 24561,29 грн. (двадцять чотири тисячі п'ятсот шістдесят одна гривня 29 коп.), 3-х процентів річних в сумі 5127,59 грн. (п'ять тисяч сто двадцять сім гривень 59 коп.).

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що Відповідач не виконав належним чином зобов'язання за договором поставки нафтопродуктів від 29.08.2013 року за № ОТГ-29/08-2013 (далі за текстом: Договір) з оплати отриманого товару, у зв'язку з чим за Відповідачем утворилась заборгованість у вигляді основного боргу в сумі 157000,00 грн. (сто п'ятдесят сім тисяч гривень 00 коп.), пені в сумі 15416,39 грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста шістнадцять гривень 39 коп.), інфляційних нарахувань в сумі 24561,29 грн. (двадцять чотири тисячі п'ятсот шістдесят одна гривня 29 коп.), 3-х процентів річних в сумі 5127,59 грн. (п'ять тисяч сто двадцять сім гривень 59 коп.).

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.10.2014 року порушено провадження у справі № 911/4577/14, розгляд якої призначено на 17.11.2014 року.

03.11.2014 року через відділ діловодства господарського суду Київської області від Позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог від 21.10.2014 року № 4478/07 (вх. № 24400/14 віл 03.11.2014 року) з доданими документами, у якій Позивач просить стягнути з ТОВ "ОЛТОТОРГ" на користь ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ АГРІНОЛ" заборгованість за Договором поставки нафтопродуктів від 29.08.2013 року за № ОТГ- 29/08-3013 станом на 30.10.2014 року у вигляді основного боргу в сумі 152 000,00 грн. (сто п'ятдесят дві тисячі гривень 00 коп.), пені в сумі 15416,39 грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста шістнадцять гривень 39 коп.), інфляційних нарахувань в сумі 29 114,29 грн. (двадцять дев'ять тисяч сто чотирнадцять гривень 29 коп.), 3-х процентів річних в сумі 5 877,29 грн. (п'ять тисяч вісімсот сімдесят сім гривень 29 коп.).

17.11.2014 року через відділ діловодства господарського суду Київської області від Позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог від 11.11.2014 року № 4717/07 (вх. № 25587/14 від 17.11.2014 року) з доданими документами, у якій Позивач в зв'язку з добровільною сплатою Відповідачем частини заборгованості після порушення провадження у справі просить стягнути з ТОВ "ОЛТОТОРГ" на користь ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ АГРІНОЛ" заборгованість за Договором поставки нафтопродуктів від 29.08.2013 року за № ОТГ- 29/08-3013 у вигляді основного боргу в сумі 60 000,00 грн. (шістдесят тисяч гривень 00 коп.), пені в сумі 15416,39 грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста шістнадцять гривень 39 коп.), інфляційних нарахувань 29 114,29 грн. (двадцять дев'ять тисяч сто чотирнадцять гривень 29 коп.), 3% річних в сумі 5 877,29 грн. (п'ять тисяч вісімсот сімдесят сім гривень 29 коп.), 7% штрафу в сумі 71817,44 грн. (сімдесят одна тисяча вісімсот сімнадцять гривень 44 коп.).

17.11.2014 року через відділ діловодства господарського суду Київської області від Позивача надійшла телеграма від 14.11.2014 року (вх. № 187/14 від 17.11.2014 року), у якій Позивач просить перенести розгляд справи на 22 грудня 2014 року.

17.11.2014 року через відділ діловодства господарського суду Київської області від Позивача надійшло клопотання від 11.11.2014 року № 4725/07 (вх. № 25586/14 від 17.11.2014 року), у якому Позивач просить перенести розгляд справи на іншу дату.

17.11.2014 року через відділ діловодства господарського суду Київської області від Відповідача надійшов відзив від 17.11.2014 року б/№ (вх. № 25683/14 від 17.11.2014 року) з доданими документами, у якому Відповідач просить прийняти відзив до провадження; припинити провадження у справі № 911/4577/14 за позовом ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ АГРІНОЛ" до ТОВ "ОЛТОТОРГ" про стягнення заборгованості та штрафних санкцій на підставі ст. 80 ГПК України в зв'язку з відсутністю предмета спору; судові витрати покласти на Позивача. Своє клопотання Відповідач мотивує тим, що він в повному обсязі погасив основний борг за Договором в сумі 152 000,00 грн. (сто п'ятдесят дві тисячі гривень 00 коп.), на підтвердження чого до клопотання долучив належним чином завірені копії платіжних доручень від 03.11.2014 року за № 114, від 07.11.2014 року за № 130, від 11.11.2014 року за № 137, в зв'язку з чим вважає, що внаслідок погашення основного боргу припинив існувати предмет спору в справі в повному обсязі.

В судове засідання 17.11.2014 року з'явився представник Відповідача, який надав пояснення по справі. Представник Позивача в судове засідання не з'явився.

Детально дослідивши матеріали справи, розглянувши заяви Позивача про уточнення позовних вимог від 21.10.2014 року № 4478/07 та від 11.11.2014 року № 4717/07, заслухавши пояснення представника Відповідача, судом встановлене наступне.

Згідно ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п. 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року №18, передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. При цьому питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у зв'язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначеному законодавством. Якщо ж до заяви про збільшення розміру позовних вимог не додано доказів сплати суми судового збору у встановленому порядку та розмірі (з урахуванням такого збільшення), то відповідна заява повертається господарським судом на підставі пункту 4 частини першої статті 63 ГПК, а у разі якщо відповідні недоліки виявлено після прийняття господарським судом заяви про збільшення розміру позовних вимог, суд стягує несплачені в установленому порядку та розмірі суми судового збору за результатами розгляду справи на підставі статті 49 ГПК.

Згідно п. 3.11. Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року за №18, ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Детально дослідивши уточнені позовні заяви Позивача від 21.10.2014 року № 4478/07 та від 11.11.2014 року № 4717/07 судом встановлено, що Позивач зменшив кількісні показники за вимогами, заявленими у позовній заяві від 29.09.2014 року № 4180/07.

Разом з тим, судом встановлено, що Позивач у заяві про уточнення позовних вимог від 11.11.2014 року № 4717/07 просить стягнути з ТОВ "ОЛТОТОРГ" на користь ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ АГРІНОЛ" 7% штрафу у розмірі 71 817,44 грн.

Вказані вимоги Позивачем у позовній заяві від 29.09.2014 року № 4180/07 заявлено не було.

Згідно абз.абз. 4, 5 п. 3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Таким чином, заява Позивача про уточнення позовних вимог від 11.11.2014 року № 4717/07 в частині, у якій Позивач просить стягнути з ТОВ "ОЛТОТОРГ" 7% штрафу у розмірі 71 817,44 грн. є заявою про зміну предмету позову, оскільки вказана вимога Позивачем у позовній заяві від 29.09.2014 року № 4180/07 не заявлялась.

Таким чином, враховуючи подання Позивачем заяви про уточнення позовних вимог від 11.11.2014 року № 4717/07 до початку розгляду справи по суті, справа станом на 17.11.2014 року розглядається у редакції позовних вимог, з урахуванням заяви Позивача про уточнення позовних вимог від 11.11.2014 року № 4717/07, а саме про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості у вигляді основного боргу в сумі 60 000,00 грн. (шістдесят тисяч гривень 00 коп.), пені в сумі 15416,39 грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста шістнадцять гривень 39 коп.), інфляційних нарахувань 29 114,29 грн. (двадцять дев'ять тисяч сто чотирнадцять гривень 29 коп.), 3% річних у розмірі 5 877,29 грн. (п'ять тисяч вісімсот сімдесят сім гривень 29 коп.), 7% штрафу в сумі 71817,44 грн. (сімдесят одна тисяча вісімсот сімнадцять гривень 44 коп.).

Як встановлено судом, від Позивача надійшли: телеграма від 14.11.2014 року (вх. № 187/14 від 17.11.2014 року), у якій Позивач просить перенести розгляд справи на 22 грудня 2014 року та клопотання від 11.11.2014 року № 4725/07 (вх. № 25586/14 від 17.11.2014 року), у якому Позивач просить перенести розгляд справи на іншу дату, обґрунтовуючи це тим, що представник Позивача перебуває на лікарняному та у зв'язку з територіальною віддаленістю буде знаходитись у м. Києві 22.12.2014 року.

У судовому засіданні 17.11.2014 року представник Відповідача підтримав клопотання Позивача від 11.11.2014 року № 4725/07 та просив відкласти розгляд справи на іншу дату. У зв'язку з цим ухвалою суду від 17.11.2014 року розгляд справи відкладено на 22.12.2014 року.

15.12.2014 року через відділ діловодства господарського суду Київської області від Позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог від 09.12.2014 року № 5128/07 (вх. № 28097/14 від 15.12.2014 року) з доданими документами, у якій Позивач в зв'язку з добровільною сплатою Відповідачем основного боргу за Договором після порушення провадження у справі просить стягнути з ТОВ "ОЛТОТОРГ" на користь ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ АГРІНОЛ" заборгованість за Договором поставки нафтопродуктів від 29.08.2013 року за № ОТГ- 29/08-3013 у вигляді пені в сумі 15416,39 грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста шістнадцять гривень 39 коп.), інфляційних нарахувань в сумі 29 114,29 грн. (двадцять дев'ять тисяч сто чотирнадцять гривень 29 коп.), 3% річних у сумі 5 877,29 грн. (п'ять тисяч вісімсот сімдесят сім гривень 29 коп.), 7% штрафу в сумі 71817,44 грн. (сімдесят одна тисяча вісімсот сімнадцять гривень 44 коп.).

Таким чином, враховуючи подання Позивачем заяви про зменшення позовних вимог від 09.12.2014 року № 5128/07 (вх. № 28097/14 від 15.12.2014 року) до початку розгляду справи по суті, справа станом на 22.12.2014 року розглядається у редакції позовних вимог, з урахуванням заяви Позивача про уточнення позовних вимог від 11.11.2014 року № 4717/07, а саме про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості у вигляді пені в сумі 15416,39 грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста шістнадцять гривень 39 коп.), інфляційних нарахувань в сумі 29 114,29 грн. (двадцять дев'ять тисяч сто чотирнадцять гривень 29 коп.), 3% річних у розмірі 5 877,29 грн. (п'ять тисяч вісімсот сімдесят сім гривень 29 коп.), 7% штрафу в сумі 71817,44 грн. (сімдесят одна тисяча вісімсот сімнадцять гривень 44 коп.).

22.12.2014 року в судове засідання з'явився Позивач, який виконав вимоги попередніх ухвал суду, дав пояснення, позов підтримав та просив задовольнити.

В судове засідання 22.12.2014 року з'явився Відповідач, який виконав вимоги попередніх ухвал суду, дав пояснення, проти позову заперечував, просив задовольнити клопотання, викладене у відзиві від 17.11.2014 року б/№ (вх. № 25683/14 від 17.11.2014 року), про припинення провадження у справі № 911/4577/14 на підставі ст. 80 ГПК України в зв'язку з відсутністю предмета спору, який з позиції Відповідача перестав існувати внаслідок добровільної сплати Відповідачем основного боргу за Договором. Проти задоволення клопотання заперечував Позивач.

Суд розглянувши клопотання Відповідача про припинення провадження у справі бере до уваги, що Відповідач надав суду докази сплати лише основного боргу за Договором, доказів сплати пені, інфляційних нарахувань, 3-х процентів річних, 7% штрафу суду не надав, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про відмову в його задоволенні з тих підстав, що Позивач зменшив предмет позовних вимог самостійно в частині основного боргу за Договором, а в іншій частині предмету позовних вимог сплата Відповідачем основного боргу за Договором на наявність предмета спору щодо стягнення пені, інфляційних нарахувань, 3-х процентів річних і 7% штрафу не впливає при відсутності доказів сплати пені, інфляційних нарахувань, 3-х процентів річних, 7% штрафу.

У зв'язку з цим, спір розглядався за наявними у справі матеріалами, після дослідження яких та врахування наданих пояснень Позивача і Відповідача, суд видалився до нарадчої кімнати для прийняття рішення у справі, оголошення якого призначено на 22.12.2014 року.

Згідно ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Детально розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, встановлено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

29.08.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ АГРІНОЛ" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ОЛТОТОРГ" (покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів від 29.08.2013 року за № ОТГ-29/08-2013 (далі за текстом Договір), згідно п. 1.1 якого за цим Договором Постачальник зобов'язаний у порядку та строки, встановлені Договором, передати у власність Покупця нафтопродукти (далі за текстом - Товар), асортимент, кількість і ціна якого вказується у Специфікаціях або видаткових накладних, що є невід'ємною частиною даного Договору, а Покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 2.6. Договору, прийом товару за кількістю та якістю здійснюється матеріально відповідальним представником Покупця за довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей, оформленої у відповідності з вимогами діючого законодавства України: за кількістю - згідно із накладною, за якістю - згідно із супровідними документами, що посвідчують якість товару, який поставляється.

Згідно із п. 2.7. Договору, право власності на поставлену партію товару і ризик загибелі та/або пошкодження товару переходять від Постачальника до Покупця з моменту передачі-прийому товару в пункті поставки і засвідчується підписанням Сторонами видаткової накладної та Акту приймання-передачі товару. Дата отримання партії товару Покупцем вказується у видатковій накладній та в Акті приймання-передачі товару.

Договір у п.п. 3.2., 3.3., 3.4. передбачає, що оплата здійснюється Покупцем в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Фактом оплати вважається надходження грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Порядок розрахунків: протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання Товару, якщо інше не обумовлено в специфікації. Загальна сума Договору складається із вартості всіх партій Товару у відповідності до видаткових накладних, що були поставлені за цим Договором за період його дії.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Детально дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що Позивач 04.09.2013 року на виконання вимог п.п. 1.1., 2.3., 2.4. Договору, з дотриманням положень ст.ст. 526, 629, 712 Цивільного кодексу України, передав, а Відповідач прийняв товар на загальну суму 322321,20 грн., що підтверджується видатковою накладною від 04.09.2013 року за № АТ-0409016, специфікацією до договору поставки нафтопродуктів від 29.08.2013 року за № ОТГ-29/08-2013, довіреністю на отримання товару від 04.09.2013 року за № 60, які підписані Відповідачем на виконання вимог п.п. 1.1., 2.3., 2.6., 2.7. Договору та ст. 193 Господарського кодексу України без будь-яких заперечень з приводу зазначених у вказаних видатковій накладній, специфікації та довіреності вартості, кількості і якості поставленого Позивачем товару з метою засвідчення факту прийняття Відповідачем товару в обсязі, кількості, якості та вартості, визначених у видатковій накладній, специфікації і довіреності, копії яких знаходяться в матеріалах справи і достовірність яких Відповідач не заперечує та визнає. Факт прийняття товару за вказаними видатковою накладною та специфікацією уповноваженим представником Відповідача підтверджується довіреністю на отримання товару від 04.09.2013 року за № 60, копія якої знаходяться в матеріалах справи та достовірність якої Відповідач не заперечує. Тобто, підписані Відповідачем видаткова накладна, специфікація та довіреність без будь-якого зазначення Відповідачем про незгоду із зазначеною у вказаній видатковій накладній вартістю, обсягом та якістю поставленого Позивачем товару свідчать про належне виконання Позивачем своїх зобов'язань за Договором.

Як вказує Позивач, Відповідач належним чином не виконав зобов'язань за Договором щодо повної оплати отриманого товару, внаслідок чого за Відповідачем станом на 04.09.2014 року утворилась заборгованість в сумі 165321,20 грн.

Факт часткової оплати товару, отриманого згідно вищевказаної видаткової накладної, станом на 04.09.2014 року Відповідачем не заперечується.

Поряд з цим, на підтвердження позовних вимог Позивачем надано суду акт звірки станом на 22.10.2014 року, видаткову накладну від 04.09.2013 року за № АТ-0409016, специфікацію до договору поставки нафтопродуктів від 29.08.2013 року за № ОТГ-29/08-2013, довіреність на отримання товару від 04.09.2013 року за № 60, які підписані Позивачем та Відповідачем, що свідчить про узгодження суми заборгованості Відповідача перед Позивачем за Договором станом на 22.10.2014 року в розмірі 152 000,00 грн.

Проте, як вказує Позивач, Відповідачем не було сплачено Позивачу суму заборгованості за Договором станом на 22.10.2014 року в розмірі 152 000,00 грн.

Разом з тим, ухвалою від 29.10.2014 року суд зобов'язував Відповідача надати належні докази виконання Відповідачем зобов'язань за договором поставки нафтопродуктів від 29.08.2013 року за № ОТГ-29/08-2013.

Детально дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що після порушення провадження у справі № 911/4577/14 Відповідачем перераховано на рахунок Позивача грошові кошти в сумі 152 000,00 грн. в рахунок оплати за товар згідно договору поставки нафтопродуктів від 29.08.2013 року за № ОТГ-29/08-2013, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунку.

Таким чином, станом на 09.12.2014 року Відповідач добровільно після порушення провадження у справі № 911/4577/14 погасив основний борг за Договором, в зв'язку з чим Позивач скористався своїм правом, передбаченим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, зменшив розмір позовних вимог на суму основного боргу за Договором, що добровільно сплачена Відповідачем.

Поряд з цим, Позивач просить суд стягнути з Відповідача, за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за Договором з оплати отриманого товару, пеню, передбачену п. 7.1. Договору, у сумі 15416,39 грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста шістнадцять гривень 39 коп.) та 7 % штрафу в сумі 71817,44 грн. (сімдесят одна тисяча вісімсот сімнадцять гривень 44 коп.), передбаченого п. 7.1. Договору.

За умовами п. 7.1. Договору, у випадку порушення строку оплати за товар, що поставляється, Покупець зобов'язаний сплатити Постачальнику пеню у розмірі 0,2 % від простроченого платежу, за кожний день порушення строку. За прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % від простроченого платежу.

Дослідженням змісту п. 7.1. Договору судом встановлено, що Сторони Договору при укладенні останнього досягли згоди щодо підстав, порядку та розміру нарахування пені та штрафу у випадку неналежного виконання Відповідачем своїх грошових зобов'язань за Договором, внаслідок чого п. 7.1. Договору відповідає принципу свободи договору та не порушує будь-які права або інтереси Сторін Договору.

Господарський кодекс України у ст. 216 передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності з ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Цивільний кодекс України в ч. 2 ст. 549 передбачає, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 3 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами абз. 2 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Цивільний кодекс України у ст. 612 передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Суд приходить до висновку, що дії Відповідача є порушенням договірних зобов'язань, тому Відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, внаслідок чого є підстави для застосування встановленої Законом та Договором відповідальності.

Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 10 січня 2002 року за N 2921-III у ст.ст. 1, 3 встановлює, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

На підставі ст.ст. 549, 551, 610, 611 Цивільного кодексу України, ст.ст. 216, 230, 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та п. 7.1. Договору, Позивачем Відповідачу нараховано пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання з оплати отриманого товару за Договором у розмірі 15416,39 грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста шістнадцять гривень 39 коп.), та нараховано 7 % штрафу в розмірі 71817,44 грн. (сімдесят одна тисяча вісімсот сімнадцять гривень 44 коп.).

З метою дослідження правильності визначення Позивачем сум пені та штрафу, судом здійснено розрахунок сум пені та штрафу в межах і строках заявлених Позивачем періодів нарахування пені та штрафу, за наслідками чого суд погоджується з розміром і періодом нарахування Позивачем Відповідачу пені за Договором в розмірі 15416,39 грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста шістнадцять гривень 39 коп.) та 7% штрафу за Договором в розмірі 71817,44 грн. (сімдесят одна тисяча вісімсот сімнадцять гривень 44 коп.). Розрахунки пені та штрафу знаходяться в матеріалах справи. Доказів сплати Відповідачем вказаних сум пені та 7% штрафу перед Позивачем не надано.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з Відповідача пені в сумі 15416,39 грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста шістнадцять гривень 39 коп.) та 7 % штрафу в сумі 71817,44 грн. (сімдесят одна тисяча вісімсот сімнадцять гривень 44 коп.) є обґрунтованою і доведеною, в зв'язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Поряд з цим, Позивач, за прострочення виконання Відповідачем грошового зобов'язання за Договором, просить суд стягнути з Відповідача три проценти річних у сумі 5 877,29 грн. (п'ять тисяч вісімсот сімдесят сім гривень 29 коп.) та інфляційні нарахування в сумі 29 114,29 грн. (двадцять дев'ять тисяч сто чотирнадцять гривень 29 коп.). Розрахунок суми інфляційних втрат та трьох процентів річних знаходиться в матеріалах справи.

У відповідності із ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно абз.абз. 2, 3 п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» від 17.07.2012 року № 01-06/928/2012, сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Перевіркою правильності визначення Позивачем вищевказаних сум трьох процентів річних та інфляційних нарахувань, судом встановлено, що останні визначені Позивачем вірно і обґрунтовано.

На час розгляду справи, Відповідачем не надано суду доказів сплати Позивачу суми трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Позивач довів суду та Відповідач не спростував належними і допустимими доказами те, що у Відповідача перед Позивачем наявна заборгованість за договором поставки нафтопродуктів від 29.08.2013 року за № ОТГ-29/08-2013 у вигляді пені в сумі 15416,39 грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста шістнадцять гривень 39 коп.), інфляційних нарахувань в сумі 29 114,29 грн. (двадцять дев'ять тисяч сто чотирнадцять гривень 29 коп.), 3% річних у розмірі 5 877,29 грн. (п'ять тисяч вісімсот сімдесят сім гривень 29 коп.), 7% штрафу в сумі 71817,44 грн. (сімдесят одна тисяча вісімсот сімнадцять гривень 44 коп.).

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за договором поставки нафтопродуктів від 29.08.2013 року за № ОТГ-29/08-2013 у вигляді пені в сумі 15416,39 грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста шістнадцять гривень 39 коп.), інфляційних нарахувань в сумі 29 114,29 грн. (двадцять дев'ять тисяч сто чотирнадцять гривень 29 коп.), 3% річних у розмірі 5 877,29 грн. (п'ять тисяч вісімсот сімдесят сім гривень 29 коп.), 7% штрафу в сумі 71817,44 грн. (сімдесят одна тисяча вісімсот сімнадцять гривень 44 коп.) є обґрунтованими та доведеними суду за допомогою належних і допустимих доказів, в зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський процесуальний кодекс України у ст. 36 встановлює, що письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що копії документів, які знаходяться в матеріалах справи та надавались суду Позивачем і Відповідачем у справі в якості доказів, є належними та допустимими письмовими доказами, які стосуються предмету спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Надані Позивачем докази не спростовані, та не заперечувались Відповідачем протягом розгляду справи.

Поряд з цим, Позивач просить суд покласти на Відповідача судові витрати.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, у зв'язку зі зменшенням Позивачем розміру позовних вимог, сума судового збору у розмірі 3245,06 грн. (три тисячі двісті сорок п'ять гривень 06 коп.), сплачена Позивачем платіжним дорученням від 23.06.2014 року №23322, підлягає поверненню Позивачу.

Відповідно до абз. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку із задоволенням позовних вимог та у зв'язку з тим, що спір виник внаслідок неправильних дій Відповідача, суд, на підставі абз. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладає на Відповідача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2444,51 грн. (дві тисячі чотириста сорок чотири гривні 51 коп.).

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 32, 33, 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ АГРІНОЛ" до товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛТОТОРГ" про стягнення, - задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛТОТОРГ", ідентифікаційний код: 38193968, місцезнаходження: 09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Курсова, буд. 40, на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ АГРІНОЛ", ідентифікаційний код: 32365436, місцезнаходження: 71100, Запорізька обл., м. Бердянськ, Мелітопольське шосе, буд. 84/1, заборгованості за договором поставки нафтопродуктів від 29.08.2013 року за № ОТГ-29/08-2013 у вигляді пені в сумі 15416,39 грн. (п'ятнадцять тисяч чотириста шістнадцять гривень 39 коп.), інфляційних нарахувань в сумі 29 114,29 грн. (двадцять дев'ять тисяч сто чотирнадцять гривень 29 коп.), 3% річних у сумі 5 877,29 грн. (п'ять тисяч вісімсот сімдесят сім гривень 29 коп.), 7% штрафу в сумі 71817,44 грн. (сімдесят одна тисяча вісімсот сімнадцять гривень 44 коп.) та судовий збір у сумі 2444,51 грн. (дві тисячі чотириста сорок чотири гривні 51 коп.).

3. Судовий збір, сплачений товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ АГРІНОЛ" (ідентифікаційний код: 32365436, місцезнаходження: 71100, Запорізька обл., м. Бердянськ, Мелітопольське шосе, буд. 84/1) платіжним дорученням від 23.06.2014 року №23322 у сумі 3245,06 грн. (три тисячі двісті сорок п'ять гривень 06 коп.) повернути з Державного бюджету України - товариству з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ АГРІНОЛ" (ідентифікаційний код: 32365436, місцезнаходження: 71100, Запорізька обл., м. Бердянськ, Мелітопольське шосе, буд. 84/1).

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя П.Ф. Скутельник

Повний текст рішення складено та підписано 29.12.2014 року