ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року
Справа № 915/1825/14

за позовом публічного акціонерного
товариства "Будівельна фірма
"Миколаївбуд", вул. Робоча, 2А, м.
Миколаїв, 54015,

до відповідача фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про стягнення грошових коштів у
розмірі 3885,74 грн.

Суддя Алексєєв А.П.

За участю представників сторін:

від позивача - Годза Л.П.. довіреність
№10 від 02.04.2009 року.

від відповідача - не з'явився.

Суть спору: позивач звернувся до
господарського суду з позовом до
відповідача про стягнення з останнього
3885,74 грн., з яких: 3409,20 грн. - сума
основного боргу за договором; 27,87 грн. -
3% річних; 236,87 грн. - пеня; 211,80 грн. -
втрати від інфляції. Також просить
відшкодувати витрати, пов'язані із
сплатою судового збору в розмірі 1827
грн.

Про дату, час і місце судового
засідання сторін було повідомлено у
встановленому Господарським
процесуальним кодексом України
порядку шляхом надсилання на їх адреси
ухвал суду від 13.11.2014 року, 21.11.2014 року та
05.12.2014 року.

В судовому засіданні 18.12.2014 року було
оголошено перерву для виконання
представником позивача вимог ухвали
суду від 05.12.2014 року.

25.12.2014 року засідання поновлено і в
ньому оголошено вступну та резолютивну
частини рішення, відповідно до ст. 82 ГПК
України.

Представник позивача просив
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Відповідач у судові засідання не
з'являвся, свого представника не
направляв. Заявою без номеру і дати, що
надійшла через відділ документального
забезпечення суду 21.11.2014 року, позовні
вимоги в розмірі 3885,74 грн. визнав
повністю (а.с. 19).

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
позивача, господарський суд

встановив:

01.11.2013 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
найму (оренди) нежитлового приміщення
№ 131/13 (далі - договір, а.с. 10), згідно умов
якого орендодавець (позивач у справі)
передає, а орендар (відповідач у справі)
приймає в строкове платне користування
нежитлове приміщення, розташоване на
першому поверсі будинку АДРЕСА_2,
загальною площею 52,4 кв.м. для
використання під магазин з кафетерієм.

Пунктом 6.1. договору визначено, що даний
договір чинний з 01.11.2013 року по 31.12.2014
року.

Частинами 1, 6 ст. 283 ГК України
передбачено, що за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату
на певний строк у користування майно
для здійснення господарської
діяльності. До відносин оренди
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Розділом 2 договору сторони
передбачили умови розрахунку.

Так, п 2.1 договору сторони встановили,
що сума щомісячної орендної плати
всієї орендованої площі (52,4 кв.м.) за
місяць оренди з урахуванням ПДВ
становить 1886,40 грн., з розрахунку за
один квадратний метр площі нежитлового
приміщення 36 грн.

На підставі п. 2.3 договору, орендна
плата та інші платежі, передбачені п. 2.1
договору, перераховуються
відповідачем не пізніше 10 числа
поточного місяця.

Як вбачається з договору, загальна
площа частини майна складає 52,4 кв.м. та
відповідно сума щомісячної орендної
плати становить 1886,40 грн. Таким чином,
як зазначив позивач в позовній заяві
вартість оренди майна за період з 01.11.2013
року по 30.07.2014 року, з урахуванням
часткової оплати, складає 3409,20 грн., що
підтверджується довідкою, складеною
позивачем (а.с. 31).

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України
за користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

З матеріалів справи вбачається, що дія
договору оренди нежитлового
приміщення №131/13 від 01.11.2013 року між
сторонами закінчилась 30.07.2014 року у
зв'язку із зміною власника нежитлового
приміщення.

Так, 05.08.2014 року позивачем на адресу
відповідача було направлено
повідомлення №487/01-7 про зміну власника
нежитлового приміщення і
правонаступником за договором є
товариство з обмеженою
відповідальністю "Ювелірні вироби", яке
на підставі договору купівлі-продажу
№2447 від 31.07.2014 року придбало
приміщення. При цьому, позивачем
зазначено, що ТОВ "Ювелірні вироби"
вступило в свої права, як новий
орендодавець за договором оренди з
01.08.2014 року (а.с. 7).

Статтею 627 Цивільного кодексу України
передбачено, що відповідно до ЦК
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ст. ст. 628, 629 Цивільного кодексу
України, зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

З наданого позивачем розрахунку
(довідки) заборгованості вбачається, що
борг відповідача перед позивачем за
договором за період з листопада 2013 року
по липень 2014 року (включно) становить
3409,20 грн. (а.с. 31).

Приписами ч. 4 ст. 631 ЦК України
встановлено, що закінчення строку дії
договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України встановлено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

01.10.2014 року позивач звернувся до
відповідача з претензією повністю
погасити заборгованість протягом 10
банківських днів з дня отримання листа,
яка виникла за користування
приміщенням за договором (а.с. 5).

З матеріалів вбачається, що претензія
№ 537/01-8 від 01.10.2014 року отримана
відповідачем 04.10.2014 року, проте
залишена без відповіді, а сума боргу -
не сплаченою.

Оскільки, відповідач в судові
засідання не з'являвся, свого
представника не направляв, то судом
врахована заява відповідача, якою він
визнав повністю заборгованість з
орендної плати за договором оренди (а.с.
19).

Несплатою вказаної суми відповідач
порушує право позивача, умови договору
та вимоги ст. 526 ЦК України, згідно з
якою зобов'язання має виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 193 ГК України
кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Оскільки відповідачем, неналежно
виконані грошові зобов'язання за
укладеним сторонами договором оренди,
то позовні вимоги про стягнення з
відповідача основного боргу в сумі 3409,20
грн. підлягають задоволенню повністю.

Суд вважає, що позовні вимоги
обґрунтовані відповідно до вимог
діючого законодавства та підлягають
задоволенню.

Статтею 611 ЦК України передбачені
правові наслідки порушення
зобов'язання. Так, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання (ч. 1
ст. 549 ЦК України).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх грошових
зобов'язань за договором, на підставі
ст. 229 Господарського кодексу та п. 2.4
договору, позивач просить застосувати
до відповідача господарські санкції у
вигляді пені.

Частиною 1 ст. 229 ГК України встановлено,
що учасник господарських відносин у
разі порушення ним грошового
зобов'язання не звільняється від
відповідальності через неможливість
виконання і зобов'язаний відшкодувати
збитки, завдані невиконанням
зобов'язання, а також сплатити штрафні
санкції відповідно до вимог,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами.

Так, відповідно до п. 2.4 договору у разі
наявності заборгованості по орендній
платі, визначених п. п. 2.1, 2.3 договору,
орендарю (відповідач у справі)
нараховується пеня від суми
простроченого платежу в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочки платежу на день
фактичної оплати.

Оскільки, за умовами п. 2.3 договору,
орендна плата та інші платежі,
передбачені п. 2.1 договору,
перераховуються відповідачем не
пізніше 10 числа поточного місяця, то
відповідно за невиконання зобов'язання
за договорами позивач нарахував та
просить стягнути пеню.

Враховуючи, що відповідач дійсно
порушив свої договірні зобов'язання
позивач просить суд стягнути на свою
користь пеню за період з 01.08.2014 року по
10.11.2014 року в розмірі 236,87 грн.

Так, за невиконання зобов'язання по
договору оренди нерухомого майна за
період з 01.08.2014 року по 10.11.2014 року
позивач нарахував пеню в розмірі 236,87
грн.:

- за період прострочки з 01.08.2014 року по
04.08.2014 року на суму 3559,20 грн. позивач
нарахував відповідачеві пеню в розмірі
9,68 грн.;

- за період прострочки з 05.08.2014 року по
10.11.2014 року на суму 3409,20 грн. позивач
нарахував відповідачеві пеню в розмірі
227,19 грн.

Дослідивши наданий відповідачем
розрахунок пені, суд приходить до
висновку, що нарахована позивачем сума
є заниженою.

Так, за розрахунком суду за період
прострочки з 01.08.2014 року по 10.11.2014 року
розмір пені складає 238,58 грн.:

- за період прострочки з 01.08.2014 року по
04.08.2014 року на суму 3559,20 грн. сума пені
дорівнює 9,75 грн.;

- за період прострочки з 05.08.2014 року по
10.11.2014 року на суму 3409,20 грн. сума пені
дорівнює 228,83 грн.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що у
разі наявності заборгованості по
орендній платі, визначених п. п. 2.1, 2.3
договору, з орендаря (відповідач у
справі) на користь орендодавця (позивач
у справі) стягується 3% річних та
інфляційні втрати.

На підставі наведеної норми та п. 2.4
договору за прострочення виконання
грошового зобов'язання за договором за
період з 01.08.2014 року по 10.11.2014 року
(включно) позивач нарахував
відповідачу 3% річних в розмірі 27,87 грн.
та втрати від інфляції - 211,80 грн., які
нараховані за період з серпня 2014 року
по жовтень 2014 року (включно).

Дослідивши наданий відповідачем
розрахунок 3% річних, суд приходить до
висновку, що нарахована позивачем сума
є заниженою.

Так, за невиконання зобов'язання по
договору оренди 3% річних, за період
прострочки з 01.08.2014 року по 10.11.2014 року,
складає 28,63 грн.:

- за період прострочки з 01.08.2014 року по
04.08.2014 року на суму 3559,20 грн. сума 3%
річних дорівнює 1,17 грн.;

- за період прострочки з 05.08.2014 року по
10.11.2014 року на суму 3409,20 грн. сума 3%
річних дорівнює 27,46 грн.

Відтак за розрахунком суду:

- сума пені за неналежне виконання
відповідачем договірних зобов'язань
дорівнює 238,58 грн., що на 1,71 грн. (238,58 грн.
- 236,87 грн.) більше, ніж просить стягнути
позивач;

- сума 3% річних за неналежне виконання
відповідачем договірних зобов'язань
дорівнює 28,63 грн., що на 1,90 грн. (28,63 грн. -
27,87 грн.) більше, ніж просить стягнути
позивач.

Отже, позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача пені на суму
236,87 грн., 3% річних на суму 27,87 грн.
підлягають задоволенню в частині
заявленої позивачем.

Розрахунок позивача втрат від інфляції
суд вважає вірним.

Таким чином, позовні вимоги стягнення з
відповідача грошових коштів в сумі 3885,74
грн., з яких: основний борг - 3409,20 грн., 3%
річних - 27,87 грн., інфляційні втрати - 211,80
грн. - підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
господарські витрати покладаються на
відповідача.

За таких обставин позовні вимоги
законні, матеріалами справи
обґрунтовані, відповідачем визнані та
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд

вирішив:

1. Позов публічного акціонерного
товариства "Будівельна фірма
"Миколаївбуд" - задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь публічного акціонерного
товариства "Будівельна фірма
"Миколаївбуд" (вул. Робоча, 2А, м.
Миколаїв, 54015, ідентифікаційний код
01273036) грошові кошти в сумі 3885,74 грн., з
яких: основний борг - 3409,20 грн., 3% річних -
27,87 грн., інфляційні втрати - 211,80 грн., а
також судовий збір в розмірі 1827 грн.

Наказ видати після набранням рішенням
законної сили.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду у встановленому ГПК
України порядку.

Повне рішення складено і підписано 31
грудня 2014 року.

Суддя
А.П.
Алексєєв