номер провадження справи 2/81/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2014
Справа № 908/4060/14

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Дочірній Банк Сбербанку
Росії", м.Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Горохівський
будівельний Комбінат", м. Запоріжжя,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Металлинвестресурс",
м.Запоріжжя,

про стягнення 13469513,29 грн.

за участю представників:

від позивача - Корнієнко Л.В.,
довіреність б/н від 21.05.2014р.;

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької
області звернулося Публічне
акціонерне товариство "Дочірній Банк
Сбербанку Росії" з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Горохівський
будівельний Комбінат" про стягнення
заборгованості за договором про
відкриття кредитної лінії
№10-В/13/08/КЛ-КБ від 29.04.2013р. у сумі 963600,00
доларів США та 991856,89 грн., з яких:
загальна заборгованість за кредитом -
900000,00 доларів США, проценти за
користування кредитом - 63600,00 доларів
США, пеня за прострочення сплати
процентів - 4699,92 грн., пеня за
прострочення сплати кредиту - 944,862,97
грн., усього - 13469513,29 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що 29.04.2013р. між ПАТ "Дочірній
Банк Сбербанку Росії" та ТОВ
"Металлинвестресурс" укладений договір
про відкриття кредитної лінії
№10-В/13/08/КЛ-КБ. Позичальник порушив
прийняті на себе зобов'язання, що
полягає у несплаті кредитних коштів,
процентів за користування кредитом,
нарахованої пені, у зв'язку з чим банк
07.05.2014р. направив повідомлення-вимогу
про дострокове повернення всієї суми
заборгованості за договором про
відкриття кредитної лінії. Позичальник
не сплатив банку повну суму
заборгованості по кредитному договору.
З метою забезпечення своєчасного і
повного виконання зобов'язань
позичальника між банком та ТОВ
"Горохівський будівельний Комбінат"
було укладено договір поруки від
29.04.2013р. Відповідно до умов договору
поруки, 29.07.2014р. банк направив
поручителю повідомлення-вимогу про
дострокове повернення всієї суми
заборгованості за договором про
відкриття кредитної лінії. Своїх
зобов'язань поручитель та позичальник
не виконали, у зв'язку з чим банк
вимушений звернутися до суду.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 11, 16,
509, 525, 526, 527, 530, 536, 549-551, 610-612, 624, 625, 1054, 1056-1
Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 15.10.2014
р. прийнято позовну заяву до розгляду,
порушено провадження у справі,
присвоєно справі номер провадження
2/81/14 та призначено розгляд справи на
11.11.2014р. Також залучено до участі у
справі у якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Металлинвестресурс",
яке є позичальником за договором про
відкриття кредитної лінії
№10-В/13/08/КЛ-КБ від 29.04.2013р., оскільки
вирішення даного спору може вплинути
на його права та обов'язки за цим
договором.

У зв'язку з неявкою представників
відповідача, третьої особи та
невиконанням сторонами вимог суду в
повному обсязі ухвалою суду від 11.11.2014р.
відкладено розгляд справи на 11.12.2014 р.

В судовому засіданні 11.12.2014р. був
присутній представник позивача, за
заявою якого фіксація судового процесу
технічними засобами не здійснювалася.

Представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.

Відповідач та третя особа в судове
засідання 11.12.2014 р. своїх представників
не направили. Відповідач не надав
відзиву на позов, причин неявки не
повідомив.

Про час та місце розгляду справи
відповідач повідомлявся ухвалами суду
від 15.10.2014 р. та від 11.11.2014р., які завчасно
надсилались на адресу відповідача,
зазначену в позові та в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (вул.
Дніпропетровське шосе, буд. 5, корпус А,
м. Запоріжжя, 69096). Відповідач не є
припиненим, що підтверджується витягом
з цього реєстру станом на 15.10.2014 р.
Надіслана відповідачу кореспонденція
до суду не поверталась.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається зазначеним особам
за повідомленою ними господарському
суду поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

За таких обставин, враховуючи
положення ст. 64 ГПК України, суд вважає
відповідача таким, що належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи.

Від третьої особи надійшло клопотання
про зупинення провадження у справі до
розгляду господарським судом м. Києва
справи за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Металлинвеструсурс» до Публічного
акціонерного товариства "Дочірній Банк
Сбербанку Росії" про визнання
недійсним кредитного договору.

Представник позивача проти заявленого
клопотання заперечив.

Суд залишив клопотання третьої особи
без задоволення, оскільки третя особа
не надала доказів прийняття
відповідного позову до розгляду
господарським судом м. Києва.
Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру судових рішень,
позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Металлинвеструсурс» до Публічного
акціонерного товариства "Дочірній Банк
Сбербанку Росії" про визнання
недійсним кредитного договору
повернуто ухвалою господарського суду
м. Києва від 11.11.2014 р. №910/24830/14.

Отже, підстави для зупинення
провадження в даній справі відсутні.

Статтею 75 ГПК України передбачено, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Суд дійшов висновку, що наявних у
справі матеріалів достатньо для
розгляду справи по суті, і розгляд
справи можливий без присутності
представників відповідача та третьої
особи.

В судовому засіданні 11.12.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, суд встановив наступне.

29.04.2013 р. Публічним акціонерним
товариством "Дочірній Банк Сбербанку
Росії" (банк, позивач у справі) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Металлинвеструсурс» (позичальник,
третя особа у справі) укладено договір
про відкриття кредитної лінії №
10-В/13/08/КЛ-КБ, за яким банк відкриває
позичальнику відновлювальну кредитну
лінію в доларах США, що надалі
іменується «Кредитна лінія», та на
підставі додаткових угод до цього
договору окремими частинами (траншами)
надає позичальнику грошові кошти
(надалі - кредит) у порядку та на умовах,
визначених цим договором, а
позичальник зобов'язується
використовувати кредит на цілі,
зазначені в пункті 1.5 цього договору,
своєчасно та у повному обсязі
виплачувати банку проценти за
користування кредитом, а також
повернути банку кредит у терміни,
встановлені цим договором та/або
додатковими угодами до цього договору
та виконати інші умови цього договору.

У п. 1.2 кредитного договору визначено,
що ліміт кредитної лінії складає 900000
доларів США 00 центів. З 28.05.2015 р. ліміт
кредитної лінії зменшується щомісячно,
кожного 28 числа календарного місяця на
75000 доларів США 00 центів.

Сторони погодили в п. 1.3, п. 1.3.1
кредитного договору тип процентної
ставки, яка застосовується в цьому
договорі - змінювана процентна ставка.
Розмір змінюваної процентної ставки за
користування кредитом визначається як
сума погодженого сторонами індексу
(надалі - базова процентна ставка) і
маржі банку та розраховується за
наступною формулою: R = базова процентна
ставка + М. Наведені в цьому пункті
договору визначення розуміються
сторонами в такому значенні: R - розмір
змінюваної процентної ставки за
користування кредитом у відсотках
річних, базова процентна ставка - це
погоджений сторонами цього договору
індекс, що використовується у формулі
визначення змінюваної процентної
ставки та визначається на підставі
даних інформаційної системи Thomson REUTERS, і
встановлюється щоквартально/раз в
півроку/раз на рік впродовж дії цього
договору та дорівнює розміру
індикативної процентної ставки «LIBOR USD
12M»; індикативна ставка - це «Лондонська
міжбанківська ставка пропозиції»
(англ. London InterBank Offered Rate) -
середньозважена процентна ставка по
міжбанківським кредитам, що надаються
банками, які виступають на
Лондонському міжбанківському ринку з
пропозиціями коштів у доларах США на
період, який дорівнює періоду
перегляду індикативної ставки,
зазначеному в цьому пункті договору.
Ставка розраховується на підставі
даних, що надаються обраними банками,
кожного робочого дня в 11.00 за
Лондонським часом Британською
Банківською Асоціацією (англ. BBA) разом
з інформаційною системою Thomson REUTERS та
публікується на web-сайті - http://www.bloomberg.com
та/або на web-сайті http://www.bankrate.com. При
цьому, вказана ставка LIBOR в доларах США
округлюється до двох знаків після коми.
Сторони домовилися, що достатнім
підтвердженням розміру процентної
ставки - LIBOR, яка застосовується для
визначення розміру Базової процентної
ставки, буде ставка, що встановилась на
кінець дня в день встановлення Базової
процентної ставки на підставі даних
інформаційних систем Thomson REUTERS та/або
bloomberg. сторони погодили, що для цілей
цього договору зазначені вище в цьому
абзаці web-сайти та web-сторінка Thomson REUTERS є
загальнодоступними регулярними
джерелами інформації. Сторони
погодили, що зазначений в цьому абзаці
договору механізм визначення та
встановлення/зміни базової процентної
ставки (індекс) ґрунтується на
об'єктивних індикаторах фінансової
сфери (повністю прийнятних для кожної
сторони договору) і дозволяє визначити
ринкову вартість кредитних ресурсів. М
- Маржа банку. Маржа банку - це частина
процентної ставки, що використовується
у формулі визначення змінюваної
процентної ставки за цим договором та
забезпечує необхідну, встановлену
банком дохідність за цим договором.
Маржа банку встановлюється на рівні
11,27% річних.

Згідно з п. 1.3.2 кредитного договору, на
дату укладання цього договору розмір
змінюваної процентної ставки складає
12,0 річних, виходячи із формули,
зазначеної в пп.1.3.1 цього договору, при
використанні значення базової
процентної ставки, яка дорівнює
індикативній ставці, визначеної станом
на дату, що передує трьом робочим дням
до першого числа місяця, в якому
укладено цей договір, та розміру маржі
банку, який визначено в пп.1.3.1 цього
договору.

У п. 1.3.3 кредитного договору сторони
погодили, що максимальний розмір
збільшення змінюваної процентної
ставки від розміру змінюваної
процентної ставки, визначеного на дату
укладення цього договору та
зазначеного в пп. 1.3.2 цього договору,
складає 8,0 процентних пунктів.

Згідно з п. 1.3.4 кредитного договору,
максимальний розмір змінюваної
процентної ставки за цим договором
дорівнює розміру змінюваної
процентної ставки, встановленому
відповідно до п. 1.3.2 цього договору,
збільшеному на максимальний розмір
збільшення змінюваної процентної
ставки, зазначений в п. 1.3 цього
договору.

У п. 1.4 кредитного договору визначено
останній день дії кредитної лінії -
28.04.2016р. У цьому договорі терміном
«останній день дії кредитної лінії»
позначається термін, з настанням якого
зобов'язання банку з надання
позичальнику кредиту на умовах цього
договору припиняються.

За умовами п. п. 4.1, 4.2 кредитного
договору в день підписання цього
договору банк відкриває позичальнику
рахунок обліку кредиту. Банк надає
позичальнику кредит лише у межах
строку дії кредитної лінії окремими
частинами (траншами) шляхом надання
траншу в сумі, що дорівнює ліміту
кредитної лінії, декількох траншів, але
так, щоб у будь-який момент розмір
кредиту не перевищував ліміт кредитної
лінії. Кожний транш надається на
підставі окремої додаткової угоди до
цього договору, укладеної
позичальником і банком, у строк не
пізніше 3 (трьох) днів з дня її
укладення. Строк траншу за цим
кредитом не може перевищувати 365 днів.

У пунктах 4.4.1, 4.4.2 кредитного договору
сторони погодили, що перша додаткова
угода згідно з пунктом 4.2 цього
договору може бути укладена в сумі не
більше 587500 доларів США 00 центів, друга -
не більше 150000 доларів США 00 центів.

Пунктами 6.1, 6.2 кредитного договору
передбачено, що позичальник
зобов'язується сплачувати банку за
користування кредитом проценти у
розмірі, передбаченому договором.
Проценти нараховуються на загальну
суму заборгованості за кредитною
лінією в валюті заборгованості.
Нарахування процентів за користування
кредитом здійснюється щоденно
протягом дії цього договору із
розрахунку 360 днів у році. Нарахування
процентів починається з дня надання
кредиту (включно). Нарахування
процентів повністю і остаточно
припиняється в день фактичного
повернення кредиту в повному обсязі.
День повернення кредиту не
враховується при нарахуванні
процентів.

Згідно з п. 6.3 кредитного договору
проценти, нараховані відповідно до
пунктів 6.1 - 6.2 цього договору,
позичальник зобов'язаний сплачувати
щомісяця не пізніше 3 (трьох) робочих
днів за днем закінчення періоду. При
цьому під «періодом» сторони в цій ст. 6
договору розуміють кожний з періодів,
який починається з того числа місяця, в
якому був укладений цей договір
(реквізит договору «дата», вказаний у
верхньому правому куті на першій
сторінці договору), і закінчується в
день, що передує такому числу
наступного (відповідного) місяця (т.ч.
проценти за кредитом за такий день
нараховуються).

В пунктах 2.3 додатку № 1 до договору від
29.04.2013 р. сторони погодили, що в разі,
якщо протягом звітного періоду
кредитовий оборот позичальника в банку
склав менше, ніж 90% від загального
кредитового обороту позичальника, то
банк буде нараховувати позичальнику, а
останній зобов'язаний сплачувати
банку, починаючи з дати укладення акту
звірки, яким встановлено зазначений
вище в цьому пункті показник відносно
кредитового обороту до загального
кредитового обороту, проценти за
користування кредитом в розмірі на 2
(два) процентних пункти більше від
розміру процентної ставки, діючої за
кредитним договором на день укладення
зазначеного акту звірки. Сторони
погоджують, що встановлення процентної
ставки в новому розмірі на умовах,
зазначених в цьому пункті договору, не
потребує укладення сторонами
додаткової угоди до кредитного
договору.

До кредитного договору сторонами
вносились зміни шляхом укладання
договору про внесення змін до договору
про відкриття кредитної лінії № 1 від
10.04.2014 р. та додаткових угод до договору
про відкриття кредитної лінії № 1 від
30.04.2013 р., №2 від 13.05.2013 р., №3 від 18.05.2013 р.,
№ 4 від 20.05.2013 р.

Додатковою угодою № 1 від 30.04.2013 р.
сторони передбачили надання банком
позичальнику кредиту в сумі 540000
доларів США 00 центів на строк з 30.04.2013 р.
по 29.04.2014 р., але з дотриманням умов п. 1.2
кредитного договору.

Додатковою угодою № 2 від 13.05.2013 р.
сторони передбачили надання банком
позичальнику кредиту в сумі 150000
доларів США 00 центів на строк з 13.05.2013 р.
по 12.05.2014 р., але з дотриманням умов п. 1.2
кредитного договору.

Додатковою угодою № 3 від 18.05.2013 р.
сторони передбачили надання банком
позичальнику кредиту в сумі 50000 доларів
США 00 центів на строк з 18.05.2013 р. по 17.05.2014
р., але з дотриманням умов п. 1.2
кредитного договору.

Додатковою угодою № 4 від 20.05.2013 р.
сторони передбачили надання банком
позичальнику кредиту в сумі 160000
доларів США 00 центів на строк з 20.05.2013 р.
по 19.05.2014 р., але з дотриманням умов п. 1.2
кредитного договору.

Згідно з п. 11.3 кредитного договору, цей
договір набуває чинності з дати його
підписання банком та позичальником і
скріплення печатками сторін і діє до
повного виконання зобов'язань
позичальника по цьому договору.

Отже, на момент розгляду справи судом
умови кредитного договору є чинними.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання кредитного договору банк
видав позичальнику кредит на загальну
суму 900000,00 доларів США, що
підтверджується меморіальними
валютними ордерами № 28229747 від 30.04.2013 р.
на суму 540000,00 доларів США, № 29759394 від
13.05.2013 р. на суму 150000,00 доларів США, №
31520736 від 18.05.2013 р. на суму 50000,00 доларів
США, № 31878446 від 20.05.2013 р. на суму 160000,00
доларів США.

За користування кредитом в період з
28.02.2014 р. по 22.09.2014 р. банком нараховані
проценти в загальній сумі 63600,00 доларів
США, виходячи з 360 днів у році, по ставці
12% річних, окрім періоду з 11.03.2014 р. по
09.04.2014 р., в якому застосована ставка 14%
річних згідно умов пункту 2.3 додатку № 1
до договору від 29.04.2013 р., оскільки
кредитовий оборот позичальника в банку
склав менше 90% від загального
кредитового обороту позичальника, що
підтверджується підписаним сторонами
актом звірки № 11 від 11.03.2014р. Тому банк
нараховував позичальнику, починаючи з
дати укладення акту звірки, яким
встановлено зазначений вище показник
кредитового обороту, проценти за
користування кредитом в розмірі на 2
(два) процентних пункти більше від
розміру процентної ставки, діючої за
кредитним договором.

За приписами статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Аналогічні положення містить ст. 193
Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, за умовами додаткових угод до
кредитного договору № 1 від 30.04.2013 р., № 2
від 13.05.2013 р., № 3 від 18.05.2013 р., № 4 від
20.05.2013 р. позичальник мав повернути
банку транш в сумі 540000,00 доларів США до
29.04.2014 р., транш в сумі в сумі 150000,00
доларів США - до 12.05.2014 р., транш в сумі
50000,00 доларів США - до 17.05.2014 р., транш в
сумі 160000,00 доларів США - до 19.05.2014 р.

Також згідно з п. 6.3 кредитного договору
позичальник мав сплачувати проценти,
нараховані за період з 28.02.2014 р. по 22.09.2014
р., щомісяця не пізніше 3 (трьох) робочих
днів за днем закінчення періоду.

В порушення умов кредитного договору
та додаткових угод до нього
позичальник не повернув кредит в
загальній сумі 900000,00 доларів США та
проценти за користування кредитом в
сумі 63600,00 доларів США, внаслідок чого
утворилась заборгованість в
загальному розмірі 963600,00 доларів США.

У зв'язку з наявністю заборгованої за
кредитним договором банк звернувся до
позичальника в порядку п.п. 8.3, 8.4
кредитного договору з
повідомленням-вимогою від 07.05.2014 р. №
74/5/58 щодо повернення достроково в строк
не пізніше десяти робочих днів з дня
відправлення банком цього
повідомлення (вимоги) повної суми
заборгованості за кредитним договором,
яка станом на 06.05.2014 р. складається із
суми кредиту 900000,00 доларів США, з них
простроченої - 540000,00 доларів США,
процентів за користування кредитом -
21600,00 доларів США, з них прострочених -
19500,00 доларів США, пеня за прострочення
сплати процентів - 5541,02 грн., пеня за
прострочення сплати кредиту - 22747,56 грн.
Надсилання вимоги підтверджується
описом вкладення у цінний лист
№69032.02265733 та фіскальним чеком від 07.05.2014
р.

Відповідно до абз. «а» пункту 8.3
кредитного договору банк має право в
односторонньому порядку вимагати від
позичальника дострокового повернення
повної суми заборгованості за цим
договором, а також інші права,
передбачені законодавством України
та/або цим договором та/або
договором/ами забезпечення, у разі
невиконання чи неналежного виконання
договору/ів (хоча б одного),
забезпеченого позичальником або
фізичною/ими (хоча б однією) чи
юридичною/ими (хоча б однією особою/ами,
яка/і надала/и поручительство, гарантію
та/або заставу в забезпечення
зобов'язань позичальник аза цим
договором.

За умовами п. 8.4 кредитного договору, у
разі, якщо банк використовує своє право
щодо вимоги в односторонньому порядку
дострокового повернення повної суми
заборгованості за цим договором, то він
зобов'язаний в письмовій формі
повідомити про це позичальника, із
зазначенням у відповідній вимозі
повної суми заборгованості, а
позичальник зобов'язаний здійснити усі
платежі за цим договором на користь
банку (при цьому строкові платежі -
проценти, комісії, пені тощо повинні
бути сплачені з урахуванням строку, що
минув з дати, на яку банк здійснив
розрахунок заборгованості за цим
договором, і по дату повернення повної
суми заборгованості за цим договором) в
строк не пізніше 10 (десяти) робочих днів
з дня відправлення банком такого
повідомлення (вимоги). У вищезазначеній
вимозі банк може також вимагати
дострокового розірвання цього
договору після повернення повної суми
заборгованості за цим договором. У
такому випадку цей договір вважається
розірваним з моменту повернення повної
суми заборгованості за цим договором.

Позичальник вимогу банку не виконав, не
сплатив повну суму заборгованості за
кредитним договором протягом десяти
робочих днів з дня відправлення банком
повідомлення-вимоги згідно з умовами
п.8.4 кредитного договору.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань позичальника за договором
про відкриття кредитної лінії №
10-В/13/08/КЛ-КБ (далі - основний договір 2)
від 29.04.2013 р. між Публічним акціонерним
товариством "Дочірній Банк Сбербанку
Росії" (кредитор, позивач у справі) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Горохівський
будівельний Комбінат" (позичальник,
відповідач у справі) укладено договір
поруки від 29.04.2013 р., відповідно до якого
поручитель зобов'язався повернути
кредитору кредит, наданий в доларах
США, в межах кредитної лінії, відкритої
строком до 28.04.2016 р. за основним
договором 2, з граничним лімітом
кредитування в сумі 900000 доларів США в
строк, зазначений в основному договорі
2, а у випадках, передбачених
законодавством України та/або основним
договором 2 та/або цим договором -
достроково. Також поручитель
зобов'язався в строки та в порядку, які
передбачені в ст. 6 основного договору,
а у випадках, передбачених
законодавством України та/або основним
договором - до настання строків,
зазначених в ст. 6 Основного договору, -
сплатити/чувати кредитору проценти за
користування кредитом за основним
договором.

Сторони погодили, що зміна розміру
процентної ставки внаслідок її
перегляду на умовах та в порядку,
зазначеному в п. 1.3, п. 6.6 основного
договору відбувається автоматично і не
потребує укладання між сторонами
будь-якої додаткової угоди/договору
про внесення змін до цього договору та
така зміна зобов'язання є погодженою
кредитором.

У пунктах 4.1, 4.2.1 договору поруки
передбачено, що боржник та поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники. Передбачена
відповідно до цього договору
відповідальність поручителя наступає
у випадку, якщо боржник допустив
прострочення виконання зобов'язання. В
такому випадку кредитор звертається з
письмовим повідомленням до поручителя
про невиконання боржником зобов'язань,
що визначені в ст. 2 цього договору, та
їх обсяг.

Відповідно до п. 4.3 договору поруки
поручитель протягом десяти
календарних днів з моменту поштового
відправлення йому кредитором
письмового повідомлення або в інший
термін, зазначений у такому
повідомленні, зобов'язаний погасити
заборгованість боржника за
реквізитами, зазначеними в
повідомленні.

Згідно з п. 6.3 договору поруки цей
договір набуває чинності з моменту
його укладання в письмовій формі і
припиняється у випадках належного
виконання позичальником або боржником
усіх зобов'язань, передбачених в ст. 2
цього договору, а також з інших підстав,
передбачених законодавством України.

У зв'язку з невиконанням позичальником
вимоги банку про повернення
заборгованості за кредитним договором,
банк звернувся до поручителя із
повідомленням-вимогою від 28.07.2014 р.
№6110/5/28-3, згідно якої вимагав в строк не
пізніше 10 (десяти) робочих днів з дня
відправлення банком цього
повідомлення (вимоги) сплатити
заборгованість за кредитним договором,
яка утворилась станом на 25.07.2014 р. і
складається з загальної
заборгованості за кредитною лінією в
сумі 900000,00 доларів США, процентів за
користування кредитною лінією в сумі
45600,00 доларів США, з них прострочених -
37800,00 доларів США, пені за прострочення
сплати процентів в сумі 590,78 грн. та пені
за прострочення сплати кредиту в сумі
462501,35 грн. Надсилання даної вимоги
підтверджується описом вкладення у
цінний лист та фіскальним чеком від
31.07.2014 р.

Поручитель не виконав вимоги банку
щодо сплати повної суми заборгованості
за кредитним договором протягом десяти
робочих днів з дня відправлення банком
цього повідомлення (вимоги).

Спірні правовідносини сторін
врегульовані договором поруки та
кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ч. ч 1-2 ст. 553 Цивільного
кодексу України за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

В даному випадку, відповідно до умов
договору поруки, внаслідок невиконання
позичальником умов кредитного
договору, настає солідарна
відповідальність позичальника та
поручителя щодо відшкодування банку
основного боргу, процентів та пені за
кредитним договором.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідач та третя особа не надали
доказів сплати заборгованості за
кредитним договором або обґрунтованих
заперечень проти позову.

Позовні вимоги про стягнення
заборгованості по кредиту в сумі 900000,00
доларів США та процентів за
користування кредитом в сумі 63600,00
доларів США визнані судом
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Стосовно вимог про стягнення пені суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України
від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 10.1 кредитного договору
передбачено, що за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань
позичальником за цим договором банк
має право вимагати сплати
позичальником пені у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, яка діяла в період, за який
сплачується пеня, від простроченої
суми за кожний день прострочення: а) за
прострочення строку/ів повернення
кредиту; б) за прострочення строку/ів
сплати процентів за користування
кредитом, які визначені ст. 6 цього
договору; в) за прострочення строку/ів
сплати комісій, які визначені ст. 5
цього договору. Для розрахунку пені
приймається 360 днів у році.

У п. 10.2 кредитного договору сторони
погодили, що нарахування пені, яка
передбачена цим договором, починається
з першого дня прострочення виконання
зобов'язання, зазначеного в п. 10.1 цього
договору, і припиняється в момент
виконання позичальником зобов'язання,
за несвоєчасне виконання якого така
пеня була застосована до позичальника.
Пеня, зазначена в пункті 10.1 цього
договору, повинна сплачуватись банку в
строк не пізніше наступного робочого
дня з дня її накладення/нарахування.
При цьому останнім днем нарахування
пені є день фактичного погашення
заборгованості, у зв'язку з виникненням
якої нараховувалась пеня.

Отже, пеня за умовами кредитного
договору нараховується за весь період
прострочення по день сплати боргу.

За порушення строків сплати кредиту
позивачем нарахована пеня в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ на суму
боргу по кредиту, переведену у
гривневий еквівалент на дату
розрахунку пені, за період з 30.04.2014 р. по
23.09.2014 р. в сумі 944862,97 грн.

Розрахунок пені здійснений позивачем,
виходячи із 360 днів у році, згідно з п. 10.1
кредитного договору. Суд визнав
необґрунтованим застосування даної
умови кредитного договору при
стягненні пені в судовому порядку,
оскільки відповідно до ст. 3 Закону
України від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

У п. 2.9 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» роз'яснено, що за
приписом статті 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
частини другої статті 343 ГК України
розмір пені за прострочку платежу не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Якщо в укладеному сторонами
договорі зазначено вищий розмір пені,
ніж передбачений у цій нормі,
застосуванню підлягає пеня в розмірі
згаданої подвійної облікової ставки.

Облікова ставка НБУ є нормативно
встановленою річною ставкою і залежить
він фактичної кількості днів у році, за
який проводиться розрахунок.
Застосування в розрахунку пені 360 днів,
як передбачено кредитним договором,
призводить до нарахування пені в
більшому розмірі, ніж визначено
законом. Тому суд здійснив перерахунок
пені, виходячи з фактичної кількості
днів у році, за який проводиться
розрахунок.

Так, від суми боргу по кредиту 540000,00
доларів США позивач розраховує пеню
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за період з 30.04.2014 р. по 19.05.2014 р. Подвійна
облікова ставка НБУ в цей період
становила 19% річних. Звідси розмір пені
за один день, виходячи з 365 днів у році,
складає 281,10 доларів США, а не 285 доларів
США, як зазначено в розрахунку
позивача.

Від суми боргу по тілу кредиту 690000,00
доларів США позивач розраховує пеню
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за період з 13.05.2014 р. по 19.05.2014 р. Подвійна
облікова ставка НБУ в цей період
становила 19% річних. Звідси розмір пені
за один день, виходячи з 365 днів у році,
складає 359,18 доларів США, а не 364,17
доларів США, як зазначено в розрахунку
позивача.

Від суми боргу по тілу кредиту 900000,00
доларів США позивач розраховує пеню
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за період з 20.05.2014 р. по 23.09.2014 р. Подвійна
облікова ставка НБУ в період з 20.05.2014 р.
по 16.07.2014 р. становила 19% річних, а з
17.07.2014 р. - 25% річних. Звідси розмір пені
за один день, виходячи з 365 днів у році,
для подвійної облікової ставки НБУ 19%
становив 468,49 доларів США, а не 475,00
доларів США, як зазначено в розрахунку
позивача, а розмір пені для ставки 25%
річних - 616,44 долара США, а не 625,00 доларів
США, як зазначено в розрахунку
позивача.

В розрахунку позивача сума пені в
доларах переводиться у гривневий
еквівалент на кожен день розрахунку
пені спірного періоду. При перерахунку
пені по зазначеному курсу, загальна
сума пені по тілу кредиту за період з
30.04.2014 р. по 23.09.2014 р. складає 802194,69 грн. В
цій сумі вимоги про стягнення пені за
прострочення сплати кредиту
підлягають задоволенню. У стягненні
пені в сумі 142668,28 грн., нарахованої по
тілу кредиту, суд відмовляє.

За прострочення сплати процентів
позивачем нарахована пеня за загальний
період з 01.11.2013 р. по 23.09.2013 р. в сумі 46993,92
грн.

В розрахунку пені за прострочення
сплати процентів допущено аналогічну
помилку щодо застосування 360 днів у
році, а також неправомірно включено в
періоди прострочення дні оплат 15.11.2013р.
(сплачено 6000,00 доларів США), 23.12.2013р.
(сплачено 686,11 доларів США), 26.12.2013 р.
(сплачено 1000,00 доларів США), 27.12.2013р.
(сплачено 1500,00 доларів США), 16.01.2014 р.
(сплачено 3000,00 доларів США), 20.02.2014 р.
(сплачено 1400,00 доларів США), 27.02.2014 р.
(сплачено 1800,00 доларів США), 04.03.2014р.
(сплачено 900,00 доларів США), 20.03.2014 р.
(сплачено 3000,00 доларів США).

В п. 1.9 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» зазначено, що
день фактичної сплати суми
заборгованості не включається в період
часу, за який здійснюється стягнення
інфляційних нарахувань та пені.

У зв'язку з цим суд здійснив
перерахунок пені за прострочення
сплати процентів, виходячи з фактичної
кількості днів у розрахунковому році
та визначивши інші періоди
прострочення з урахуванням здійснених
оплат для таких прострочених сум:

- 9000,00 доларів США період прострочення з
01.11.2013 р. по 14.11.2013 р.;

- 3000,00 доларів США період прострочення з
15.11.2013 р. по 18.11.2013 р.;

- 9300,00 доларів США період прострочення з
04.12.2013 р. по 22.12.2013 р.;

- 8613,89 доларів США період прострочення з
23.12.2013 р. по 25.12.2013 р.;

- 7613,89 доларів США період прострочення
26.12.2013 р. (один день);

- 6113,89 доларів США період прострочення
з 27.12.2013 р. по 03.01.2014 р.;

- 15113,89 доларів США період прострочення
з 04.01.2014 р. по 15.01.2014 р.;

- 12113,89 доларів США період прострочення
з 16.01.2014 р. по 23.01.2014 р.;

- 10249,99 доларів США період прострочення
з 01.02.2014 р. по 19.02.2014 р.;

- 8849,99 доларів США період прострочення з
20.02.2014 р. по 26.02.2014 р.;

- 7049,99 доларів США період прострочення з
27.02.2014 р. по 03.03.2014 р.;

- 6149,99 доларів США період прострочення з
04.03.2014 р. по 05.03.2014 р.;

- 9600,00 доларів США період прострочення
19.03.2014 р. (один день);

- 6600,00 доларів США період прострочення
20.03.2014 р. (один день);

- 3600,00 доларів США період прострочення
21.03.2014 р. по 28.03.2014 р.

Інші періоди прострочення позивачем
визначені вірно.

В розрахунку позивача сума пені в
доларах переводиться у гривневий
еквівалент на кожен день розрахунку
пені спірного періоду. При перерахунку
пені по зазначеному курсу, загальна
сума пені за прострочення сплати
процентів за загальний період з 01.11.2013
р. по 23.09.2014 р. складає 41342,66 грн. В цій
сумі вимоги про стягнення пені за
прострочення сплати процентів
підлягають задоволенню. У стягненні
пені в сумі 5651,26 грн., нарахованої за
прострочення сплати процентів, суд
відмовляє.

Таким чином, позовні вимоги задоволені
судом частково.

Відповідно до 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача
пропорційно задоволених вимог.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
судовий збір» за подання позовів, ціна
яких визначається в іноземній валюті,
судовий збір сплачується у гривнях з
урахуванням офіційного курсу гривні до
іноземної валюти, встановленого
Національним банком України на день
сплати.

Відповідно до п. 2.6 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України» за
змістом пункту 4 частини першої статті
55 ГПК у позовах про стягнення іноземної
валюти ціна позову визначається як в
іноземній валюті, так і в національній
валюті України відповідно до
офіційного курсу, встановленого
Національним банком України на день
подання позову. Виходячи саме з такої
ціни позову (в національній валюті) й
визначається сума судового збору, що
підлягає сплаті. Однак якщо день
подання позову не співпадає з днем
сплати судового збору (збір
сплачується раніше), то останній
визначається з урахуванням офіційного
курсу гривні до іноземної валюти,
встановленого Національним банком
України саме на день сплати, а не на
день подання позову (абзац другий
частини першої статті 6 Закону).

Судовий збір оплачений позивачем 30.09.2014
р. платіжним дорученням № 101121228 за
максимальною ставкою в сумі 73080,00 грн.

На момент сплати судового збору 30.09.2014
р. офіційний курс НБУ становив 12,949185
грн. за 1 долар США. Звідси сума позовних
вимог про стягнення кредиту та
процентів в загальній сумі 963600,00
доларів США еквівалентна 12477834,67 грн.
Загальна сума позовних вимог, з
урахуванням заявлених у гривні вимог
про стягнення пені (991856,89 грн.), дорівнює
13469691,56 грн. (12477834,67 грн. + 991856,89 грн.). З них
задоволено судом позовні вимоги про
стягнення кредиту та процентів в
загальній сумі 963600,00 доларів, що
еквівалентно 12477834,67 грн., та вимоги про
стягнення пені на загальну суму 843537,35
грн., всього - 13321372,02 грн. Таким чином, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в сумі:
13321372,02 грн.(задоволено)/13469691,56
грн.(заявлено)* 73080,00 грн. (сума судового
збору за розгляд заявлених позовних
вимог) = 72275,29 грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Горохівський
будівельний Комбінат" (вул.
Дніпропетровське шосе, буд. 5, корпус А,
м. Запоріжжя, 69096, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Дочірній Банк Сбербанку
Росії" (вул. Володимирська, 46, м. Київ,
01601, , рахунок № 3739604 в АТ
«Сбербанк Росії», МФО 320627)
заборгованість за кредитною лінією в
сумі 900000,00 доларів США (дев'ятсот тисяч
доларів США 00 центів), проценти за
користування кредитною лінією в сумі
63600,00 доларів США (шістдесят три тисячі
шістсот доларів США 00 центів), пеня за
прострочення сплати заборгованості за
кредитною лінією в сумі 802194,69 грн.
(вісімсот дві тисячі сто дев'яносто
чотири грн. 69 коп.), пеня за прострочення
сплати процентів в сумі 41342,66 грн.
(сорок одна тисяча триста сорок дві грн.
66 коп.) та витрати зі сплати судового
збору в сумі 72275,29 грн. (сімдесят дві
тисячі двісті сімдесят п'ять грн. 29
коп.).

Видати наказ.

В задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Суддя
Т.В.Мойсеєнко

Повне рішення оформлено та підписано
25.12.2014р.

і набирає законної сили після
закінчення

десятиденного строку з дня його
підписання.