м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з
додатковою відповідальністю «Експрес
До Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Альфа - Гарант»
Про стягнення 12 407,75 грн.
Суддя Мельник В.І.
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з додатковою
відповідальністю «Експрес
Страхування» (далі - позивач) подало на
розгляд господарського суду міста
Києва позов до Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Альфа - Гарант» (далі - відповідач) про
стягнення 12 407,75 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивачем, як страховиком, відповідно
до договору страхування наземного
транспорту № 202.11.2088595 від 17.10.2011р. було
виплачено страхувальнику страхове
відшкодування в розмірі 12 407,75 грн.,
внаслідок чого, до позивача в порядку
ст. 27 Закону України "Про страхування"
та статті 228 Господарського кодексу
України перейшло право вимоги (регресу)
в межах здійснених фактичних затрат до
відповідача, як до особи, яка
відповідальна за відшкодування шкоди,
оскільки саме з вини особи,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована у відповідача,
сталася ДТП, наслідки якої визнано
позивачем страховим випадком та
здійснено виплату страхової суми
Ухвалою суду від 29.09.2014р. порушено
призначено розгляд на 27.10.2014 р.
27.10.2014р. представник позивача у
судовому засіданні надав пояснення по
справі, вимог ухвали суду про порушення
провадження у справі не виконав.
Представник відповідача проти позову
заперечив, вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі не
виконав, повідомив про те, що здійснив
виплату страхового відшкодування
безпосередньо постраждалій особі.
Суд відклав розгляд справи на 24.11.2014р.
28.10.2014р. позивач подав через канцелярію
суду документи по справі.
29.10.2014р. відповідач подав через
канцелярію суду відзив на позов.
31.10.2014р. позивач подав через
канцелярію суду заяву про залучення до
участі у справі третю особу
24.11.2014р. позивач подав через канцелярію
суду додаткові пояснення по справі.
24.11.2014р. представник позивача у
судовому засіданні надав пояснення по
справі.
Представник відповідача у судове
засідання не з`явився, про причини
своєї відсутності суд не повідомив.
Суд відмовив у задоволенні клопотання
позивача про залучення до участі у
справі третьої особи (страхувальника),
оскільки дана особа є фізичною особою.
Суд відклав розгляд справи на 12.12.2014р.
12.12.2014р. представник позивача у
судовому засіданні підтримав свої
позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача проти позову
Судом оголошено перерву у судовому
засіданні до 15.12.2014р.
15.12.2014р. представники позивача та
відповідача у судове засідання не
з'явились, про причини своєї
відсутності суд не повідомив.
Суд вирішив задовольнити позовні
вимоги позивача у повному обсязі.
Згідно ст.87 Господарського
процесуального кодексу України повне
рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.10.2011р. між ТдВ «Експерс Страхування»
(далі - позивач) та Гричаною М.І. як
страхувальником, було укладено договір
страхування № 202.11.2088595, згідно умов
якого об'єктом страхування є
транспортний засіб марки «Форза» д.н.з
ВС 6071 СМ.

05.10.2012р. в м. Львів на просп. Чорновола 2,
сталася ДТП за участю транспортного
засобу «Опель» д.н.з 981-55ТВ, під
керуванням Лойко О.В., та транспортного
засобу «Форза» д.н.з ВС 6071 СМ, під
керуванням Гричаного М.І.,
відповідальність якого на момент ДТП
була застрахована у ТдВ «СК «Альфа -
Гарант», згідно полісу № АС/3755746.

Відповідно до постанови
Шевченківського районного суду м.
Львова № 1328/8211/12
від 25.10.2012р., встановлено вину гр. Лойка
О.В. у здійсненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Відповідно до звіту № 2809/719 від 25.10.2012р.
та калькуляції до нього, розмір
матеріальної шкоди завданої власнику
транспортного засобу «Форза» д.н.з ВС
6071 СМ, внаслідок ДТП склав 21 690,65 грн.,
проте позивачем було виплачено
страхувальнику суму коштів у розмірі 12
407,75 згідно платіжного доручення № 11495
від 06.11.2014р., згідно умов договору
страхування, копія якого наявна в
матеріалах справи.

Згідно полісу № АС/3755746 франшизу
встановлено у розмірі 0,00 грн., ліміт
відповідальності встановлено 50 000,00
грн.

Позивач у своєму позові просив
суд стягнути з відповідача 12 407,75 грн.
боргу та судові витрати.

Стаття 22 Цивільного кодексу України
встановлює, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу
України страховик здійснює страхову
виплату відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Вимогами статті 993 Цивільного кодексу
України встановлено, що до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

В статті 1187 ЦК України наведено
визначення: „Джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб".

Згідно із п.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
страхування" страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів громадян та
юридичних осіб у разі настання певних
подій (страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами
страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій) та доходів від
розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про
страхування" визначено, що майнові
інтереси, які пов'язані із володінням,
користуванням і розпорядженням майном,
а також інтереси, пов'язані з
відшкодуванням страхувальником
заподіяної ним шкоди особі або її
майну, а також шкоди, заподіяної
юридичній особі (страхування
відповідальності) віднесені до
об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про
страхування" визначено, що страхова
сума - грошова сума, в межах якої
страховик відповідно до умов
страхування зобов'язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку.

Абзацом 16 ст.9 Закону України „Про
страхування" визначено, що страхове
відшкодування - це страхова виплата,
яка здійснюється страховиком у межах
страхової суми за договорами майнового
страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку.

Згідно із статтею 27 Закону України
„Про страхування" страховик має право
вимоги в межах його фактичних затрат.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України №6 від 27
березня 1992 року "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" суди, розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, а між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Згідно статті 1191 Цивільного кодексу
України, особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

У судових засіданнях представник
відповідача проти позову заперечував,
посилаючись на те, що згідно платіжного
доручення № 56 від 21.01.2013р. ним було
здійснено виплату страхового
відшкодування у розмірі 12 068,52 грн.
постраждалій особі, а тому на його
думку позов не підлягає задоволенню.

Суд, беручи до уваги пояснення сторін
та докази по справі, вирішив
задовольнити позовні вимоги позивача,
виходячи з такого.

Відповідач отримав Заяву Гаяса Я.М.
(представника потерпілої особи Гричана
М.І.) про страхове відшкодування
09.10.2012р., в якій було повідомлено
пошкодження внаслідок ДТП
транспортного засобу «ЗАЗ Форза» д.н.з
ВС 6071 СМ, а також про те, що даний
транспортний засіб був застрахований
за Договором КАСКО № 202.11.20885595 в ТДВ
«Експрес Страхування»

Так, ст. 34.1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», в редакції чинній на момент
врегулювання спірних правовідносин
(далі по тексту - «Закон») передбачений
обов'язок Відповідача протягом двох
робочих днів з дня отримання
повідомлення про настання події, що
містить ознаки страхового випадку,
розпочати її розслідування, у тому
числі здійснити запити щодо отримання
відомостей, необхідних для своєчасного
здійснення страхового відшкодування.

Враховуючи те, що згідно ст. 37.1.5. Закону
та п. 4 ч. 1 ст 991 ЦК України підставою
відмови у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати)
за Полісом № АВ/3670553 є одержання
повного відшкодування шкоди за
договором майнового страхування від
особи, яка її завдала, Відповідач був
зобов'язаний з'ясувати факт звернення
потерпілої особи та отримання
страхової виплати за Договором
майнового страхування КАСКО №
202.11.20885595, проте зазначених дій ним
здійснено не було.

Виплата за Договором добровільного
страхування транспортного засобу №
202.11.2088595 від 17.10.2011 р у розмірі 12 407,75 грн.,
була здійснена 06.11.2012р., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 11495.

Відповідач здійснив виплату
страхового відшкодування на підставі
Полісу № АВ/3670553 в сумі 12068,52 грн 21.01.2013р.
що підтверджується платіжним
дорученням № 54, тобто на момент
здійснення зазначеної виплати
Відповідачем вже існували обставини,
які давали останньому підстави для
відмови у здійсненні регламентної
виплати, передбачені ст. 37.1.5. Закону та
п. 4 ч. 1 ст 991 ЦК України.

В той же час відповідно до ст. 993 ЦК
України ст. 27 Закону України «Про
страхування», та п. 13.1 Договору
страхування до ТДВ «Експрес
Страхування», яке виплатило страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
перейшло право вимоги, яке
страхувальник Гринчак М.І., має до
особи, відповідальної за завдані
збитки. Таке право вимоги до ТДВ СК
«Альфа-Гарант» в частині виплати
страхового відшкодування Гринчак М.І.
передала Позивачу з моменту отримання
страхового відшкодування Договором
добровільного страхування
транспортного засобу, тобто 06.11.2012р., а з
07.11.2012р. Гринчак М.І. стала неналежним
отримувачем страхового відшкодування
згідно Полісу № АВ/3670553 в силу вимог
Закону та Договору страхування.

Згідно статті 228 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Частиною 4 статті 35 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що рішення суду з цивільної
справи, що набрало законної сили, є
обов'язковим для господарського суду
щодо фактів, які встановлені судом і
мають значення для вирішення спору.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про те, що позивач на підставі ст.ст. 22,
1191, Цивільного кодексу України, ст. 228
Господарського кодексу України набув
право регресу до відповідача щодо
відшкодування останнім понесених
позивачем витрат у вигляді суми
виплаченого страхового відшкодування,
а тому позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача у повному
обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
49, 82 - 85 Господарського процесуального
кодексу України, Господарський суд
міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Альфа - Гарант» (, адреса: 01103, м. Київ, бул. Л.Українки
26) на користь Товариства з додатковою
відповідальністю «Експрес
Страхування» (, адреса:
01004, м. Київ, вул. Червоноармійська 15/2)
суму заборгованості в розмірі 12 407
(дванадцять тисяч чотириста сім) грн. 75
коп. - страхового відшкодування в
порядку регресу, 1827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. - судового
збору.

3. Видати наказ відповідно до ст. 116
Господарського процесуального кодексу
України.

4. Рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання, оформленого
відповідно до вимог статті 84
Господарського процесуального кодексу
України.

(Повний текст рішення складено: 19.12.2014р.)

Суддя
Мельник В.І.