ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2014 р.
Справа № 5015/2688/12

Господарський суд Львівської області,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом:Бориславської міської ради
Львівської області, м. Борислав
Львівської областідо
відповідача:Товариства з обмеженою
відповідальністю „Ком-Еко-Борислав
2010", м. Борислав Львівської областіза
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: Комбінату
комунальних підприємств, м. Борислав
Львівської областіпро:визнання
рішення міської ради та договору
оренди землі недійснимиГоловуючий
суддя Артимович В.М.,

судді Кидисюк Р.А., Кітаєва С.Б.

Секретар судового засідання Струк Н.Р.

Представники сторін:

від позивача: Мельничок В.М. -
представник;

від відповідача: Мазур А.В -
представник;

від третьої особи: не з'явився.

Представникам сторін роз'яснено права
і обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України, в тому числі право заявляти
відводи. У відповідності до ст. 81-1 ГПК
України технічна фіксація судового
процесу не здійснювалась, оскільки
відповідного клопотання сторонами не
подавалось.

Суть спору: На розгляд господарського
суду Львівської області подано позов
Бориславської міської ради Львівської
області, м. Борислав, надалі - позивач,
до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Ком-Еко-Борислав
2010", м. Борислав, надалі - відповідач, про
визнання недійсним рішення
Бориславської міської ради від 30.03.2010 р.
№ 1112 «Про припинення комбінату
комунальних підприємств права
постійного користування земельної
ділянки та надання її в оренду, надання
дозволу на розроблення проекту
відведення земельної ділянки ТзОВ
«Ком-Еко-Борислав 2010»; визнання
недійсним з моменту укладення договору
оренди землі від 23.04.2010 р., укладеного
між Бориславською міською радою та
ТзОВ «Ком-Еко-Борислав 2010», який
зареєстрований у Бориславському
міському відділі Львівської
регіональної філії Центру державного
земельного кадастру, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис 26.04.2010 р. за № 04.10..439.00025. Також у
позовній заяві позивач просить суд
зобов'язати відповідача звільнити
земельну ділянку площею 3,0 га за
адресою: Львівська область, м. Борислав,
вул. Братів Лисиків, 8.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач стверджує, що прийняте ним
рішення суперечить нормам ст.ст. 127, 134
Земельного кодексу України, оскільки
спірна земельна ділянка повинна була
надаватися на підставі проведення
земельних торгів у формі аукціону, так
як норма ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу
України не передбачає випадків надання
земельної ділянки для обслуговування
сміттєзвалища. Також Бориславська
міська рада Львівської області вказує,
що відповідно до п. 5 рішення
Конституційного Суду України від 16.04.2009
р. органи місцевого самоврядування не
можуть скасовувати свої попередні
рішення, вносити до них зміни, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення, тому
просить суд визнати недійсним рішення
Бориславської міської ради Львівської
області від 30.03.2010 р. за №1112, визнати
недійсним договір оренди землі від
23.04.2010 р. та зобов'язати відповідача
звільнити спірну земельну ділянку.

Ухвалою суду від 04.07.2012 р. позовну заяву
прийнято до провадження та призначено
до розгляду в судовому засіданні на
22.08.2012 р.

Ухвалою від 22.08.2012 р. з ініціативи суду
до участі в справі третьою особою, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
залучено Комбінат комунальних
підприємств, надалі - третя особа.

У відзиві на позовну заяву, поданому
суду 22.08.2012 р., відповідач просив суд
припинити провадження у справі,
оскільки, на його думку, рішенням
господарського суду Львівської
області від 10.10.2011 р. у справі № 5015/4763/11
вже вирішено відповідний спір. Крім
того, відповідач вказав, що зазначеним
рішенням господарського суду
встановлено преюдиціальні факти, які
не потребують доведення у даній справі.

Ухвалою суду від 03.09.2012 р. продовжено
строк розгляду справи до 17.09.2012 р. та
відкладено розгляд справи на 17.09.2012 р.

17.09.2012 р. через канцелярію на розгляд
суду надійшов відзив відповідача на
позов (у новій редакції); письмові
пояснення щодо помилковості доводів
відповідача про необхідність
припинення провадження у справі та
клопотання про зупинення провадження у
даній справі.

Ухвалою від 17.09.2012 р. господарський суд
провадження у справі № 5015/2688/12 зупинив
до набрання законної сили постановою
Бориславського міського суду
Львівської області від 11.07.2011 р. у
справі № 2а-91/2011 р.

Львівським апеляційним господарським
судом 18.12.2012 р. винесено постанову, якою
апеляційну скаргу позивача залишено
без задоволення, а ухвалу місцевого
господарського суду від 17.09.2012 р. про
зупинення провадження у справі - без
змін.

Заявою відповідача від 26.09.2014 р.
повідомлено, що обставини, які стали
підставою для зупинення провадження у
справі № 5015/2688/12 усунені, так як ухвалою
від 25.09.2014 р. Львівський апеляційний
адміністративний суд апеляційну
скаргу Бориславської міської ради
Львівської області залишив без
задоволення, а постанову
Бориславського міського суду
Львівської області від 11.07.2011 р. у
справі № 2а-91/11 без змін.

Ухвалою від 07.10.2014 р. судом поновлено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 22.10.2014 р.

Розгляд справи відкладався з підстав,
викладених у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою суду від 19.11.2014 р. справу
призначено до колегіального розгляду.
Автоматизованою системою
документообігу суду визначено
наступний склад колегії суддів:
головуючий суддя Артимович В.М., судді
Кидисюк Р.А., Кітаєва С.Б.

Відповідач 26.11.2014 р. подав суду відзив
на позовну заяву, в якому позовні
вимоги заперечив повністю,
оскаржуваний договір вважає таким, що
відповідає вимогам чинного
законодавства України.

У додаткових поясненнях, поданих суду
12.12.2014 р., відповідач повідомив суд про
розроблення ДП Державний інститут
проектування міст «Містопроект»
містобудівного обґрунтування, яким
зроблено висновок про можливість
розміщення у м. Бориславі по вул. Братів
Лисиків сміттєсортувального заводу та
полігону для зберігання відходів. Як
зазначає відповідач, відповідно до ч. 2
ст. 134 Земельного кодексу України не
підлягають продажу на конкурентних
засадах (земельних торгах) земельні
ділянки державної чи комунальної
власності або права на них у разі,
зокрема, будівництва об'єктів
забезпечення життєдіяльності
населених пунктів (сміттєпереробних
об'єктів, очисних споруд, котелень,
кладовищ, протиерозійних, протизсувних
і протиселевих споруд). У зв'язку з цим
відповідач просить суд в задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Також 12.12.2014 р. відповідачем долучено до
матеріалів справи копії судових
рішень, що стосуються предмету спору в
даній справі.

В засідання суду 12.12.2014 р. з'явилися
представники позивача та відповідача,
які надали пояснення по суті справи,
представник позивача просив суд
задоволити позов, а представник
відповідача заперечив проти
задоволення позову повністю.
Представник третьої особи в засідання
суду 12.12.2014 р. не з'явився, хоча третя
особа належним чином була повідомлена
про дату, час та місце судового
засідання. Представником позивача в
судовому засіданні для огляду судом
надано оригінал оскаржуваного рішення
та копії документів, на підставі яких
дане рішення приймалось. Судом до
матеріалів справи долучено копії
відповідних документів.

Розглянувши документи і матеріали,
подані сторонами, з'ясувавши фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги та заперечення,
оцінивши докази, які мають значення для
справи, в їх сукупності, суд встановив
наступне.

Бориславською міської радою
Львівської області 30.03.2010 р. прийнято
рішення за № 1112, згідно якого вирішено
припинити Комбінату комунальних
підприємств право постійного
користування земельної ділянки площею
3,0 га в м. Борислав на вул. Братів
Лисиків, 8, для обслуговування
сміттєзвалища з часу державної
реєстрації договору оренди землі ТзОВ
„Ком-Еко-Борислав 2010"; надати ТзОВ
„Ком-Еко-Борислав 2010" в оренду терміном
на 10 років земельну ділянку площею 3,0
га в м. Борислав на вул. Братів Лисиків,
8, для обслуговування сміттєзвалища;
ТзОВ „Ком-Еко-Борислав 2010" укласти
договір оренди землі; надати дозвіл
ТзОВ „Ком-Еко-Борислав 2010" на
виготовлення містобудівного
обґрунтування для розміщення
сміттєсортувального заводу та
будівництва полігону захоронення
твердих побутових відходів; надати
дозвіл ТзОВ „Ком-Еко-Борислав 2010" на
розроблення проекту відведення
земельних ділянок в м. Борислав на вул.
Братів Лисиків площею: 3,0 га - для
будівництва полігону захоронення
твердих побутових відходів, 2,0 га - для
будівництва сміттєсортувального
заводу.

З матеріалів справи вбачається, що
даному рішенню передувало рішення
постійної депутатської комісії
Бориславської міської ради з питань
охорони навколишнього природного
середовища, регулювання земельних
відносин, архітектури та будівництва
від 01.03.2010 р. за № 6/1, яким постійна
депутатська комісія, розглянувши заяви
ТзОВ „Ком-Еко-Борислав 2010", вирішила
рекомендувати міській раді надати в
довгострокову оренду земельні ділянки
на вул. Братів Лисиків в м. Бориславі в
розмірі 3,0 га під існуючим
сміттєзвалищем для подальшого його
обслуговування та рекультивації, в
розмірі 2,0 га для будівництва
сміттєсортувального заводу, в розмірі
3,0 га для будівництва полігону
захоронення твердих побутових
відходів.

На виконання зазначеного вище рішення
за № 1112 позивачем, як орендарем, та
відповідачем, як орендодавцем, 23.04.2010 р.
укладено договір оренди землі, за
умовами якого орендодавець надає, а
орендар приймає в строкове платне
користування земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
для обслуговування сміттєзвалища, яка
знаходиться у м. Бориславі по вул.
Братів Лисиків, 8. В оренду передається
земельна ділянка загальною площею 3,0 га
по вул. Братів Лисиків, 8 на підставі
рішення сесії Бориславської міської
ради від 30.03.2010 р. № 1112. Нормативна
грошова оцінка земельної ділянки
становить 678000,00 грн. Договір укладено
на 10 років. Орендна плата вноситься
орендарем у формі та розмірі у
грошовій формі, що складає 20340,00 грн. в
рік, 1695,00 грн. в місяць.

Зазначений вище договір
зареєстрований у Бориславському
міському відділі Львівської
регіональної філії Центру державного
земельного кадастру, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 26.04.2010 р. за № 04.10.439.00025.

Як вбачається з матеріалів справи,
10.10.2011 р. господарським судом
Львівської області прийнято рішення у
справі № 5015/4763/11 за позовом
Бориславської міської ради Львівської
області, м. Борислав Львівської
області, до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Ком-Еко-Борислав
2010", м. Борислав Львівської області, про
розірвання договору оренди землі від
23.04.2010 р., яким відмовлено у задоволенні
позову. Згадане рішення господарського
суду залишено без змін постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 07.12.2011 р. у
справі № 5015/4763/11.

На думку позивача, договір оренди
укладений з порушенням вимог ч. 2 ст. 127
Земельного кодексу України, оскільки
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній та комунальній
власності здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів, крім випадків встановлених ч.ч.
2, 3 ст. 134 Земельного кодексу.

Також позивачем 28.01.2011 р. прийнято
рішення № 87 «Про відмову ТзОВ
„Ком-Еко-Борислав 2010" у затвердженні
містобудівного обґрунтування
розміщення сміттєсортувального заводу
та полігону для зберігання відходів в
м. Борислав». Даним рішенням позивач
відмінив п. 5 рішення Бориславської
міської ради Львівської області від
30.03.2010 р. за № 1112, яким позивачем у даній
справі надано дозвіл відповідачу на
розроблення проекту відведення
земельних ділянок в м. Борислав на вул.
Братів Лисиків площею: 3,0 га для
будівництва полігону захоронення
твердих побутових відходів, 2,0 га для
будівництва сміттєсортувального
заводу.

Постановою Бориславського міського
суду Львівської області від 11.07.2011 р. у
справі № 2а-91/11 позов задоволено,
визнано протиправним та скасовано
рішення Бориславської міської ради
Львівської області від 28.01.2011р. за № 87,
зобов'язано Бориславську міську раду
Львівської області вирішити у
встановленому законом порядку питання
щодо погодження та затвердження ТзОВ
„Ком-Еко-Борислав 2010" містобудівного
обґрунтування розміщення
сміттєсортувального заводу та
полігону для зберігання відходів в
місті Борислав.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 25.09.2014 р. у
справі № 95352/11/9104 апеляційну скаргу
Бориславської міської ради Львівської
області залишено без задоволення, а
постанову Бориславського міського
суду Львівської області від 11.07.2011 р. у
справі № 2а-91/11 без змін.

Постанова про відкриття виконавчого
провадження від 13.11.2014 р., винесена
державним виконавцем ВПВР Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, свідчить, що виконавчий лист,
виданий у справі № 2а-91/11, пред'явлений
відповідачем у даній справі до
примусового виконання.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши та
дослідивши докази у справі в їх
сукупності, прийшов до висновку, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини станом на час
прийняття оскаржуваного рішення
позивача та укладення оспорюваного
договору регулювались Земельним
кодексом України (в редакції, чинній
станом на 11.02.2010 р.), Законом України
«Про оренду землі» (в редакції, чинній
станом на 01.01.2010 р.) тощо.

У відповідності до ст. 6 Закону України
«Про оренду землі» орендарі набувають
права оренди земельної ділянки на
підставах і в порядку, передбачених
Земельним кодексом України, Цивільним
кодексом України, цим та іншими
законами України і договором оренди
землі.

Згідно зі ст. 124 Земельного кодексу
України передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки. Передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів, крім випадків, встановлених
частинами другою, третьою статті 134
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 Земельного
кодексу України земельні ділянки
державної чи комунальної власності або
права на них (оренда, суперфіцій,
емфітевзис), у тому числі з
розташованими на них об'єктами
нерухомого майна державної або
комунальної власності, підлягають
продажу окремими лотами на
конкурентних засадах (земельних
торгах), крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті. Не
підлягають продажу на конкурентних
засадах (земельних торгах) земельні
ділянки державної чи комунальної
власності або права на них у разі,
зокрема, будівництва об'єктів
забезпечення життєдіяльності
населених пунктів (сміттєпереробних
об'єктів, очисних споруд, котелень,
кладовищ, протиерозійних, протизсувних
і протиселевих споруд) (ч. 2 ст. 134
Земельного кодексу).

Проаналізувавши зазначені вище
правові норми, зважаючи на оскарження
позивачем свого рішення від 30.03.2010 р. в
цілому, суд дійшов висновку про
безпідставність позовних вимог в
частині пунктів 4, 5, оскільки в цій
частині рішення № 1112 відповідає
вимогам ч. 2 ст. 143 Земельного кодексу
України.

Із довідки Управління Держкомзему у м.
Борислав Львівської області від 17.08.2012
р. за № 1405 вбачається, що передана
відповідачеві в оренду земельна
ділянка згідно оскаржуваного договору
оренди землі не є вільною, а
відноситься до забудованих земель
закладів комунального обслуговування
(видалення відходів).

Згідно ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини,
встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 10.10.2011 р. у
справі № 5015/4763/11, яке набрало законної
сили, встановлено, що орендована
відповідачем земельна ділянка
обтяжена сміттєзвалищем із 1972 р., а у
відповідача відсутня заборгованість
зі сплати орендної плати за
користування земельною ділянкою по
вул. Братів Лисиків, 8 площею 3,0 га.

В той же час наведені вище обставини не
спростовують доводів позивача про
невідповідність оскаржуваного рішення
в частині п. 2 вимогам ст. 134 Земельного
кодексу України.

Однак, допущені самим позивачем
порушення порядку надання в оренду
відповідачу земельної ділянки площею
3,0 га для обслуговування сміттєзвалища,
що полягають у не проведенні земельних
торгів, не можуть бути підставою для
визнання оскаржуваного рішення № 1112 в
частині п. п. 2, 3 недійсним та визнання
недійсним договору оренди землі від
23.04.2014 р., виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 4 ГПК України
господарський суд вирішує
господарські спори на підставі
Конституції України, цього Кодексу,
інших законодавчих актів України,
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Законом України «Про ратифікацію
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, Першого
протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до
Конвенції» ратифіковано Конвенцію про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, підписану від імені
України 09.11.1995 р. Вказана Конвенція
набула чинності для України 11.09.1997 р.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожна фізична та
юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальним принципами міжнародного
права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу
до Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод є попередження
свавільного захоплення власності,
конфіскації, експропріації та інших
порушень безперешкодного користування
своїм майном. При цьому в своїх
рішенням Європейський суд з прав
людини постійно вказує на необхідність
дотримання справедливої рівноваги між
інтересами суспільства та
необхідністю дотримання
фундаментальних прав окремої людини.
Необхідність забезпечення такої
рівноваги відображено в структурі
статті 1. Зокрема, необхідно щоб була
дотримана обґрунтована пропорційність
між застосованими заходами та
переслідуваною метою, якої намагаються
досягти шляхом позбавлення особи її
власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено
її власності лише в інтересах
суспільства, на умовах, передбачених
законом і загальним принципами
міжнародного права, а при вирішенні
питання про можливість позбавлення
особи власності мусить бути дотримано
справедливої рівноваги між інтересами
суспільства та правами власника.

Нормою ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» передбачено, що суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію та практику Європейського
суду з прав людини як джерело права.

Тобто, джерелом права для
господарського суду в даній справі,
крім національного законодавства, є не
тільки Конвенція про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
а й окремі рішення Європейського суду з
прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав
людини від 24.07.2003 р. «Стретч проти
Сполученого Королівства» виніс
рішення на користь заявника. За
обставинами зазначеної вище справи
Європейського суду заявник у 1969 р.
уклав договір оренди земельної ділянки
строком на 22 роки. Відповідно до умов
цього договору він за власні кошти
побудував на цій земельній ділянці
кілька будівель для легкої
промисловості, які здав в суборенду.
Договір оренди також надавав йому
право в подальшому продовжити оренду
ще на 21 рік. У 1990 р. заявник повідомив
місцеву владу про намір продовжити
договір оренди, в процесі переговорів
він погодився на збільшення орендної
плати. Однак, орган місцевої влади
повідомив заявника, що продовження
договору оренди відбутися не може,
оскільки, погодившись з умовою
договору про можливість його
пролонгації, орган місцевої влади
перевищив свої повноваження.

Застосовуючи положення ст. 1 Першого
протоколу до Конвенції до обставин
цієї справи Європейський суд з прав
людини вказав на таке. Заявник
погодився з умовами договору оренди з
огляду на те, що надалі він зможе
продовжити термін його дії, і жодна із
сторін не знала, що існувала якась
юридична перешкода цій умові. У
ситуації, яка склалася, заявник мав
право, принаймні, очікувати на законних
підставах, що він зможе продовжити
термін дії договору, і таке очікування
можна вважати - в цілях застосування
положень ст. 1 Першого протоколу до
Конвенції - складовою частиною його
права власності, наданого йому за
договором оренди.

Дії місцевої влади Європейський суд з
прав людини розцінив як порушення
права заявника на законне очікування
виконання певних умов і, таким чином,
вони утворювали акт втручання у
реалізацію його права власності.

Враховуючи, що саме позивачем прийнято
рішення про надання відповідачеві в
оренду земельної ділянки, позивачем
передана земельна ділянка
відповідачеві в користування та
приймаються орендні платежі, а
відповідачем сплачуються орендні
платежі, тобто сторонами договору
виконуються його умови, суд дійшов
висновку, що у відповідача, як орендаря
та суб'єкта господарювання, наявні не
лише розумні сподівання на виконання
позивачем, як орендодавцем та органом
місцевого самоврядування, умов
договору оренди землі від 23.04.2010 р.
протягом всього строку його дії, тобто
протягом десяти років, а й законні
очікування на отримання протягом
всього часу дії договору оренди
відповідних доходів.

Оскільки позивачем з дотримання норм
Земельного кодексу України, зокрема ст.
134, надано відповідачу дозвіл на
розроблення проекту відведення
земельних ділянок в м. Борислав на вул.
Братів Лисиків площею 3,0 га для
будівництва полігону захоронення
твердих побутових відходів та площею 2,0
га для будівництва
сміттєсортувального заводу, а
орендована земельна ділянка для
обслуговування сміттєзвалища
використовується відповідачем за
призначенням не тільки у власній
підприємницькій діяльності, а й для
забезпечення життєдіяльності м.
Борислава, то суд не вбачає суспільного
інтересу в діях позивача, спрямованих
на визнання недійсним власного рішення
про надання в оренду землі та визнання
недійсним відповідного договору
оренди землі.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1,
4, 4-2, 4-3, 4-5, 4-7, 12, 33, 34, 35, 43, 75, 82, 82-1, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Бориславської
міської ради Львівської області, м.
Борислав Львівської області, відмовити
повністю.

2. Копію рішення направити третій особі.

Повне рішення складено 17.12.2014 р.

Головуючий суддя
Артимович В.М.

Суддя
Кидисюк Р.А.

Суддя
Кітаєва С.Б.