ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2014 р.Справа № 922/1492/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Рудяк Т.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Автопромпідшипник", м. Харків
до ТОВ "Гранд-запчастина", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - Алісова О.С., за дов.

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога ТОВ "Автопромпідшипник" про стягнення з ТОВ "Гранд-запчастина" загальної суми заборгованості у розмірі 5 810,20 грн.

23.05.2014 року позивач звернувся до суду з заявою, в якій уточнив свої позовні вимоги, в зв'язку з частковою сплатою відповідачем суми заборгованості та просить суд стягнути з ТОВ "Гранд-запчастина" суми основного боргу у розмірі 4 700,00 грн., 3% річних в сумі 70,03 грн. та інфляційних в сумі 524,05 грн.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд приймає заяву позивача про уточнення позовних вимог до розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги з урахуванням уточнень в повному обсязі та просить суд їх задовольнити

Представник відповідача в призначене судове засідання не з'явився, витребуваних судом документів не надав, звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, в зв'язку з неможливістю присутності уповноваженого представника у призначеному судовому засіданні.

Згідно ст.69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність клопотання сторін про продовження терміну розгляду справи, суд не має процесуальної можливості для відкладення розгляду справи, а тому суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи та слухає справу в порядку ст.75 ГПК України за наявними у ній матеріалами.

Суд, розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне:

10.07.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автопромпідшипник" (позивач по справі, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд-Запчастина» (відповідач по справі, Покупець) було укладено договір поставки № 5049.

Відповідно до п.1.1. Договору, Постачальник зобов'язався передати, а Покупець прийняти та оплатити Товар на умовах Договору.

Згідно п.3.1. Договору, Покупець здійснює 100% передплату кожної партії товару по відповідному рахунку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника протягом терміну дії рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за умовами Договору, виконав у повному обсязі, поставив відповідачеві Товар на загальну суму 7004,45 грн., що підтверджується видатковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи.

В свою чергу відповідач свої зобов'язання за умовами Договору щодо сплати грошових коштів за поставлений Товар виконав лише частково, в зв'язку з чим станом на момент звернення з позовом до суду за ним рахується заборгованість у розмірі 5 500,00 грн.

В процесі розгляду справи, відповідач частково сплатив суму основного боргу, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, яка прийнята судом до розгляду.

Надаючи правову оцінку вище викладеним обставинам суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованості за поставлений Товар не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Враховуючи, що сума основного боргу відповідачем не оспорена, відповідач не надав суду доказів про погашення заборгованості, а також, враховуючи, що відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк, позовні вимоги позивача в сумі 4 700,00 грн., суд вважає обґрунтованими та такими, що підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. За таких обставин, позовні вимоги позивача в розмірі 70,03 грн. 3% річних та інфляційних в сумі 524,05 грн. обґрунтовані, відповідають вимогам діючого законодавства та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 530 ЦК України, ст.ст. 1, 12, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд-Запчастина» (61001, м.Харків, вул. Лодзинська, 8-а, , п/р 7 Райффазен Банк Аваль, МФО 380805) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопромпідшипник" (61052, м. Харків, пров. Сімферопольський, 6, літ. «ч-2», п/р 6005 ПАТ КБ «ПриватБанк», м.Харків МФО 351553, ) суму основного боргу у розмірі 4 700,00 грн., 3% річних в сумі 70,03 грн., інфляційні в сумі 524,05 грн., судовий збір в сумі 1 827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.06.2014 р.

Суддя С.А. Прохоров

справа №922/1492/14