ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року Справа № 911/2845/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіДобролюбової
Т.В.,суддівГоголь Т.Г., Швеця В.О.
(доповідач)розглянувши касаційну
скаргуНовопетрівської сільської ради
Вишгородського району Київської
областіна постановуКиївського
апеляційного господарського суду від
26.11.2013у справі№ 911/2845/13 Господарського
суду Київської областіза
позовомНовопетрівської сільської ради
Вишгородського району Київської
областідоФізичної особи-підприємця
Правдивого Олександра
Миколайовичатретя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні
відповідачаТовариство з обмеженою
відповідальністю "Імператив
авто"пророзірвання договору оренди
земельної ділянки

У судовому засіданні 18.12.2014 у справі
було оголошено перерву до 25.12.2014 до
12 год. 40 хв.

за участю представників сторін від:

позивача: Морозов М.В. (дов. від 11.11.2014),

відповідача: Лупейко О.В. (дов. від
14.08.2012),

третьої особи: Лупейко О.В. (дов. від
19.08.2013)

ВСТАНОВИВ:

Новопетрівська сільська рада
Вишгородського району Київської
області звернулася з позовом до
Фізичної особи-підприємця Правдивого
Олександра Миколайовича, в якому з
урахуванням уточнень просила
розірвати укладений між сторонами
договір оренди земельної ділянки від
20.12.2005. В обґрунтування позовних вимог
Новопетрівська сільрада зазначала, що
в порушення умов договору оренди
відповідач використовує спірну
земельну ділянку не за цільовим
призначенням щодо розміщення СТО та
кафе-магазину, зокрема не здійснює на
земельній ділянці будь-яких
будівельних робіт. Також позивач
вказував на те, що відповідачем було
незаконно внесено як засновником право
на оренду цієї земельної ділянки до
статутного фонду третьої особи у
справі - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імператив авто". При
цьому позивач посилався на приписи
статей 96, 141, 143 Земельного кодексу
України, статей 81, 15, 32 Закону України
"Про оренду землі".

Рішенням Господарського суду
Київської області від 03.09.2013, ухваленим
суддею Яремою В.А., у позові відмовлено.
Вмотивовуючи рішення, місцевий
господарський суд виходив з
недоведеності матеріалами справи
обставин щодо використання
відповідачем спірної земельної
ділянки для інших, ніж передбачено
договором цілей. Враховано судом і те,
що на час розгляду спору був відсутній
факт передачі права оренди земельної
ділянки комунальної власності до
статутного фонду іншого товариства.
При цьому суд керувався приписами
статей 96, 141, 143, 144 Земельного кодексу
України, статей 81, 15, 32 Закону України
"Про оренду землі".

Київський апеляційний господарський
суд, колегією суддів у складі:
Гаврилюка О.М. - головуючого, Коротун
О.М., Іоннікової І.А., постановою від
26.11.2013 перевірене рішення місцевого
господарського суду залишив без змін з
тих же підстав.

За касаційною скаргою Новопетрівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області Вищий господарський
суд України (судді: Прокопанич Г.К.,
Алєєва І.В., Мирошниченко С.В.)
переглянув оскаржувану постанову суду
апеляційної інстанції та постановою
від 18.06.2014 задовольнив касаційну скаргу
скаржника, постанову апеляційного суду
та рішення суду першої інстанції
скасував, прийняв нове рішення, яким
позов задовольнив.

Постановою Верховного Суду України від
11.11.2014 постанова Вищого господарського
суду України від 18.06.2014 у цій справі
скасована, а матеріали справи
скеровані на розгляд до суду
касаційної інстанції.

В касаційній скарзі Новопетрівська
сільська рада Вишгородського району
Київської області просить скасувати
постанову апеляційного суду та рішення
суду першої інстанції, та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.
Обґрунтовуючи свої вимоги, скаржник
вказує на неврахування судами того, що
на спірній земельній ділянці, яка
надана відповідачу для розміщення СТО
та кафе-магазину, останнім не було
проведено будь-яких будівельних робіт,
що свідчить про невикористання спірної
земельної ділянки за цільовим
призначенням та є підставою для
розірвання договору оренди. Зазначає
скаржник і про неврахування судами
обставин щодо передачі відповідачем
права оренди земельної ділянки у
статутний фонд іншого товариства. При
цьому посилається на порушення судами
приписів статей 81, 15, 25, 32 Закону України
"Про оренду землі".

На адресу Вищого господарського суду
України від Фізичної особи-підприємця
Правдивого Олександра Миколайовича
надійшов відзив на касаційну скаргу, в
якому відповідач вказав про законність
та обґрунтованість оскаржуваних
судових актів, у зв'язку з чим просить
залишити їх без змін, а касаційну
скаргу позивача - без задоволення.

Вищий господарський суд України,
заслухавши доповідь судді Швеця В.О.,
пояснення представників сторін та
третьої особи, переглянувши матеріали
справи і доводи касаційної скарги,
перевіривши правильність застосування
господарськими судами приписів
чинного законодавства, відзначає таке.

Судами попередніх інстанцій
установлено та підтверджується
матеріалами справи, що 20.12.2005 між
Новопетрівською сільрадою
(орендодавець) і ФОП Правдивим О.М.
(орендар) укладено договір оренди
земельної ділянки строком на 25 років,
відповідно до якого орендодавець
передав в оренду земельну ділянку
площею 0,2512 га, кадастровий
№32:218:860:01:02:056:0002, розташовану на
території Київської області, с. Нові
Петрівці, вул. Леніна, 322 (пункти 1.1., 3.1.
договору). Пунктом 1.2. договору оренди
встановлено цільове призначення
земельної ділянки - під розміщення СТО,
кафе-магазину. Відповідно до розділу 10
договору оренди орендодавець має право
вимагати від орендаря цільового
використання орендованої земельної
ділянки, дотримання екологічної
безпеки землекористування, державних
стандартів, норм і правил, проектних
рішень, місцевих правил забудови
населених пунктів; виступати з
ініціативою щодо внесення змін до
договору або його розірвання у разі
погіршення стану об'єкта оренди
внаслідок його неналежного
використання або невиконання умов
договору. Згідно з пунктом 11.3. договору
дія договору оренди припиняється
достроково шляхом його розірвання за:
взаємною згодою сторін; за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін
внаслідок невиконання другою стороною
обов'язків, передбачених договором, і
внаслідок випадкового знищення,
пошкодження орендованої земельної
ділянки, яке істотно перешкоджає її
використанню, а також з інших підстав,
визначених законом. Договір
зареєстрований у Вишгородському
районному відділі № 11 Київської
регіональної філії державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру", про що в книзі
записів державної реєстрації
договорів оренди вчинено запис від
13.09.2006 № 31. Також судами
установлено, що 20.02.2013 виконавчим
комітетом Новопетрівської сільради
проведено перевірку дотримання вимог
земельного законодавства щодо
цільового використання орендованої
відповідачем земельної ділянки, в
результаті якої було встановлено, що на
зазначеній земельній ділянці немає
жодних забудов, а будівництво СТО та
кафе-магазину не ведеться. Установлено
судами і те, що 05.03.2013 Новопетрівською
сільрадою прийнято рішення № 456-20-6 про
розірвання договору оренди земельної
ділянки. Підставою позову
Новопетрівською сільрадою визначено
використання орендованої відповідачем
земельної ділянки не за цільовим
призначенням з огляду на відсутність
будівництва СТО та кафе-магазину. Крім
цього, як на підставу для розірвання
договору оренди позивач посилався на
обставини щодо передачі відповідачем
права оренди земельної ділянки у
статутний фонд ТОВ "Імператив авто".
Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
Законом України "Про оренду землі",
іншими нормативно - правовими актами та
договором оренди землі. Відповідно до
пункту 2 статті 651 Цивільного кодексу
України договір може бути розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною. Істотним є
таке порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. За приписами
статті 1 Закону України "Про оренду
землі" оренда землі - це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності. Статтею 6 цього Закону
унормовано, що орендарі набувають
права оренди земельної ділянки на
підставах і в порядку, передбачених
Земельним кодексом України, Цивільним
кодексом України, цим та іншими
законами України і договором оренди
землі. Приписами статей 24 і 25 Закону
України "Про оренду землі" визначено
перелік обов'язків орендодавця і
орендаря, невиконання яких може бути
підставою для розірвання договору
оренди. Згідно зі статтею 31 цього ж
Закону, договір оренди землі може бути
розірваний за згодою сторін. На вимогу
однієї із сторін договір оренди може
бути достроково розірваний за рішенням
суду в порядку, встановленому законом.
Розірвання договору оренди в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не встановлено
законом або договором. Відповідно до
статті 32 Закону України "Про оренду
землі", на вимогу однієї із сторін
договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України. Як на підставу для
примусового припинення права на
земельну ділянку у судовому порядку
позивач посилався на приписаи статті 143
Земельного кодексу України, зокрема,
використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням. Проте, факт
нецільового використання спірної
земельної ділянки судами у цій справі
не установлений. Дослідивши усі
обставини справи та надавши оцінку
зібраним у справі доказам, суди
попередніх інстанцій установили, що
спірна земельна ділянка
використовується орендарем - Фізичною
особою-підприємцем Правдивим
Олександром Миколайовичем, останній
використовує земельну ділянку
відповідно до умов договору оренди та
її цільового призначення. Водночас, в
процесі розгляду справи суди
встановили, що спірна земельна ділянка
в статутному фонді третьої особи не
перебуває, тобто право оренди не
відчужене. Виходячи з того, що
юридичних фактів, з якими
законодавство пов'язує можливість
розірвання оспорюваного договору
судами попередніх інстанцій не
установлено, визнається
законним висновок судів про
відсутність правових підстав для
задоволення позову Новопетрівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області. Доводи касаційної
скарги не можуть бути підставою для
скасування постанови у справі,
оскільки спростовуються
встановленими судами попередніх
інстанцій обставинами. Колегія суддів
також зазначає, що скаржник в
касаційній скарзі вказує і на питання,
які стосуються оцінки доказів. Згідно з
частиною другою статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази. Таким чином, підстав для
скасування переглянутої постанови
апеляційної інстанції та задоволення
касаційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Новопетрівської
сільської ради Вишгородського району
Київської області залишити без
задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 26.11.2013 у справі
№ 911/2845/13 Господарського суду
Київської області залишити без змін.

Головуючий суддя:
Т.
Добролюбова

Судді:
Т. Гоголь

В. Швець