ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2014 р.
Справа № 914/3984/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «КЛОВ», м.Київ

до відповідача: Приватної агроторгової
фірми «Винниківська», с.Чишки
Пустомитівського району Львівської
області

про стягнення 44398,07грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицькій О.Р.

Представники:

від позивача: Дирда І.Є. - представник за
довіреністю

від відповідача: не з'явився

Суть спору: позов заявлено Товариством
з обмеженою відповідальністю «КЛОВ»,
м.Київ до Приватної агроторгової фірми
«Винниківська», с.Чишки
Пустомитівського району Львівської
області про стягнення 67404,87грн., з яких
42522,08грн. попередньої оплати, 12126,17грн.
пені та 12756,62грн. штрафу.

Ухвалою суду від 13.11.2014р. порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду в судовому засіданні на
26.11.2014р. Ухвалою суду прийнято заяву
ТзОВ «КЛОВ» про зменшення розміру
позовних вимог (вх.№5617/14 від 25.11.2014р. та
вх.№5657/14 від 26.11.2014р.), у якій позивачем
заявлено до стягнення 22522,08грн.
попередньої оплати, 12119,37грн. пені та
9756,62грн. штрафу, й відкладено розгляд
справи на 22.12.2014р. у зв'язку з неявкою
відповідача та враховуючи подане ним
клопотання.

Представнику позивача роз'яснено
права, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК
України.

Представник позивача в судове
засідання 22.12.2014р. з'явився, позовні
вимоги підтримав повністю з мотивів
вказаних у позовній заяві та заявах про
зменшення розміру позовних вимог
(вх.№5617/14 від 25.11.2014р. та вх.№5657/14 від
26.11.2014р.). Ствердив, зокрема, що в квітні
2013 року між позивачем та відповідачем -
ПАФ «Винниківська» укладено договір
поставки, у який в лютому 2014 року
внесено зміни. На виконання умов
договору позивачем перераховано
відповідачу 367590,58грн. попередньої
оплати. Проте, зважаючи на відсутність
товару ПАФ «Винниківська» здійснено
поставку передбаченого умовами
договору товару лише на суму 13425,28грн.
Сума попередньої оплати частково
повернута відповідачу протягом
листопада 2013 року - вересня 2014 року, а в
серпні 2014 року додатково поставлено
товар на суму 50643,22грн. Проте,
визначений договором строк поставки
товару закінчився 01.04.2014р. Внаслідок
неналежного виконання ПАФ
«Винниківська» взятого на себе за
договором зобов'язання, позивачу не
поставлено товар на суму 42522,08грн.
Зазначене зумовило звернення ТзОВ
«КЛОВ» до суду із позовною заявою.
Зважаючи на часткове повернення в
листопаді 2014 року попередньої оплати в
розмірі 20000,00грн., позивачем зменшено
розмір позовних вимог та заявлено до
стягнення 22522,08грн. неповернутої
попередньої оплати, 12119,37грн. пені та
9756,62грн. штрафу. Просив позов
задоволити.

Відповідач явки повноважного
представника в судове засідання
22.12.2014р. повторно не забезпечив,
письмового відзиву на позовну заяву не
надав, однак подав заяву (вх.№55545/14 від
22.12.2014р.) про відкладення розгляду
справи у зв'язку із неможливістю
забезпечити явку повноважного
представника в судове засідання.

Пленумом Вищого господарського суду у
п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р.
роз'яснено, що господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і
т.п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32-34 ГПК), причому відсутність коштів для
оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що неможливість
забезпечити явку повноважного
представника ПАФ «Винниківська» у
судове засідання належними та
допустимими доказами не доведено.

Суд, відповідно до ст.75 ГПК України,
вважає за можливе розглянути справу за
наявними в ній матеріалами, в яких
достатньо доказів для прийняття
рішення по суті спору, у відповідності
до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом
створювались сторонам необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, у зв'язку із чим
передбачені у ст.77 ГПК України підстави
для відкладення розгляду справи не
вбачаються. Подане відповідачем
клопотання про відкладення розгляду
справи залишено без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та
розглянувши подані докази в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представника позивача, судом
встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю «КЛОВ» (позивач по
справі, покупець за договором) та
Приватною агроторговою фірмою
«Винниківська» (відповідач по справі,
продавець за договором) укладено
договір поставки №КЛВ120413/1 від 12.04.2013р.,
за яким продавець зобов'язався
передати у встановлені строки зернові
культури - кукурудзу врожаю 2013 року,
надалі - товар, а покупець - прийняти та
оплатити цей товар (п.1.1).

Додатковою угодою №1К від 14.02.2014р.
сторонами внесено зміни у окремі
положення договору поставки КЛВ120413/1
від 12.04.2013р.

Так, у п.4.2 договору визначено, що
поставка (передача у власність) товару
має здійснюватись продавцем у строки
та обсяги за наступним принципом: до 01
квітня 2014 року продавець зобов'язаний
передати у власність покупця урожай
кукурудзи у кількості, загальна
вартість яких за передавальними
документами (накладними, актами) має
бути не менше розміру всієї
передоплати, яку продавець отримав за
кукурудзу відповідно до умов п.5.2 цього
договору.

Відповідно до умов договору, загальна
базова вартість товару, узгоджена
сторонами на момент його укладення,
становить 367590,58грн., в тому числі ПДВ
(п.5.2). Покупець зобов'язується зробити
100% передоплату вартості товару шляхом
перерахування на розрахунковий
рахунок продавця грошових коштів у
розмірі зазначеного в п.5.2 договору
(п.5.3).

На виконання взятого на себе за
договором зобов'язання позивачем
перераховано на рахунок ПАФ
«Винниківська» 367590,58грн. передоплати
за кукурудзу, що підтверджується
платіжними дорученнями №3148 та № 3162 від
16.04.2013р. На підтвердження здійснення
вказаних господарських операцій ТзОВ
«КЛОВ» надано податкові накладні №15 та
№16 від 16.04.2013р.

Підписаною представниками сторін та
скріпленою їх печатками накладною
№РН-0000330 від 28.10.2013р. підтверджується
поставка товару на суму 13425,28грн.

У позовній заяві зазначено, що у зв'язку
із відсутністю товару, за який
позивачем здійснено попередню оплату
за договором поставки КЛВ120413/1 від
12.04.20013р., ПАФ «Винниківська» за період з
18.11.2013р. по 28.03.2014р. повернуто
перераховані ТзОВ «КЛОВ» кошти
попередньої оплати в розмірі 231000,00грн.,
на підтвердження чого до матеріалів
справи долучено виписки з рахунку
позивача за вказаний період.

Відповідно до п.4.2 договору, 01.04.2014р.
закінчився погоджений сторонами строк
поставки товару.

Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ
«КЛОВ» направлено на адресу ПАФ
«Винниківська» претензію №2 про
повернення попередньої оплати та
сплати неустойки від 11.08.2014р.

Проте, 11.08.2014р. сторонами підписано
додаткову угоду №1 до договору
поставки №КЛВ120413/1 від 12.04.2013р., за якою,
у зв'язку з недостатністю зібраного
врожаю/неврожаєм
сільськогосподарської культури, що є
предметом договору, необхідного для
повного погашення зобов'язань зі
сторони продавця на суму проведеної
передоплати покупцем, згідно п.5.3
договору, сторони досягнули згоди
змінити предмет договору на іншу
сільськогосподарську культуру в
кількості
непоставленого/недопоставленого
товару, відповідно до виданої (виданих)
накладних та акту розрахунку, доданих
до даної додаткової угоди як невід'ємні
частини (п.1, п.п.1).

Так, відповідно до підписаної
представниками сторін та скріпленої їх
печатками видаткової накладної
№РН-0000216 від 13.08.2014р. відповідачем
поставлено позивачу пшеницю на суму
50643,22грн.

Також сторонами підписано акт
розрахунок №1 від 13.08.2014р. для ПАФ
«Винниківська» (додаток №1 до договору
№КЛВ120413/1 від 12.04.2013р.), з якого
вбачається що сальдо на користь ТзОВ
«КЛОВ» становить 72522,08грн.

12.09.2014р. ПАФ «Винниківська» частково
повернуто ТзОВ «КЛОВ» 30000,00грн.
авансових платежів, на підтвердження
чого до матеріалів справи долучено
відповідну виписку з рахунку позивача.

Неналежне виконання контрагентом
взятих на себе за договором зобов'язань
зумовило звернення ТзОВ «КЛОВ» до суду
із позовною заявою про стягнення
42522,08грн. попередньої оплати, 12126,17грн.
пені та 12756,62грн. штрафу.

Однак, 03.11.2014р. відповідачем повернуто
ще 10000,00грн. попередньої оплати, що
відображено у виписці із рахунку
позивача. Оскільки зазначений платіж
не враховано при поданні позовної
заяви, ТзОВ «КЛОВ» подано заяву
(вх.№5617/14 від 25.11.2014р.) про зменшення
розміру позовних вимог в цій частині, а
також перераховано розмір штрафних
санкцій та заявлено до стягнення
32522,08грн. попередньої оплати, 12119,37грн.
пені та 9756,62грн. штрафу.

Після прийняття позовної заяви до
розгляду судом та порушення
провадження по справі, ПАФ
«Винниківська» повернуто позивачу
10000,00грн. попередньої оплати за
договором, що підтверджується
платіжним дорученням №8 від 25.11.2014р.
Зазначені обставини позивачем
враховано та подано заяву (вх.№5657/14 від
26.11.2014р.) про зменшення розміру позовних
вимог, до стягнення заявлено 22522,08грн.
попередньої оплати, 12119,37грн. пені та
9756,62грн. штрафу.

При прийнятті рішення по справі суд
виходив з наступного.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з
підстав виникнення зобов'язань, є
зокрема договори та інші правочини.

Як передбачено ч.1 ст.712 ЦК України та ч.1
ст.265 ГК України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.712 ЦК України, до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Як визначено ч.ч.1, 2 ст.693 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо такий
строк не встановлений договором, - у
строк, визначений відповідно до статті
530 цього Кодексу. Якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, за ст.610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності до ст.193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник
господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги в
частині стягнення 22522,08грн. попередньої
оплати за договором обґрунтовані
матеріалами справи, відповідачем не
спростовані та підлягають до
задоволення.

Щодо позовних вимог про стягнення
неустойки, суд зазначає, що згідно ст.230
ГК України, штрафними санкціями в цьому
Кодексі визначаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.6 ст.231 ГК України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно з п.7.3 договору, за недопоставку
(несвоєчасну поставку) товару у строки
та обсяги відповідно до п.п.4.2.1 цього
договору, продавець зобов'язується
сплатити покупцю пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочення поставки від
базової вартості
непоставленого/недопоставленого
товару згідно п.5.1 договору.

Оскільки п.4.2 договору термін виконання
зобов'язання із поставки товару
визначено вказівкою на конкретну дату,
а саме: до 1 квітня 2014 року, то останнім
днем виконання такого зобов'язання є
31.03.2014р. - день, що передував цьому
терміну. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Проаналізувавши долучений
позивачем до заяви про зменшення
розміру позовних вимог розрахунок суми
пені, заявленої до стягнення, суд
приходить до висновку, що позивачем
вірно визначено момент прострочення
боржника - 01.04.2014р.

Проте, суд звертає увагу, що відповідно
до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Пленумом Вищого господарського суду
України у п.2,5 Постанови №14 від 17.12.2013р.
роз'яснено, що приписом ч.6 ст.232 ГК
України, передбачено не позовну
давність, а період часу, за який
нараховується пеня і який не повинен
перевищувати шести місяців від дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконане; законом або укладеним
сторонами договором може бути
передбачено більшу або меншу
тривалість цього періоду. Його перебіг
починається з дня, наступного за
останнім днем, у який зобов'язання мало
бути виконане, і початок такого
перебігу не може бути змінений за
згодою сторін. Необхідно також мати на
увазі, що умова договору про сплату
пені за кожний день прострочення
виконання зобов'язання не може
розцінюватися як установлення цим
договором іншого, ніж передбачений
частиною шостою статті 232 ГК України,
строку, за який нараховуються штрафні
санкції.

Враховуючи вищенаведене та провівши
відповідний перерахунок, суд приходить
до висновку, що до стягнення підлягають
11427,07грн. пені, відтак позовні вимоги в
цій частині слід задоволити частково.

Також у п.7.3 договору сторонами
погоджено, що у разі прострочення
поставки на термін більше 5-и робочих
днів продавець додатково до пені
зобов'язується сплатити штраф у
розмірі 30% від розміру здійсненої
позивачем передоплати згідно п.5.3
договору.

Зважаючи на те, що позивачем заявлено
до стягнення суму штрафу меншу, ніж
передбачено умовами договору, а саме -
9756,62грн., суд приходить до висновку, що
позовні вимоги в цій частині
підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України,
судовий збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог,
відтак, суд приходить до висновку, що
витрати зі сплати 1798,51грн. судового
збору слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 116 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Приватної агроторгової
фірми «Винниківська» (Львівська
область, Пустомитівський район,
с.Чишки; ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «КЛОВ» (м.Київ,
вул.Кутузова, буд.18/7, кім.505; ) 22522,08грн. основного боргу, 11427,07грн.
пені, 9756,62грн. штрафу та 1798,51грн.
судового збору.

3. Наказ видати у відповідності до ст.116
ГПК України.

4. У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

5. Строк і порядок оскарження рішення
суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 26.12.2014р.

Суддя
Щигельська О.І.