ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2014 р.Справа № 922/4684/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Семенов О.Є.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства "Євро-Альянс" (м. Харків)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторське бюро "Стягнемо борги" (Харківська обл., с. Циркуни) , Приватного підприємства "Юридично-інвестиційна група" (м. Київ)
про визнання недійсними правочинів та зобов'язань за векселями,
за участю представників сторін:

позивача - Клименка О.К. (довіреність від 22.12.14 р.),

відповідача (ТОВ "Колекторське бюро "Стягнемо борги") - не з'явився,

відповідача (ПП "Юридично-інвестиційна група") - Верещак Д.В. (довіреність від 20.12.14 р.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить визнати недійсними правочини з видачі переказних векселів серії АА №№0079209-№0079214, вчинені ТОВ "Колекторське бюро "Стягнемо борги", а також визнати недійсними зобов'язання ПП "Євро-Альянс" за вищевказаними переказними векселями. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що всупереч ст. 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні" оспорювані векселя були оформлені за відсутності грошового боргу.

Позивач надав письмове доповнення до пояснення про фіктивну схему створення нічим не обґрунтованої заборгованості ПП «Євро-Альянс» перед ПП «Юридично-інвестиційна група».

Відповідач (ПП "Юридично-інвестиційна група") надав клопотання про продовження строку розгляду справи.

Розглянувши цю заяву, суд вважає за необхідне відхилити його, оскільки ухвалою суд від 10.12.2014 р. вже був продовжений строк вирішення спору за заявою позивача на 15 днів - до 08.01.2015 р. і вдруге не може бути продовжений.

Також, відповідач (ПП "Юридично-інвестиційна група") надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити повністю. В обґрунтування своїх заперечень посилається на позивачем не доведено відсутність та недійсність прав за векселями, єдиною підставою для позбавлення векселя вексельної сили є дефект його форми і інших підстав законом не передбачено.

Крім того, відповідач (ПП "Юридично-інвестиційна група") надав заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідачі (ТОВ "КБ "Стягнемо борги") відзив на позов та витребувані документи суду не надав.

Представник відповідача (ТОВ "КБ "Стягнемо борги") у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча відповідач (ТОВ "КБ "Стягнемо борги") був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Зазначені положення ст. 203 ЦК України узгоджуються з положеннями ч. 1 ст. 207 ГК України, відповідно до якої господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Закон України «Про обіг векселів в Україні» визначає особливості обігу векселів в Україні, який полягає у видачі переказних та простих векселів, здійсненні операцій з векселями та виконанні вексельних зобов'язань у господарській діяльності, відповідно до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі, з урахуванням застережень, обумовлених додатком II до цієї Конвенції, та відповідно до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів.

Згідно зі ст. 1 даного Закону, законодавство України про обіг векселів складається із Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (далі - Уніфікований закон), з урахуванням застережень, обумовлених додатком II до цієї Конвенції, та із Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів, Закону України "Про цінні папери і фондову біржу", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів", цього Закону та інших прийнятих згідно з ними актів законодавства України.

Як убачається із змісту наведеної норми, ані Цивільний кодекс, ані Господарський кодекс України не належать до вексельного законодавства, а відтак вони не регулюють вексельний обіг, оскільки спірні питання визначені спеціальним законодавством - Законом України «Про обіг векселів в Україні» та Уніфікованим законом. Отже, посилання позивача на них в обґрунтування своїх позовних вимог є безпідставним.

Відповідно до ст. 4 вищевказаного Закону видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, фінансових векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів.

Перелік обов'язкових реквізитів для переказного векселя наведено у ст. 1 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі. Додані до позову копії переказних векселів містять всі обов'язкові реквізити, перелічені у вказаній статті Уніфікованого закону, та підписи зобов'язаних за векселем осіб, які скріплені печатками.

Отже, додані до позову копії переказних векселів не містять дефекту форми.

Позивач не надав суду ані правочинів з видачі переказних векселів серії АА №№0079209-№0079214, вчинених ТОВ "Колекторське бюро "Стягнемо борги", ані зобов'язань ПП "Євро-Альянс" за вищевказаними переказними векселями, посилаючись на відсутність у нього їх.

За таких обставин, позивачем не доведено наявність обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог.

У відповідності до ч. 2 ст. 9 ЦК України позовна давність застосовується до вимог, що випливають з майново-господарських зобов'язань, визначених ст. 175 ГК України.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Датою видачі спірних векселів є 25 грудня 2009 року. На вказаних переказних векселях позивач вказаний трасатом. Також на цих векселях позивачем проставлений акцепт аваль.

Відтак, позивачу мало було відомо про видачу та умови їх видачі відповідачем (ТОВ "КБ "Стягнемо борги") спірних векселів з дати їх видачі або проставлення на них акцепту та авалю.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, здійсненою до винесення ним рішення.

Як зазначалося вище, відповідачем (ПП "Юридично-інвестиційна група") надана заява про застосування строків позовної давності.

Позивач не надав заяву про відновлення пропущеного строку позовної давності, а також доказів наявності поважних причин пропуску строку позовної давності.

За таких обставин, суд задовольняє заяву відповідача (ПП "Юридично-інвестиційна група") про застосування строків позовної давності.

Частина 4 ст. 267 ЦК України встановлює, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними та не підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 175, 207 ГК України, ст.ст. 9, 203, 215, 256, 257, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 1, 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні», ст.ст. 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові до ПП "Юридично-інвестиційна група" відмовити повністю.

В позові до ТОВ "КБ "Стягнемо борги" відмовити повністю.

Повне рішення складено 26.12.2014 р.

Суддя В.І. Ольшанченко