м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного акціонерного
товариства "Терра Банк"
до 1) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Консалтингова
2) Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДОСЛІДНЕ
про стягнення 81 356 070,21 грн.
Суддя Літвінова М.Є.
Представники сторін:
від позивача: Миронюк Д.М. -
представник за довіреністю № 303 від
від відповідача-1: Негода В.В. -
представник за довіреністю № б/н від
від відповідача-2: не з'явились.
У судовому засіданні 22.12.2014, на підставі
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Терра
Банк" звернулось до господарського
суду міста Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Консалтингова
компанія "ВСЕСВІТ" та Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДОСЛІДНЕ
ФЕРРОВИРОБНИЦТВО" про стягнення 81 356
070,21 грн. заборгованості на підставі
Кредитного договору №КЛ/13/25 від 12.11.2013
року та Договору поруки №П/13/25 від
04.02.2014 року.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 12.11.2013 року між
позивачем та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ДОСЛІДНЕ
ФЕРРОВИРОБНИЦТВО" (відповідач-2)
укладено кредитний договір № КЛ/13/25
відповідно до п.1.1. банк відкриває
позичальнику відновлювальну відкличну
кредитну лінію з загальним лімітом в
сумі 137 000 000,00 грн., позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти за користування
кредитом в межах строку кредитування,
встановленого в п. 1.3. цього договору, в
розмірі 24,0 % річних, та сплачувати інші
платежі, передбачені договором.

Відповідно до п. 1.3.1. кредитного
договору кредитна лінія відкривається
з 12 листопада 2013 року по 11 листопада 2014
року.

П. 1.3.2. договору передбачено, що
позичальник в будь-якому випадку
зобов'язаний повернути кредит в
повному обсязі до 11 листопада 2014 року.

В порушення умов договору та норм
чинного законодавства, відповідач-2 не
виконує свої зобов'язання по договору,
у зв'язку з чим у останнього станом на
16.09.2014 року утворилась заборгованість
на суму 81 356 070,21 грн., що складається з 74
000 000,00 грн. заборгованість за кредитом,
4 427 835,61 грн. заборгованість по
прострочених процентах, нарахованих на
строкову заборгованість за кредитом, 188
234,60 грн. пені за несвоєчасну сплату
процентів та 2 740 000,00 грн. штрафу.

04.02.2014 року в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
позивачем та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Консалтингова
компанія "Всесвіт" (відповідач-1)
укладено договір поруки № П/13/25
відповідно до п 1.1. якого в порядку та на
умовах, визначених цим договором,
поручитель зобов'язується відповідати
перед кредитором за виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ДОСЛІДНЕ
ФЕРРОВИРОБНИЦТВО" його зобов'язань за
кредитним договором № КЛ/13/25 від 12.11.2013
року укладеним між кредитором і
боржником, а також усіх додаткових угод
до нього, які можуть бути укладені до
закінчення строку його дії (надалі за
текстом - основний договір), включаючи
зобов'язання із повернення отриманих
грошових коштів (суми кредиту), сплати
процентів за користування кредитними
коштами, комісій, пені, інших штрафних
санкцій, відшкодування збитків, тощо.
Строк, порядок надання та повернення
кредиту, нарахування та сплати
процентів, комісій визначено основним
договором.

П. 1.2. договору поруки передбачено, що в
разі порушення боржником своїх
зобов'язань за основним договором
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники.

Відповідно до п. 1.3. договору поруки за
основним договором поручитель
відповідає перед кредитором в тому
обсязі, що і боржник.

У зв'язку з вищезазначеним, позивач
звернувся до суду з позовом до
відповідача-1 та відповідача-2 про
солідарне стягнення заборгованості за
кредитом, заборгованості по
прострочених процентах, нарахованих на
строкову заборгованість за кредитом,
штрафу та пені за несвоєчасну сплату
процентів.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10.10.2014 порушено провадження у
справі №910/21525/14, розгляд призначений на
10.11.2014.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10.11.2014, в порядку статті 77 ГПК
України, розгляд справи відкладений на
01.12.2014.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 01.12.2014, в порядку статті 77 ГПК
України, розгляд справи відкладений на
15.12.2014.

12.12.2014 через Відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача-2 надійшло клопотання про
зупинення провадження у справі.

В судове засідання 15.12.2014 представники
відповідача-2 не з'явились, вимоги
ухвали господарського суду міста Києва
про порушення провадження у справі
№910/21525/14 від 10.10.2014 не виконали,
витребуваних судом документів не
надали. Представник відповідача-1
підтримав заявлене клопотання
№11/12/14/К-1 від 11.12.2014 року та просив суд
зупинити провадження у даній справі до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України,
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом.

Зупинення провадження у справі - це
тимчасове або повне припинення всіх
процесуальних дій у справі, що
викликане настанням зазначених у
законі причин, що перешкоджають
подальшому руху процесу, і щодо яких
невідомо, коли вони можуть бути
усунені.

Зі змісту наведеної норми випливає, що
причиною зупинення провадження у
справі в даному випадку є неможливість
її розгляду до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, яка розглядається
іншим судом.

Господарський суд повинен зупинити
провадження у справі за наявності
інформації про розгляд іншої справи,
незалежно від заяв учасників судового
процесу. Така інформація
підтверджується тільки судовими
документами: ухвалами, рішеннями,
постановами судів, позовними заявами,
скаргами.

Для вирішення питання про зупинення
провадження у справі господарському
суду слід з'ясовувати: як пов'язана
справа, яка розглядається
господарським судом, зі справою, що
розглядається іншим судом; чим
обумовлюється неможливість розгляду
справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що
рішення іншого суду, який розглядає
справу, встановлює обставини, що
впливають на збирання та оцінку
доказів у даній справі, зокрема, факти,
що мають преюдиціальне значення. Ці
обставини повинні бути такими, що мають
значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до
вирішення справи іншим судом полягає в
тому, що обставини, які розглядаються
іншим судом, не можуть бути встановлені
господарським судом самостійно у даній
справі. Йдеться про те, що
господарський суд не може розглянути
певну справу через обмеженість своєї
юрисдикції щодо конкретної справи
внаслідок: непідвідомчості;
обмеженості предметом позову;
неможливості розгляду тотожної справи;
певної черговості розгляду вимог.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом спору між сторонами є
солідарне стягнення з відповідача-1 та
відповідача-2 заборгованості на
підставі кредитного договору №КЛ/13/25
від 12.11.2013 року та договору поруки
№П/13/25 від 04.02.2014 року.

Обставини даної справи, які входять до
предмету доказування (неправомірні дії
(бездіяльність) відповідачів), завдання
шкоди позивачу з боку відповідача-2 та
причинний зв'язок між його
неправомірними діями (бездіяльністю) і
заподіяння ним шкоди) суд може
встановити самостійно в межах розгляду
даної справи, оскільки суд в даній
ситуації жодним чином не обмежений ні
своєю юрисдикцією, ні предметом позову
щодо збирання та оцінки доказів.

З огляду на зазначене, суд відмовляє в
задоволенні клопотання товариства з
обмеженою відповідальністю
"Консалтингова компанія "Всесвіт"
№11/12/14/К-1 від 11.12.2014 року про зупинення
провадження у справі №910/21525/14.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 15.12.2014, в порядку статті 77 ГПК
України, розгляд справи відкладений на
22.12.2014.

В судове засідання 22.12.2014 представники
відповідача-2 не з'явилися, вимоги
ухвали від 10.10.2014 року не виконали, про
поважні причини неявки суд не
повідомили, хоча про час та дату
судового засідання повідомлені
належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

Стаття 64 ГПК України встановлює, що у
разі відсутності сторін за адресою
місцезнаходження, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
ухвала про порушення провадження у
справі вважається врученою їм належним
чином.

Представник позивача у судовому
засіданні 22.12.2014 позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
позов.

Представник відповідача-1 у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні 22.12.2014, на підставі
ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача-1,
господарський суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Частина 1 статті 202 ЦК України
передбачає, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України
передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

12.11.2013 року між позивачем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ДОСЛІДНЕ
ФЕРРОВИРОБНИЦТВО" укладено кредитний
договір № КЛ/13/25 відповідно до п. 1.1.
банк відкриває позичальнику
відновлювальну відкличну кредитну
лінію з загальним лімітом в сумі 137 000
000,00 грн., позичальник зобов'язується
повернути кредит та сплатити проценти
за користування кредитом в межах
строку кредитування, встановленого в п.
1.3. цього договору, в розмірі 24,0 % річних,
та сплачувати інші платежі,
передбачені договором.

Відповідно до п. 1.3.1. кредитного
договору кредитна лінія відкривається
з 12 листопада 2013 року по 11 листопада 2014
року.

П. 1.3.2. договору передбачено, що
позичальник в будь-якому випадку
зобов'язаний повернути кредит в
повному обсязі до 11 листопада 2014 року.

Відповідно до статті 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення про позику,
якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

У відповідності до положень ст. 1049 ЦК
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 3.2. кредитного договору
погашення кредиту позичальник
здійснює на рахунок № 1402.980 в ПАТ
"ТЕРРА БАНК" код банку 380601, відповідно
до строків, визначених в п. 1.3. цього
договору, якщо останній день сплати
чергового платежу по кредиту припадає
на вихідний або святковий день то
сплата чергового платежу по кредиту
здійснюється у день, що передує такому
вихідному або святковому дню. У разі
ненадходження платежів від
позичальника у встановлені цим
договором строки, суми непогашених і
строк платежів визнаються
простроченими та наступного
банківського дня перераховуються на
рахунок простроченої заборгованості.

Відповідно до п. 3.3. кредитного договору
зокрема нарахування процентів за
користування кредитом по договору
здійснюється на суму фактичного
щоденного залишку заборгованості за
отриманими коштами, виходячи з
процентної ставки у розмірі,
визначеному у п. 1.1. цього договору. При
розрахунку процентів використовується
метод "факт/факт", виходячи з фактичної
кількості днів у місяці та у році.
Проценти за користування кредитом
нараховуються банком щомісячно, в дату,
визначену банком, але не пізніше
останнього робочого дня місяця.

П. 3.4. кредитного договору передбачено,
що проценти за користування кредитом
сплачуються позичальником щомісячно,
не пізніше п'ятого календарного дня
місяця, наступного за місяцем
нарахування, а також в день закінчення
строку, на який надано кредит.

У п. 3.5. кредитного договору
передбачено, що за користування
кредитними коштами, що не повернуті в
строки/терміни, передбачені цим
договором (прострочена заборгованість)
процентна ставка встановлюється в
розмірі 34,0 % річних.

П. 3.8. кредитного договору встановлена
черговість погашення позичальником
заборгованості.

П. 4.2.2. кредитного договору передбачено,
що позичальник зобов'язується
своєчасно сплачувати плату за кредит
на умовах і в порядку, передбачених цим
договором, а також суми передбаченої
цим договором неустойки.

Відповідно до п 4.3.4. кредитного
договору позивачеві надано право
вимагати від відповідача-2, незалежно
від строку погашення кредиту, сплати в
повному обсязі заборгованості за
кредитом та/або процентами за
користуванням кредитом, та/або суми
неустойки, передбачених кредитним
договором, у разі настання будь-якого
або всіх, передбачених п. 4.3.4.
кредитного договору випадків, зокрема
і невиконання позичальником у строк
своїх зобов'язань по поверненню
кредиту, та/або сплаті процентів за
користування кредитом та/або сплаті
комісійної винагороди та/або інших
зобов'язань по сплаті грошових коштів.

Позивач 28.08.2014 року направив
відповідачу-2 вимогу №27.08.2014/48-Вих від
27.08.2014 з повідомленням про наявну
заборгованість та вимогою її сплати.

Судом встановлено, що в порушення умов
договору та норм чинного законодавства
України, позичальник не виконав взяті
на себе зобов'язання по кредитному
договору № КЛ/13/25 від 12.11.2013 року, у
зв'язку з чим у останнього станом на
16.09.2014 року утворилась заборгованість
за кредитом у сумі 74 000 000,00 грн. та 4 427
835,61 грн. заборгованість по
прострочених процентах, нарахованих на
строкову заборгованість за кредитом.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Враховуючи вищезазначене, станом на
16.09.2014 року факт наявності
заборгованості за кредитним договором
№ КЛ/13/25 від 12.11.2013 року за кредитом у
сумі 74 000 000,00 грн. та 4 427 835,61 грн.
заборгованість по прострочених
процентах, нарахованих на строкову
заборгованість за кредитом
позичальника перед банком належним
чином доведений, документально
підтверджений та позичальником не
спростований.

У зв'язку з неналежним виконанням
грошових зобов'язань за кредитним
договором №КЛ/13/25 від 12.11.2013 року
позивач нарахував пеню у розмірі 188 234,60
грн. за несвоєчасну сплату процентів.

Також, у зв'язку з неналежним
виконанням грошових зобов'язань за
кредитним договором № КЛ/13/25 від 12.11.2013
року позивач нарахував 2 740 000,00 грн.
штрафу.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України
передбачає, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачає, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 3.6. кредитного договору
у випадку, якщо банком застосована до
позичальника неустойка у вигляді пені,
остання нараховується банком з дати
виникнення обставин, що є підставою для
застосування пені, до дати припинення
цих обставин включно, та сплачується
позичальником в порядку, передбаченому
п. 3.4. цього договору для нарахування та
сплати процентів, на рахунок, номер
якого повідомляється банком
позичальнику негайно після його
відкриття.

Відповідно до п. 3.7 кредитного договору
у випадку, якщо банком застосована до
позичальника неустойка у вигляді
штрафу, останній сплачується
позичальником протягом 5 банківських
днів з дати виникнення обставин, які є
підставою для застосування штрафу, на
рахунок, номер якого повідомляється
банком позичальнику негайно після його
відкриття.

Відповідно до п. 5.3. кредитного договору
за порушення визначених у цьому
договорі строків (термінів) повернення
кредиту та/або сплати процентів за
користування кредитними коштами та/або
комісійних винагород позичальник
зобов'язаний сплатити банку пеню, яка
обчислюється від суми простроченого
платежу, у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період за який сплачується
пеня, за кожен день прострочення.

П. 5.5. кредитного договору передбачено,
що за кожний випадок невиконання
прийнятих на себе зобов'язань,
передбачених п. 4.2. цього договору
позичальник сплачує штраф у розмірі 0,5 %
від суми кредитної лінії. Сплата штрафу
не звільняє позичальника від
неналежного виконання зобов'язань за
цим договором.

Дії відповідача-2 є порушенням вимог
договорів, тому є підстави для
застосування відповідальності за
умовами договору, Цивільного кодексу
України та Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань.

З огляду на вищенаведене, суд
погоджується з розрахунком пені у
розмірі 188 234,60 грн. за несвоєчасну
сплату процентів та 2 740 000,00 грн.
штрафу.

Частиною 1 статті 546 ЦК України
передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

04.02.2014 року в забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором між позивачем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Консалтингова
компанія "ВСЕСВІТ" укладено договір
поруки № П/13/25 відповідно до п 1.1. якого
в порядку та на умовах, визначених цим
договором, поручитель зобов'язується
відповідати перед кредитором за
виконання Товариством з обмеженою
відповідальністю "ДОСЛІДНЕ
ФЕРРОВИРОБНИЦТВО" його зобов'язань за
кредитним договором № КЛ/13/25 від 12.11.2013
року укладеним між кредитором і
боржником, а також усіх додаткових угод
до нього, які можуть бути укладені до
закінчення строку його дії (надалі за
текстом - основний договір), включаючи
зобов'язання із повернення отриманих
грошових коштів (суми кредиту), сплати
процентів за користування кредитними
коштами, комісій, пені, інших штрафних
санкцій, відшкодування збитків, тощо.
Строк, порядок надання та повернення
кредиту, нарахування та сплати
процентів, комісій визначено основним
договором.

Відповідно до ч.1 статті 553 ЦК України,
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно з ч. 1, 2 статті 554 ЦК України, у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

П. 1.2. договору поруки передбачено, що в
разі порушення боржником своїх
зобов'язань за основним договором
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники.

Відповідно до п. 1.3. договору поруки за
основним договором поручитель
відповідає перед кредитором в тому
обсязі, що і боржник.

Позивач направив 22.09.2014 року
відповідачеві-1 вимогу № 19.09.2014/34-Вих
від 19.09.2014 з повідомленням про наявну
заборгованість відповідача-2 та
вимогою її сплати.

Відповідно до п. 4.1. договору поруки цей
договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами і дії до
моменту виконання в повному обсязі
боржником та/або поручителем
зобов'язань за основним договором.

Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Враховуючи вищезазначене, факт
наявності у Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДОСЛІДНЕ
ФЕРРОВИРОБНИЦТВО" перед Публічним
акціонерним товариством "Терра Банк"
заборгованості за кредитним договором
№ КЛ/13/25 від 12.11.2013 року встановлений
судом, тому позовні вимоги позивача про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Консалтингова
компанія "ВСЕСВІТ" заборгованість на
суму 81 356 070,21 грн., що складається з 74 000
000,00 грн. заборгованість за кредитом, 4
427 835,61 грн. заборгованість по
прострочених процентах, нарахованих на
строкову заборгованість за кредитом, 188
234,60 грн. пені за несвоєчасну сплату
процентів та 2 740 000,00 грн. штрафу
визнаються судом обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про судовий збір" від 08.06.2011 року № 3674-VI,
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір", за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру ставка судового
збору встановлюється в розмірі 2
відсотків ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі.

Згідно статті 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" від
16.01.2014, № 719-VII, який опублікований 21.01.2014
року, з 1 січня 2014 року мінімальна
заробітна плата у місячному розмірі
становить 1 218,00 грн.

Ціна позову становить 81 356 070,21 грн.,
отже, сума судового збору за подання
даного позову має складати 73 080,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Згідно з п.4.46 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" №7 від 21.02.2013 року,
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору.

За таких обставин, з відповідачів
стягується судовий збір в доход
Державного бюджету України в сумі 73 080,00
грн.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1
ст. 32, ч. 1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 2 ст. 49, ст.ст.
82 - 85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд
міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДОСЛІДНЕ
ФЕРРОВИРОБНИЦТВО" (01015, м. Київ, вулиця
Цитадельна, будинок 6/8;
ідентифікаційний код: 37265230) та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Консалтингова
компанія "ВСЕСВІТ" (01021, м. Київ, вулиця
Грушевського, будинок 34/1;
ідентифікаційний код: 14274221) на користь
Публічного акціонерного товариства
"ТЕРРА БАНК" (01103, м. Київ, бульвар Дружби
Народів, будинок 28В; ідентифікаційний
код: 24425738) 74 000 000 (сімдесят чотири
мільйони) грн. 00 коп. заборгованість за
кредитом, 4 427 835 (чотири мільйони
чотириста двадцять сім тисяч вісімсот
тридцять п'ять) грн. 61 коп.
заборгованість по прострочених
процентах, нарахованих на строкову
заборгованість за кредитом, 188 234 (сто
вісімдесят вісім тисяч двісті тридцять
чотири) грн. 60 коп. пені за несвоєчасну
сплату процентів, 2 740 000 (два мільйони
сімсот сорок тисяч) грн. 00 коп. штрафу.

3.Стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДОСЛІДНЕ
ФЕРРОВИРОБНИЦТВО" (01015, м. Київ, вулиця
Цитадельна, будинок 6/8;
ідентифікаційний код: 37265230) та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Консалтингова
компанія "ВСЕСВІТ" (01021, м. Київ, вулиця
Грушевського, будинок 34/1;
ідентифікаційний код: 14274221) в доход
Державного бюджету України (р/р
3001, Одержувач: Головне управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві, Банк одержувача:
Головне управління Державної
казначейської служби України у м.
Києві, МФО 820019, ідентифікаційний код
37993783, код платежу: 22030001) судовий збір за
подання позовної заяви в розмірі 73 080
(сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00
коп.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати накази.

5.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання

повного тексту рішення: 29.12.2014.

Суддя

М.Є.
Літвінова