ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" грудня 2014 р. Справа № 918/1504/14

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М., розглянувши матеріали справи за позовом Приватного підприємства "Інжпобутсервіс"

до Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації

про стягнення заборгованості в сумі 137 704 грн. 00 коп.

Представники:

Від позивача: Сорока Р.Г (довіреність від 05 вересня 2014 року);

Відповідача: Тарасевич Л.А. ( довіреність від 06 серпня 2014 року);

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 81-1 ГПК України.

В судовому засіданні від 06 листопада 2014 року оголошувалась перерва до 20 листопада 2014 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Інжпобутсервіс" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації про стягнення 137 704,00 грн. заборгованості, позовні вимоги аргументувавши тим, що відповідачем не виконано належним чином умови укладеного між сторонами договору від 11 червня 2013 року в частині повного розрахунку за виконані підрядні роботи.

Звертаючись до господарського суду з позовною заявою ПП "Інжпобутсервіс" було визначено Головне управління державної казначейської служби України у Рівненській області як третю особу яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ознайомившись з матеріалами справи суд прийшов до висновку про відсутність підстав для залучення Головного управління державної казначейської служби України у Рівненській області в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача з огляду на наступні обставини.

Відповідно до статті 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі. Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.

З аналізу статті 27 ГПК України слідує, що підставою для залучення до розгляду справи третьої особи є обставини, за яких рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Проте будь-яких доказів того, що рішення по справі може вплинути на права та обов'язки Головного управління державної казначейської служби України у Рівненській області заявник суду не надав.

Відтак, суд не вбачає підстав для залучення Головного управління державної казначейської служби України у Рівненській області в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

05 листопада 2014 року відповідачем по справі подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач підтверджує факт щодо укладення з позивачем договору підряду № 224 від 11 червня 2013 року по об'єкту "Капітальний ремонт вул. Скородонець в с.Малий Стидин Костопільського району", проте у зв'язку з тим, що під час проведення Державною фінансовою інспекцією України в Рівненській області перевірки достовірності обсягів кредиторської заборгованості розпорядників та одержувачів коштів державного бюджету з оплати товарів, робіт і послуг, позивач не допустив її уповноважених працівників для проведення зустрічної звірки на об'єкт "Капітальний ремонт вул. Скородонець в с.Малий Стидин Костопільського району", відповідач вважає, що спірна сума заборгованості у встановленому законом порядку не була документально підтверджена.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті господарським судом Рівненської області встановлено наступне.

11 червня 2013 року між Приватним підприємством "Інжпобутсервіс" (позивач, підрядник) та Департаментом з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації (відповідач, замовник) було укладено договір підряду № 224 (надалі договір), за умовами якого позивач взяв на себе обов'язок згідно проектно-кошторисної документації на власний ризик виконати комплекс робіт на об'єкті "Капітальний ремонт вул. Скороденець в с. Малий Стидин Костопільського району", а відповідач, у свою чергу, - надати будівельний майданчик, передати проектно-кошторисну документацію, а також прийняти і оплатити вартість вищезазначених робіт.

Вказаний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками цих юридичних осіб.

Згідно з пунктом 2.1 цього договору загальна вартість робіт, яка підлягає оплаті, визначається на підставі твердої договірної ціни (додаток № 3), і становить 196 720,00 грн.

Відповідно до пункту 3.1 договору розрахунки за договором здійснюються замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника в наступному порядку та терміни:

- аванс на виконання робіт у розмірі 30 % від вартості робіт за чинним договором у термін не пізніше 10 календарних днів з моменту підписання даного договору та при умові надходження коштів на рахунок замовника. В подальшому розрахунки здійснюються за фактично виконані роботи щомісячно на підставі об'ємів виконаних робіт згідно актів форми КБ-2в та форми КБ-3, але не більше як 95 % загальної вартості.

Пунктом 3.2 даного договору встановлено, що розрахунки за виконані роботи проводяться замовником на підставі актів форми КБ-2в та форми КБ-3, які складаються і підписуються підрядником в трьох примірниках та передаються замовнику станом до 25 числа звітного місяця, або проміжними платежами на підставі актів форми КБ-2в. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх і передає один примірник підрядникові. Розрахунки за чинним договором проводяться згідно плану фінансування, що є невід'ємною частиною чинного договору (додаток № 1), або по мірі надходження державних коштів на рахунок замовника.

У матеріалах справи також наявна копія підписаного уповноваженими представниками сторін та скріпленого їх печатками плану фінансування робіт по спірному об'єкту, яким передбачено фінансування даних робіт у червні 2013 року в сумі 196 720,00 грн.

За умовами пункту 12.1 договору останній вступає в силу з моменту її підписання і діє до 31 грудня 2013 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов пункту 3.1. вищезазначеного договору 25 липня 2013 року відповідач сплатив на розрахунковий рахунок позивача аванс у розмірі 56 016,00 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою.

Судом встановлено, що позивач у жовтні 2013 року в повному обсязі виконав обумовлені в даній угоді роботи по виконанню комплексу робіт на об'єкті "Капітальний ремонт вул. Скороденець в с. Малий Стидин Костопільського району", що підтверджується наданими позивачем актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в на загальну суму 196 720,00 грн., а також відповідними довідками про вартість виконаних будівельних робіт. Вказані документи підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками цих юридичних осіб.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором від 11 червня 2013 року № 224 також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення виконавцем умов даної угоди.

Проте, як було зазначено вище, відповідач взяте на себе за вказаним договором зобов'язання по оплаті даних робіт виконав частково, сплативши позивачу лише аванс у розмірі 59 016,00 грн. та заборгувавши таким чином останньому 137 704,00 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 2 статті 837 ЦК України унормовано, що за договором підряду одна сторона зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (стаття 846 ЦК України).

За частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Водночас ненадходження державних коштів на рахунок замовника не може бути підставою для звільнення його від виконання взятих на себе грошових зобов'язань, оскільки у такому випадку строк виконання зобов'язання з оплати виконаних робіт фактично ставиться в залежність від дій особи, яка не є стороною договору.

Згідно з частиною першої статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 511 ЦК України передбачено, що зобов'язання не може створювати обов'язку для третьої особи.

Зі змісту частини 2 статті 528 ЦК України вбачається, що у разі невиконання або неналежного виконання обов'язку боржника іншою особою цей обов'язок боржник повинен виконати сам.

Слід також зазначити, що за частиною 2 статті 218 ГК України, відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Приписами статті 617 ЦК України встановлено, що випадкові обставини недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника чи відсутність у боржника необхідних коштів не звільняють боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Враховуючи те, що сума основного боргу відповідача за договором підряду від 11 червня 2013 року № 224, яка складає 137 704,00 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про сплату вказаної заборгованості позивачу, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача до Департаменту про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв'язку з чим даний позов підлягає задоволенню.

За частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Департаменту з питань будівництва та архітектури Рівненської обласної державної адміністрації (33028, місто Рівне, майдан Просвіти, будинок 1, ідентифікаційний код: 36565276) на користь Приватного підприємства "Інжпобутсервіс" (04080, місто Київ, вулиця Костянтинівська, будинок 71, ідентифікаційний код: 32300337) 137 704,00 грн. основного боргу, а також 2 754,08 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05 грудня 2014 року

Суддя Качур А.М.