ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 р.
Справа № 904/8232/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Соловйова К.В. при
секретарі Степановій Н.Д., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Управління
житлово-комунального господарства,
капітального будівництва, комунальної
власності та регулювання земельних
відносин Жовтоводської міської ради,
м. Жовті Води, Дніпропетровська
область,

до: Дар'ївської виправної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України в Херсонській області (
№ 10), с. Дар'ївка, Білозерський район,
Херсонська область,

про повернення майна, переданого на
зберігання на суму 57 555,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Ворожко Я.О., уповн.
представник, довіреність № 106/01-06 від
25.11.2014р.;

від відповідача - не прибув.

Обставини справи: провадження у справі
порушено за позовом Управління
житлово-комунального господарства,
капітального будівництва, комунальної
власності та регулювання земельних
відносин Жовтоводської міської ради
(позивач) до Дар'ївської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України в
Херсонській області (№ 10) (відповідач) з
вимогами про повернення майна вартістю
57 555,00 грн., переданого відповідачеві на
зберігання на підставі договору
зберігання № 3 від 16.12.2013р., а саме, 72
колісних контейнерів для збирання та
перевезення твердих побутових
відходів, виконаних в відповідності до
тендерної документації.

Відповідач належним чином
повідомлений судом про час та місце
розгляду справи. Ухвали суду від
27.11.2014р. та від 23.12.2014р. по справі
надіслано судом за вказаною у позовній
заяві адресою відповідача. Першу з цих
ухвал було надіслано відповідачеві
рекомендованим листом з повідомленням,
а іншу - рекомендованим листом. До суду
повернулося та залучено судом до
матеріалів справи поштове
повідомлення про вручення 12.11.2014р за
такою адресою відповідача першого з
цих листів (а.с.32). Іншій з цих листів не
повертався до суду без вручення
відповідачеві.

В судові засідання 27.11.2014р. та 23.12.2014р.
представник відповідача не прибув.

Через канцелярію суду 12.11.2014р. надійшло
клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи на іншу
дату, яке обґрунтоване твердженнями
про неможливість забезпечити явку
представника відповідача в судове
засідання 27.11.2014р.

Через канцелярію суду 25.11.2014р.
відповідачем, з супровідним листом,
надано до матеріалів справи копію Акту
з назвою "Акт про невідповідність
технічним вимогам товару, що
доставлений покупцю", за підписами
комісії у складі заступника начальника
- головного інженера позивача,
начальника відділу позивача та
начальника відділу збуту КП"ВЖРЕО".

Всупереч вимог суду, згідно з ухвалами
по справі, відповідачем не надано суду
відзив на позовну заяву та інші
витребувані від нього судом документи.

Від відповідача не надходило до суду
будь-яких заяв та клопотань щодо
судового засідання 23.12.2014р.

Відповідно до ст. 77 ГПК України неявка
представника сторони у судове
засідання є підставою для
відкладення розгляду справи у разі,
якщо за його відсутності
неможливо розглянути певну справу.
Неявка представника відповідача не
унеможливлює розгляд справи № 904/8232/14.
Розгляд справи за відсутності
представника відповідача, при тому, що
сторони було належним чином
повідомлено судом про місце та час
розгляду справи, не є порушення
процесуальних прав відповідача.

Відповідно до ст. 75 ГПК України у разі,
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані судом документи не подано,
справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами. Справа
розглядається в порядку ст. 75 ГПК
України.

Через канцелярію суду 19.12.2014р. від
позивача надійшли додаткові докази на
обґрунтування позову.

В судовому засіданні 23.12.2014р.
представником позивача надано суду
додаткові докази на обґрунтування
позову та підтримано позовні вимоги в
повному обсязі з зазначених у позовній
заяві підстав.

Після закінчення розгляду справи в
судовому засіданні 23.12.2014р., відповідно
до ст.85 ГПК України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача суд,

в с т а н о в и в:

Управління житлово-комунального
господарства, капітального
будівництва, комунальної власності та
регулювання земельних відносин
Жовтоводської міської ради
(надалі - позивач) та Дар'ївська
виправна колонія Управління державної
пенітенціарної служби України в
Херсонській області (№ 10) (надалі -
відповідач) уклали 16.12.2013р. між собою
договір зберігання № 3, на умовах якого
відповідач зобов'язався прийняти від
позивача та безоплатно зберігати з
16.12.2013р. по 31.12.2014р., після чого повернути
позивачеві у схоронності 72 (сімдесят
два) колісні контейнери для збирання та
перевезення твердих побутових
відходів загальною оціночною вартістю
55 728,00 грн. (надалі - договір).

Відповідно до п. 3.1. договору передача
майна на зберігання здійснюється
відповідно до накладної (акту, за
описом). Згідно з п. 4.1.6. договору
відповідач зобов'язався повернути
позивачеві майно, що було передано на
зберігання, на першу вимогу позивача,
навіть, у разі до закінчення
визначеного у даному договорі строку
зберігання майна. Згідно з п. 7.4.
договору закінчення строку дії даного
договору не звільняє сторони від
виконання передбачених цим договором
зобов'язань.

На виконання умов договору позивач
16.12.2013р. передав відповідачеві 72
колісні контейнери для збирання та
перевезення твердих побутових
відходів, загальною оціночною вартістю
55 728,00 грн. на підставі акту
прийому-передачі від 16.12.2013р.

12.02.2014р. відповідач доставив у м.Жовті
Води та вивантажив на дільницю
поточного ремонту КП "ВЖРЕО" 72 колісні
контейнери для збирання та перевезення
твердих побутових відходів, з
загальною вартістю 55 728,00 грн. Вказане
слідує з претензії позивача від 13.02.2014р.
№ 19/01-04, яка адресована відповідачеві,
та з акту б/н та без дати "Про
невідповідність технічним вимогам
товару, що доставлений Покупцю". Дату
складання цього акту, саме, як 12.02.2014р.,
та загальну вартість таких 72
контейнерів, саме, як 55 728,00 грн., вказано
за текстом зазначеної претензії
позивача від 13.02.2014р. № 19/01-04. Даний акт
підписано двома посадовими особами
позивача (заступником начальника
позивача - головним інженером та
начальником відділу позивача), а також,
начальником збуту КП "ВЖРЕО". Згідно з
цим актом комісія у вказаному складі:
"провела обстеження товару (72 колісних
контейнера для збирання та перевезення
твердих побутових відходів), що
надійшли зі складу Дар'ївської
ВК-10-Накладна № 35 від 11.02.2014 року та
виявила невідповідність товару
технічним вимогам документації
конкурсних торгів на закупівлю товарів
код.25.29.1-цистерни, резервуари та
вмістища металеві (придбання
контейнерів для збирання та
перевезення твердих побутових
відходів): лот -1 придбання колісних
контейнерів для збирання та
перевезення твердих побутових
відходів, а саме:

1. Габаритні розміри контейнера:
Довжина, ширина - становлять 930 * 930 мм,
замість 850 * 600 мм.

2. Відсутні ребра жорсткості для
забезпечення міцності контейнера.

Товар вивантажений із автофургона на
дільницю поточного ремонту КП "ВЖРЕО".

Акт складений у трьох примірниках, що
мають однакову силу."

14.07.2014р. позивач надіслав відповідачеві
листа - вимогу про повернення майна зі
зберігання, згідно з яким запропонував
відповідачеві протягом 5 (п'яти) робочих
днів з дня отримання цього
листа-вимоги повернути позивачеві зі
зберігання на умовах договору 72
колісні контейнери для збирання та
перевезення твердих побутових
відходів на загальну суму 55 728,00 грн.
Згідно з поштовим повідомленням даного
листа-вимогу було отримано
відповідачем 17.07.2014р.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону та договору. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
загальногосподарського інтересу.
Згідно ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу
України одностороння відмова від
виконання умов договору не
допускається.

Відповідно до ст. 936 Цивільного кодексу
України за договором зберігання одна
сторона (зберігач) зобов'язується
зберігати річ, яка передана їй другою
стороною (поклажедавцем), і повернути
її поклажедавцеві у схоронності.

Відповідно до ст. 938 Цивільного кодексу
України зберігач зобов'язуваний
зберігати річ протягом строку,
встановленого у договорі зберігання.

Згідно з ч. 2 ст. 942 Цивільного кодексу
України при безоплатному зберіганні
зберігач зобов'язаний піклуватися про
передану на зберігання річ, як про свою
власну.

Відповідно до ч. 1 ст. 949 Цивільного
кодексу України зберігач зобов'язаний
повернути поклажедавцеві річ, яка була
передана на зберігання, або відповідну
кількість речей такого самого роду та
такої самої якості. Згідно з ч. 2 цієї ж
статті річ має бути повернута
поклажедавцю в такому стані, в якому
вона була прийнята на зберігання, з
урахуванням зміни її природних
властивостей. Згідно з ч. 3 цієї ж статті
тотожність речі, яка була прийнята на
зберігання, і речі, яка була повернута
поклажедавцеві, може підтверджуватися
свідченнями свідків.

Відповідно до ст. 953 Цивільного кодексу
України зберігач зобов'язаний на першу
вимогу поклажедавця повернути річ,
навіть, якщо строк її зберігання не
закінчився.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 Цивільного
кодексу України річ є визначеною
індивідуальними ознаками, якщо вона
наділена тільки їй властивими
ознаками, що вирізняють її з-поміж
інших однорідних речей,
індивідуалізуючи її.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 Цивільного
кодексу України майном, як особливим
об'єктом, вважається, зокрема, окрема
річ та сукупність речей.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ГПК України та
ст.33 ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Згідно з ст. 32 ГПК
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також, інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення спору. Ці дані
встановлюються письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів, поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі, які (пояснення) на
вимогу суду, мають бути викладені
письмово. Згідно з ст. 38 ГПК України
сторона, у разі неможливості
самостійно надати докази, вправі
подати клопотання про витребування
господарським судом доказів,
зазначивши у клопотанні, зокрема,
докази, які мають бути витребувані,
обставини, які перешкоджають поданню
доказів, та обставини, які можуть
підтвердити ці докази.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розглядові в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

У п.2.3. постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", із змінами та
доповненнями, роз'яснено, що коли
стороною у вирішенні спору не подано
суду в обґрунтування її вимог або
заперечень належних і допустимих
доказів, або якщо в разі неможливості
самостійно надати докази нею не
подавалося клопотання про
витребування таких доказів судом (в
порядку ч.1 ст.38 ГПК України), то розгляд
справи господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами.

Суд приймає акт б/н та без дати під
назвою "Про невідповідність технічним
вимогам товару, що доставлений
Покупцю", що складений 12.02.2014р. (надалі -
Акт про невідповідність товару), як-то
слідує з претензії позивача від 13.02.2014р.
№ 19/01-04, як доказ передачі відповідачем
позивачеві, саме, майна, яке
зберігалося відповідачем на підставі
договору зберігання від 16.12.2013р. № 3.
Такого висновку суд дійшов, оскільки
вказані у цьому договорі зберігання та
акті від 16.12.2013р. прийому-передачі майна
на зберігання до даного договору
найменування та кількість майна, є
повністю тотожними з найменуванням та
кількістю майна, яке зазначено у Акті
про невідповідність товару. Додатково,
при цьому, суд врахував, що згідно
претензії позивача від 13.02.2014р. № 19/01-04
вартість товару, стосовно якого був
складений Акт про невідповідність
товару є однаковою з вартістю майна,
яку вказано у договорі зберігання від
16.12.2013р. № 3 та у акті від 16.12.2013р.
прийому-передачі майна на зберігання
до даного договору.

Таким чином, отримане відповідачем від
позивача на зберігання майно, згідно
договору зберігання, відповідач
доставив 12.02.2014р. у м. Жовті Води та за
згодою позивача, оскільки позивач
стосовно цього не заперечував, що
слідує з Акту про невідповідність
товару, вивантажив це майно на дільницю
поточного ремонту КП"ВЖРЕО". Вказане
підтверджується наданими до суду
письмовими поясненнями керівника
позивача (а.с.42-43).

Проте, суду не надано позивачем
будь-яких документів, складених як за
участі відповідача, так і без участі
відповідача, якими б підтверджувався
факт завантаження відповідачем та
вивезення відповідачем 12.02.2014р. або у
більш пізню дату 72 колісних
контейнерів для збирання та
перевезення твердих побутових
відходів з дільниці поточного ремонту
КП "ВЖРЕО" у м. Жовті Води.

Згідно з наданими суду письмовими
поясненнями керівника позивача станом
на теперішній час місцезнаходження цих
72 контейнерів позивачеві невідомо.

Таким чином, позивачем не доведено
факту перебування 72 вказаних
контейнерів після 12.02.2014р. на
зберіганні у відповідача.

За вказаних встановлених судом
фактичних обставин та на підставі
наведених правових норм позовні вимоги
про зобов'язання відповідача повернути
позивачеві зі зберігання 72 колісні
контейнери для збирання та перевезення
твердих побутових відходів не
підлягають задоволення.

Крім цього, суд зазначає, що згідно
договору зберігання та акту приймання -
передачі майна до даного договору на
зберігання позивачем було передано
відповідачеві на зберігання майно,
певного найменування (виду), а саме
"колісні контейнери для збирання та
перевезення твердих побутових
відходів", у певній кількості, а саме, "72
одиниці", з загальною вартістю 55 728,00
грн. Будь-яких інших індивідуальних
(ідентифікуючих) ознак зазначеного
майна (цих контейнерів) у договорі
зберігання та у акті приймання -
передачі майна до даного договору не
вказано. Проте, згідно з позовними
вимогами позивач просить суд
зобов'язати відповідача передати
позивачеві "колісні контейнера для
збирання та перевезення твердих
побутових відходів в кількості 72 шт. на
загальну суму 55 728,00 грн., виконані в
відповідності до тендерної
документації". Проте, з тексту договору
зберігання та акту приймання - передачі
майна до даного договору не слідує, а
позивачем не доведено суду при
розгляді справи того, що передані на
зберігання відповідачу контейнери за
своїми технічними характеристиками
відповідали будь-якій тендерній
документації (були виготовлені у
відповідності до певної тендерної
документації) або ж були виготовлені на
замовлення позивача на підставі
будь-яких договорів купівлі-продажу
(підряду або ін). Вказане є додатковою
підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Суд не приймає до уваги додаткове
обґрунтування позивачем позовних
вимог твердженнями про
невідповідність технічного виконання
72 колісних контейнерів для збирання та
перевезення твердих побутових
відходів положенням договору купівлі -
продажу від 11.12.2013р. № 66 та твердженнями
про наявність у відповідача згідно
цього договору купівлі-продажу
зобов'язання перед позивачем щодо
передачі позивачеві товару (зазначені
контейнери) з певними технічними
характеристиками (у певному технічному
виконанні - згідно тендерної
документації), оскільки фактичними
підставами подання позову вказано
позивачем невиконання відповідачем
зобов'язань з повернення позивачу
майна за договором зберігання, а не
невиконання відповідачем зобов'язань
щодо передачі позивачеві товару з
певними технічними характеристиками
за договором купівлі - продажу.
Правовими ж підставами позову
позивачем вказано норми Цивільного
кодексу України, що регулюють
правовідносини щодо зберігання, а не
норми, що регулюють правовідносини
щодо купівлі - продажу (поставки,
підряду або ін.).

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог. У
зв'язку з відмовою в повному обсязі у
задоволенні позову, судовий збір
повністю, у сумі 1 827,00 грн., має бути
покладений на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Повне рішення складено 29.12.2014р.

Суддя
К.В. Соловйов