ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"22" грудня 2014 р.
Справа № 911/44/14

За скаргою Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України»;

на дії управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області;

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України»;

до Дочірнього підприємства
«Києво-Святошинське управління по
експлуатації газового господарства»
ВАТ «Київоблгаз»;

про стягнення 8 787 098,47 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від скаржника (стягувача): Кость О.Г
(довіреність № 14-105 від 18.04.2014 року);

від боржника: Павлюк І.І. (довіреність №
36 від 06.02.2014 року);

від ВДВС: не з'явився;

обставини справи:

Рішенням Господарського суду
Київської області від 18.02.2014 року у
справі № 911/44/14 позов
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» задоволено
частково, з відповідача на користь
позивача присуджено до стягнення 7 366
099,94 грн. основного боргу та 68820,00 грн.
витрат по сплаті судового збору.

06.03.2014 року на виконання рішення
Господарського суду Київської області
від 18.02.2014 року у справі № 911/44/14 видано
наказ.

07.11.2014 року Публічне акціонерне
товариство «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України»
звернулось до Господарського суду
Київської області зі скаргою на дії
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області № 14/2-4743 від 05.11.2014
року

Відповідно до ст. 1212 Господарського
процесуального кодексу України скарги
на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.
Скарги на дії органів Державної
виконавчої служби розглядаються
господарським судом, про час і місце
якого повідомляються ухвалою стягувач,
боржник чи прокурор та орган виконання
судових рішень.

Також, скаржник зазначив, що спірну
постанову від 20.10.2014 року ВП № 44899874 про
зупинення виконавчого провадження
отримав 27.10.2014 року, тому причини
пропуску строку на оскарження є
поважними.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 10.11.2014 року було прийнято
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» до
розгляду та призначено її розгляд на
18.11.2014 року.

В судове засідання, яке відбулось 18.11.2014
року, представники боржника та
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області не з'явилися,
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області вимоги ухвали
Господарського суду Київської області
від 10.11.2014 року не виконало, у зв'язку з
чим розгляд справи відкладався на
02.12.2014 року.

В судове засідання, яке відбулось 02.12.2014
року, представники скаржника та
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області не з'явилися. У
зв'язку з чим, розгляд скарги було
відкладено до 22.12.2014 року.

В ході розгляду скарги боржником та
виконавчою службою були подані відзиви
про заперчення вимог скарги. В
судовому засіданні 22.12.2014 року боржник
надав доповнення до заперечень на
скаргу.

Розглянувши в судовому засіданні 22.12.2014
року скаргу Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» на дії
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області № 14/2-4743 від 05.11.2014
року, судом встановлено наступне.

На виконанні у Відділі примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
перебуває виконавче провадження ВП №
44899874 від 25.09.2014 року про стягнення з
Дочірнього підприємства
«Києво-Святишинське управління по
експлуатації газового господарства
ВАТ «Київоблгаз» (боржник) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» (компанія) 7 366 099,94
грн. основного боргу та 68 820,00 грн.
витрат по сплаті судового збору за
наказом Господарського суду Київської
області від 06.03.2014 року у справі № 911/44/14.

20.10.2014 року Відділом примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
винесено постанову про зупинення
виконавчого провадження ВП № 44899874 на
підставі п. 15 ч. 1 ст. 37 ст. 39 Закону
України «Про виконавче провадження».

Скаржник вважає, що вищенаведена
постанова про зупинення виконавчого
провадження винесена безпідставно та з
порушенням норм чинного законодавства
України, у зв'язку з чим, просить
визнати незаконними дії Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області щодо винесення
постанови від 20.10.2014 року про зупинення
виконавчого провадження, визнати
недійсною постанову та зобов'язати
виконавчу службу скасувати спірну
постанову.

Скаржник вважає, що спірну постанову
винесено з порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки однією з
підстав зупинення виконавчого
провадження є виписка з Реєстру
підприємств паливно-енергетичного
комплексу, яка видається розрахунковим
центром - підрозділом оптового
постачальника електричної енергії -
державного підприємства «Енергоринок»
на підтвердження участі підприємства
паливно-енергетичного комплексу у
процедурі погашення заборгованості
відповідно до п. 3.2.6 Закону України «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу».

Також, скаржник стверджує, що дія
Закону України «Про заходи, спрямовані
на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу»
поширюється на заборгованість, що
виникла до 01.01.2013 року за енергоносії,
що на думку скаржника не було враховано
Відділом примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області.

Зокрема, скаржник посилається на п. 4
інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 21.01.2013
року № 01 -06/77/2013 «Про Рішення
Конституційного Суду України від 13.12.2012
N 18- рп/2012 зі справи N 1-26/2012 (справи про
стягнення заборгованості з
підприємств паливно-енергетичного
комплексу)», в якому зазначено, що
Конституційним Судом України вирішено
(пункт 1 резолютивної частини Рішення),
в аспекті конституційного звернення
положення пункту 15 частини першої
статті 37 Закону України «Про виконавче
провадження» від 21 квітня 1999 року N
606-ХІУ, з наступними змінами, у
взаємозв'язку з положеннями частини
першої статті 41, частини п'ятої статті
124, пункту 9 частини третьої статті 129
Конституції України, статті 115
Господарського процесуального кодексу
України, пунктів 1.3, 1.4 статті 1, частини
другої статті 2, абзацу шостого пункту
3.7 статті 3 Закону України «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу» від 23
червня 2005 року N 2711-IV, з наступними
змінами, треба розуміти так, що:

- обов'язкове зупинення
виконавчого провадження та заходів
примусового виконання судових рішень
здійснюється лише щодо стягнення
заборгованості, яка виникла через
неповні розрахунки за енергоносії, та
щодо учасників розрахунків, визначених
Законом України «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу»;

- внесення юридичної особи,
незалежно від форми власності до
Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості, не є підставою для
зупинення виконавчого провадження та
заходів примусового виконання судових
рішень щодо стягнення з неї
заборгованості, яка не стосується
неповних розрахунків за енергоносії і
не визначена Законом України «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно- енергетичного комплексу.

Скаржник зазначає, що зупиняючи
виконавче провадження виконавча
служба повинна була керуватись
випискою ДП «Енергоринок», що
підтверджує перебування Боржника у
відповідному Реєстрі, а також
матеріалами, які б підтверджували, що
заборгованість, яка підлягає стягненню
згідно з наказом суду, виникла за
енергоносії до розрахункової дати (до
01.01.2013 року), визначеної Законом України
«Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу».

Однак, рішенням Господарського суду
Київської області від 18.02.2014 року у
справі № 911/44/14 з боржника було
стягнуто суму основного боргу в тому
числі за актом грудня 2012 року,
заборгованість за яким з огляду на 6.1.
Договору від 30.09.11 № 14/2496/11, виникає лише
з 30-го числа місяця наступного за
місяцем поставки газу, тобто в кінці
січня 2013 року. Також, заборгованість зі
сплати судового збору виникла з дати
набрання відповідним судовим рішенням
законної сили і на яку згідно п. 1.4 ст. 1
Закону його дія не поширюється.

Дослідивши викладені у скарзі
обставини та враховуючи надані
боржником та виконавчою службою докази
та пояснення судом встановлено, що
боржник - ДП «Києво-Святошинське УЕГГ»
ПАТ Київоблгаз» на підставі наказу
Мінпаливенерго України від 10.11.2005 року
№ 568 внесений до Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу», що підтверджується
відповідною випискою, виданою
Розрахунковим центром ДП
«Енергоринок» від 16.10.2014 року.

Таким чином, спростовано твердження
скаржника про відсутність виписки ДП
«Енергоринок», що підтверджує
перебування Боржника у відповідному
Реєстрі.

Щодо доводів стягувача відносно того,
що дія Закону України «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу» не
поширюється на спірну заборгованість,
яка виникла після 01.01.2013 року, судом
встановлено наступне.

Пунктом 1.3. ст. 1 Закону України «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу»
зокрема визначено, що учасниками
розрахунків відповідно до даного
Закону є підприємства
паливно-енергетичного комплексу (до
яких відноситься і Боржник як
газопостачальне та газорозподільне
підприємство), які мають дебіторську
або кредиторську заборгованість та
здійснюють заходи щодо її погашення на
умовах, визначених цим Законом.

Згідно з пп. 3.2.6 п. 3.2 ст. З Закону України
«Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу» підприємство
паливно-енергетичного комплексу
вважається таким, що бере участь у
процедурі погашення заборгованості, з
дня видання наказу Міністерством
палива та енергетики України про
затвердження переліку підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
прийняли рішення про участь у
процедурі погашення заборгованості.
Документом, що підтверджує участь
підприємства паливно-енергетичного
комплексу у процедурі погашення
заборгованості, є виписка з Реєстру.

Вищезазначена заборгованість ДП
«Києво-Святошинське УЕГГ» перед ПАТ
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» є заборгованістю за
енергоносії, а саме: за поставлений у 2012
році природний газ для потреб
населення згідно Договору на
купівлю-продаж природного газу від
30.03.2012 року № 140003/12-Н, яка виникла у
зв'язку з неповними розрахунками
населення Києво-Святошинського району
Київської області за спожитий
природний газ.

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що
оплата за газ здійснюється Покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати планових обсягів газу
протягом місяця поставки з урахуванням
положень п. 6.2. Договору.

Згідно п. 6.2. Договору, оплата за газ
здійснюється з поточного рахунка із
спеціальним режимом використання
Покупця на поточний рахунок із
спеціальним режимом використання
Продавця відповідно до вимог Закону
України «Про засади функціонування
ринку природного газу» кожного
банківського дня розрахункового
місяця згідно з алгоритмом розподілу
коштів, установленим відповідною
постановою НКРЕ, та зараховується, як
оплата за газ в тому ж місяці у якому
надійшли кошти. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 30-го числа місяця наступного за
місяцем поставки газу.

Таким чином, умова п. 6.2. Договору про
оплату природного газу до 30-го числа
місяця наступного за місяцем поставки
газу передбачає граничний термін
остаточного розрахунку за фактично
переданий газ, після якого настає
прострочення. В той же час, п. 6.2.
Договору передбачає оплату за газ з
поточного рахунка із спеціальним
режимом використання Покупця на
поточний рахунок із спеціальним
режимом використання Продавця
відповідно до вимог Закону України
«Про засади функціонування ринку
природного газу» кожного банківського
дня розрахункового місяця згідно з
алгоритмом розподілу коштів,
установленим відповідною постановою
НКРЕ, та зараховується, як оплата за газ
в тому ж місяці, у якому надійшли кошти.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 18.02.2014 року у
справі № 911/44/14 зокрема встановлено, що
на виконання п. 2.1 Договору позивач
поставив, а відповідач прийняв у період
з березня по грудень 2012 року природний
газ на загальну суму 63 520 613,37 грн., що
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу за
період з березня 2012 року по грудень 2012
року.

Таким чином, документом учасників
розрахунків, який фіксує суму
кредиторської заборгованості, що
належить до погашення з використанням
передбачених Законом механізмів, є
відповідний Акт за грудень 2012 року.
Також необхідно зазначити, що акт
приймання-передачі природного газу для
подальшої реалізації населенню у
грудні 2012 року на суму 16 185 593,27 грн., про
який йдеться у скарзі, підписано між
сторонами Договору 31.12.2012 року, тобто
документ складено до настання
визначеної Законом розрахункової дати.

Також, в доповненнях до заперечень на
скаргу боржник зазначив та надав акт
звіряння розрахунків від 31.12.2012 року, що
підписаний між боржником та
стягувачем, яким підтверджується, що
заборгованість за поставлений
природний газ згідно Договору на
купівлю-продаж природного газу від
30.03.2012 року № 140003/12-Н виникла у боржника
перед стягувачем до розрахункової дати
(до 01.01.2013 року) в розумінні п. 1.8. Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу».

Згідно даного акту звіряння
розрахунків, станом на 31.12.2012 року,
заборгованість ДП «Києво-Святошинське
УЕГГ» ПАТ «Київоблгаз» перед ПАТ
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» за поставлений
природний газ у 2012 році згідно
вищезазначеного Договору складала 18 326
349, 68 грн. Зазначена заборгованість
частково погашена боржником та наданий
момент складає 7 366 099,94 грн.

Відповідно до пп. 1 п. 1.4. ст. 1 Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу» заборгованість, у
розумінні даного Закону, це
підтверджена учасниками розрахунків
на розрахункову дату сума коштів, яка
підлягає сплаті за товари, роботи
(послуги), спожиті у процесі
виробництва (видобутку), передачі
(транспортування) та/або постачання
енергоносіїв, відповідно до укладених
договорів або з інших підстав,
передбачених законом, у тому числі суми
пені, штрафних та фінансових санкцій,
але не сплачена.

Рішенням Конституційного суду України
від 13.12.2012 року №18-рп/2012 у справі
№ 1-26/2012, (справа про стягнення
заборгованості з підприємств
паливно-енергетичного комплексу), яким
офіційно розтлумачено положення
пункту 15 частини першої статті 37 Закону
України «Про виконавче провадження»,
зокрема визначено, що «обов'язкове
зупинення виконавчого провадження та
заходів примусового виконання судових
рішень здійснюється лише щодо
стягнення заборгованості, яка виникла
через неповні розрахунки за
енергоносії, та щодо учасників
розрахунків, визначених Законом
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу».

Разом з цим в мотивувальній частині
даного Рішення зазначено, що за
законодавством України підприємства
паливно-енергетичного комплексу мають
стратегічне значення для економіки і
безпеки держави, тому, на думку
Конституційного Суду України, з метою
створення умов для підтримання їх
стабільного фінансово-економічного
стану законом можуть встановлюватися
особливості правового регулювання
відносин у цій сфері. У зв'язку з цим
зупинення проведення виконавчих дій
щодо примусового виконання судових
рішень про стягнення з таких
підприємств, у разі їх внесення до
Реєстру, заборгованості, що виникла
внаслідок неповних розрахунків за
енергоносії, є заходом, спрямованим на
забезпечення життєво важливих
суспільних інтересів.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону
України «Про виконавче провадження»,
несення підприємства
паливно-енергетичного комплексу до
Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу» є обставиною, що зумовлює
обов'язкове зупинення виконавчого
провадження.

Згідно абз. 5 ч. 2 ст. 39 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження зупиняється у випадках,
передбачених пунктом 15 статті 37 цього
Закону, - до закінчення строку дії
процедури погашення заборгованості
підприємствами паливно-енергетичного
комплексу, визначеного Законом України
«Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу».

Пунктом 3.4. ст. 3 Закону України «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу»
визначено, що процедура погашення
заборгованості підприємствами
паливно-енергетичного комплексу діє до
1 січня 2016 року.

Разом з цим, пунктом 3.7 ст. 3 Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу» передбачено, що на строк
участі підприємства
паливно-енергетичного комплексу у
процедурі погашення заборгованості
підлягають зупиненню виконавчі
провадження та заходи примусового
виконання рішень щодо цього
підприємства із стягнення
заборгованості, яка виникла до 1 січня
2013 року, що підлягають виконанню в
порядку, встановленому Законом України
«Про виконавче провадження», крім
рішень про виплату заробітної плати,
вихідної допомоги, інших виплат
компенсацій), що належать працівнику у
зв'язку з трудовими відносинами,
відшкодування матеріальної (майнової)
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
пошкодженням здоров'я або смертю,
стягнення аліментів, та рішень про
стягнення заборгованості із сплати
внесків до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, яка виникла
до 1 січня 2011 року, і заборгованості із
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до органів
Пенсійного фонду України.

Зазначеними нормами законодавства
встановлено вичерпний перелік видів
заборгованості, щодо якої не
підлягають зупиненню виконавчі
провадження та заходи примусового
виконання судових рішень щодо
підприємства - боржника, включеного до
Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу».

Отже, зупинення виконавчого
провадження законом не ставиться в
залежність від правової природи
заборгованості та підстав її
виникнення, крім випадків, прямо
встановлених Законом.

Таким чином, внесення боржника до
Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості, відповідно до Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу» є безумовною підставою для
зупинення виконавчого провадження у
відповідності до положень п. 15 ч. 1 ст. 37
Закону України «Про виконавче
провадження», крім випадків,
встановлених законом.

Аналогічні висновки містяться в
постановах Вищого господарського суду
України від 12.01.2012 р. у справі № 4/96-1739,
від 06.09.2012 р. у справі № 5015/5922/11, від
13.09.2012 р. у справі № 5015/5925/11.

Порядок внесення підприємства до
Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості, визначається згаданим
Закону України «Про заходи, спрямовані
на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу» .

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу» для
участі у процедурі погашення
заборгованості шляхом застосування
механізмів, визначених цим Законом,
орган управління підприємства
паливно-енергетичного комплексу
приймає відповідне рішення.
Підприємство паливно-енергетичного
комплексу, яке прийняло рішення про
участь у процедурі погашення
заборгованості, підлягає реєстрації
шляхом внесення цього підприємства до
Реєстру.

За змістом пп. 3.2.6 п. 3.2 ст. 3 Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу» перелік підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
прийняли рішення про участь у
процедурі погашення заборгованості,
затверджується наказом Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України, який є підставою для внесення
до Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу,
визначених переліком. Підприємство
паливно-енергетичного комплексу
вважається таким, що бере участь у
процедурі погашення заборгованості, з
дня видання наказу про затвердження
переліку підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
прийняли рішення про участь у
процедурі погашення заборгованості.
При цьому, документом, що підтверджує
участь підприємства
паливно-енергетичного комплексу у
процедурі погашення заборгованості, є
виписка з Реєстру.

Таким чином, допустимим доказом
внесення підприємства
паливно-енергетичного комплексу до
Реєстру підприємств, які беруть участь
у процедурі погашення заборгованості
відповідно до Закону України «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу» є
виписка з цього Реєстру.

На підтвердження внесення до Реєстру
підприємств паливно-енергетичного
комплексу, боржником надано суду
виписку з Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу», що підтверджує участь
підприємства боржника у процедурі
погашення заборгованості.

Згідно зі ст. 124 Конституції України всі
судові рішення ухвалюються іменем
України і є обов'язковими до виконання
на всій території України.

За приписами ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
«Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про державну виконавчу службу»,
державна виконавча служба входить до
системи органів Міністерства юстиції
України і здійснює виконання рішень
судів, третейських судів та інших
органів, а також посадових осіб
відповідно до законів України.
Завданням державної виконавчої служби
є своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Згідно з приписами ст. 1 Закону України
«Про виконавче провадження», виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Стаття 2 Закону України «Про виконавче
провадження» передбачає, що примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу.

Поряд з цим, статтею 11 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Поряд з цим, жодним нормативно -
правовим актом чинного законодавства
України, якими регулюються умови і
порядок виконання судових рішень та
основи організації і діяльності
державної виконавчої служби, обов'язку
тлумачення судових рішень в контексті
правової природи заборгованості, що
підлягає стягненню в порядку Закону
України «Про виконавче провадження»,
та надання оцінки підставам і часу
виникнення цієї заборгованості, на
державну виконавчу службу або ж
безпосередньо державних виконавців не
покладені та, відповідно, до їх
компетенції не належать.

Водночас, слід відзначити, що згідно з
частиною другою ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З урахуванням вищенаведеного, суд
дійшов висновку, що оскаржувані ПАТ
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» дії Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області щодо винесення
постанови про зупинення виконавчого
провадження, були вчинені відповідно
до вимог законодавства та у межах
повноважень суб'єкта оскарження.

Відповідно до п. 9.13 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України» за
результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, або
визнає дії чи бездіяльність органу
Державної виконавчої служби
незаконними, чи визнає недійсними
наслідки виконавчих дій, або зобов'язує
орган державної виконавчої служби
здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу
відхиляє.

За таких обставин, суд відмовляє у
задоволенні скарги Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» № 14/2-4743 від 05.11.2014 року на дії
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області щодо винесення
постанови від 20.10.2014 року про зупинення
виконавчого провадження з примусового
виконання наказу суду у справі № 911/44/14.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 86, 121-2 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Скаргу Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» № 14/2-4743
від 05.11.2014 року на дії Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області щодо винесення
постанови від 20.10.2014 року про зупинення
виконавчого провадження з примусового
виконання наказу суду у справі № 911/44/14
залишити без задоволення.

Суддя
Т.П. Карпечкін