ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2014 р.Справа № 922/5074/13

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання П'ятак А.С.

розглянувши справу

за позовом Публічне АТ "НАК "Нафтогаз України" м. Київ
до Харківське обласне КП "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків
про стягнення 3315730,77 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Станішевський І.С. за дов.

відповідача - Закаблуков А.С. за дов.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" основний борг в сумі 2236954,16 грн., пеню в сумі 356806,35 грн., 7% штрафу у сумі 573341,34 грн., інфляційних витрат в сумі 9719,55 грн., 3 % річних в сумі 138909,37 грн. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 66314,62 грн. позивач просить покласти на відповідача.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.06.2014 року позовні вимоги були задоволені частково. З відповідача стягнуто 34 418, 70 грн. - пені; 57 334, 14 грн. - 7% штрафу; 138 909,37 грн. - 3% річних, 861, 46 грн. - інфляція. В частині стягнення суми основного боргу провадження було припинено за відсутністю предмета спору. Відмовлено в стягненні інфляційних витрат в розмірі 8 858, 09 грн. Клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення було задоволено частково. Виконання рішення відстрочено до 31.12.2014 року.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.09.2014 року апеляційна скарга позивача (в частині відмови в задоволенні позовних вимог) залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.10.2014 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволене частково, рішення Господарського суду Харківської області від 05.06.2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.09.2014 року прийняті у справі № 922/5074/13 в частині надання відстрочки виконання рішення до 31.12.2014 року скасовано. В цій часині прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні клопотання про відстрочку виконання рішення, рішення Господарського суду Харківської області від 05.06.2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.09.2014 року прийняті у справі № 922/5074/13 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 309 767 грн. та штрафу у розмірі 516 007, 20 грн. Направлено в цій частині справу на новий розгляд, в іншому складі суду.

В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 05.06.2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.09.2014 року прийняті у справі № 922/5074/13 залишено без змін.

Автоматизованою системою документообігу господарського суду Харківської області справу призначено для розгляду судді Прохорову С.А.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення пені та штрафу підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених штрафних санкцій заперечував частково та просив суд відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві, який долучено до матеріалів справи. Просив суд зменшити розмір штрафних санкцій на 95%.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши представників сторін, судом встановлено наступне.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.06.2014 року позовні вимоги були задоволені частково. З відповідача стягнуто 34 418, 70 грн. - пені; 57 334, 14 грн. - 7% штрафу; 138 909,37 грн. - 3% річних, 861, 46 грн. - інфляція. В частині стягнення суми основного боргу провадження було припинено за відсутністю предмета спору. Відмовлено в стягненні інфляційних витрат в розмірі 8 858, 09 грн. Клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення було задоволено частково. Виконання рішення відстрочено до 31.12.2014 року.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.09.2014 року апеляційна скарга позивача (в частині відмови в задоволенні позовних вимог) залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.10.2014 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволене частково, рішення Господарського суду Харківської області від 05.06.2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.09.2014 року прийняті у справі № 922/5074/13 в частині надання відстрочки виконання рішення до 31.12.2014 року скасовано. В цій часині прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні клопотання про відстрочку виконання рішення, рішення Господарського суду Харківської області від 05.06.2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.09.2014 року прийняті у справі № 922/5074/13 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 309 767 грн. та штрафу у розмірі 516 007, 20 грн. Направлено в цій частині справу на новий розгляд, в іншому складі суду.

В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 05.06.2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.09.2014 року прийняті у справі № 922/5074/13 залишено без змін.

Так судами встановлено, що 30 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (позивачем) та Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфракструктури території" (відповідачем) був укладений Договір № 14/2336/11 на купівлю-продаж природного газу.

Відповідно до п. 1. 1. Договору, продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у IV кварталі 2011 та у 2012 році природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організацями, а Покупець зобов'язується прийняти та оплачувати газ на умовах цього Договору.

Згідно до п. 1.2. Договору, газ що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями.

Відповідно до п. 2.1. Договору, продавець передає покупцеві з 01 жовтня 2011 року по 31 грудня 2012 року газ в обсязі до 29716,0 тис. куб.м., у тому числі по місяцях кварталів.

Відповідно до п. 3.1. Договору, Продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі Покупця. Право власності на газ переходить від Продавця до Покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ Покупець несе всі ризики і приймає на себе відповідальність, пов'язану з правом власності на газ.

Відповідно до п. 3.3. Договору, приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Відповідно до п. 3.4. Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газорозподільного (газотранспортного) підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використання газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути Покупцеві та газорозподільному (газотранспортному) підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Розглядаючи питання щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 356806,35грн. та 7 % штрафу у розмірі 573341,34 грн., а також даючи правову оцінку вказаним вимогам, суд виходить з наступного.

Частиною першою ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Так, п.7.2. договору передбачено, що у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. цього Договору він у безпосередньому порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7% суми простроченого платежу.

Як свідчать матеріали справи, позивачем був наданий розрахунок пені за весь період прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, відповідно до якого сума пені складає 356806,35 грн.

Однак, відповідач у своєму відзиві на позов заперечує проти задоволення вказаної суми та просить суд застосувати позовну давність.

Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення цього рішення.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а щодо стягнення пені - один рік (ст. 257, ч.2 ст. 258 ЦК України).

Частиною 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позивної давності починається зі спливом строку виконання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено порядок застосування штрафних санкцій та обмеження щодо періоду їх нарахування. Також цією ж статтею передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідачем подано до суду заяву про застосування позовної давності щодо часткового нарахування пені в сумі 12619,37 грн.

Позивачем в свою чергу не наведено жодної поважної причини пропуску зазначених строків.

Суд, вважає за необхідне застосувати за заявою відповідача позовну давність щодо частини пені у розмірі 12619,37 грн.

Отже, перерахувавши суму пені відповідно до діючого законодавства, судом встановлено, що сума пені за прострочення виконання зобов'язання за Договором складає 344186,98 грн.

Водночас, суд перевіривши розрахунок щодо нарахування 7% штрафу, дійшов висновку, що період нарахування та розрахунок суми визначені вірно, відповідно до діючого законодавства та становить 573341,34 грн.

За приписами п. 3 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Пленум Вищого господарського суду України в п. 3.17.4 постанови від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'ясняє, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 ЦК України і статтею 223 Господарського кодексу України.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішення суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Суд об'єктивно оцінивши даний випадок, вважає, що відповідачем не надано належних доказів наявності виняткових підстав для зменшення нараховних штрафних санкцій, а тому клопотання в частині зменшення розміру нарахованих штрафу та пені задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 344 186,98 грн. та 7% штрафу у розмірі 573 341,34 грн. обгрунтовані належним чином та підлягають задоволенню.

Судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст.49 ГПК України покладаються на відповідача. Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.06.2014 року з відповідача було стягнуто судовий збір з урахуванням заявлених до стягнення пені і штрафу у розмірі 65885,08 грн.. В цій частині рішення суду залишено без змін постановою ВГСУ.

Враховуючи викладене, судовий збір з відповідача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1,12,22,33,34,43,49,75,82-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги в частині стягнення штрафу та пені задовольнити частково.

Стягнути з Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" (адреса: 61022, м. Харків, пл. Свободи 5, Держпром, 3 під`їзд, 5 поверх, , р/р 98 в ХОУ АТ "Ощадбанк" , МФО 351823) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (адреса: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, , р/р 1 в ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 300012)- пеню у розмірі 344 186,98 грн., 7% штрафу у розмірі 573 341,34 грн..

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 12 619,37 грн.. - відмовити.

Повне рішення складено 29.12.2014 р.

Суддя С.А. Прохоров

справа №922/5074/13