ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"08" грудня 2014 р.Справа № 5023/1704/12 вх. № 1704/12

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Дзюби О.А.

Без участі сторін

По справі за заявою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Харківської області від 24 квітня 2012 року боржника - Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1, м. Харків, визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Самойленко О.М., якого зобов'язано виконати ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13 лютого 2013 року задоволено клопотання арбітражного керуючого Самойленко О.М. про звільнення її від виконання повноважень ліквідатора у справі; звільнено арбітражного керуючого Самойленко О.М. від виконання обов'язків ліквідатора Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1; припинено провадження у справі в частині розгляду скарги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на дії ліквідатора - арбітражного керуючого Самойленко О.М.; призначено ліквідатором банкрута - арбітражного керуючого ОСОБА_5, якого зобов'язано виконати ліквідаційну процедуру в повному обсязі, докази надати суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" подано до суду заяву про визнання торгів та договорів купівлі - продажу майна банкрута недійсними.

Ухвалою господарського суду від 15 квітня 2014 року повторно викликано для дачі пояснень з питань, що виникли під час розгляду справи, стосовно продажу заставного майна банкрута, покупця за договором купівлі - продажу - ОСОБА_6; повторно запропоновано ОСОБА_6 надати суду відповідну документацію з придбання майна ФОП ОСОБА_1 та відзив на заяву ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання торгів та договорів купівлі-продажу недійсним; відкладено розгляд справи; зобов'язано ліквідатора виконати в повному обсязі вимоги попередніх ухвал суду.

Ухвалою господарського суду від 27 серпня 2014 року задоволено клопотання ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про витребування доказів; зобов'язано Головне управління юстиції у Харківській області надати суду необхідні документи; відкладено розгляд справи; зобов'язано учасників процесу виконати в повному обсязі вимоги попередніх ухвал суду.

До канцелярії суду від АТ "Райффайзен Банк Аваль" надійшло клопотання (вх№ 43143) про забезпечення вимог кредиторів, шляхом накладення арешту на майно банкрута.

Своє клопотання кредитор обґрунтовує тим, що наступним набувачем ОСОБА_6 було передано у іпотеку оспорювані приміщення ОСОБА_4

Розгляд заяви про визнання торгів та договорів купівлі-продажу недійсними може призвести до визнання правочинів щодо відчуження майна ФОП ОСОБА_1 недійсними та необхідності застосування наслідків такої недійсності.

На даний час нерухоме майно аукціон та правочини щодо реалізації якого оспорюються - нежитлові приміщення 2-го поверху № 60, 63 в літ. «А-3» загальною площею 146,8 кв. м., що розташовані за адресою АДРЕСА_1 вільно можуть бути відчужені третіми особами, що значно ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення заяви про визнання торгів та договорів купівлі-продажу недійсними, бо будуть застосовані наслідки недійсності угоди.

Вільне здійснення набувачем, майна прав власності, зокрема розпорядження нерухомим майном: нежитлові приміщення 2-го поверху № 60, 63 в літ. «А-3» загальною площею 146,8 кв. м., що розташовані за адресою АДРЕСА_1, може мати наслідком її подальше відчуження.

Розглянувши матеріали справи, зазначене клопотання АТ "Райффайзен Банк Аваль", суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції станом на момент порушення справи, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників провадження у справі про банкрутство чи за своєю ініціативою вживати заходів щодо забезпечення вимог кредиторів. Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити укладати без згоди арбітражного керуючого угоди, а також зобов'язати боржника передати цінні папери, валютні цінності, інше майно на зберігання третім особам або вжити інших заходів для збереження майна, про що виноситься ухвала.

Згідно ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченого цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Статтею 65 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду: зобов'язує сторони, інші підприємства, установи, організації, державні та інші органи, їх посадових осіб виконати певні дії (звірити розрахунки, провести огляд доказів у місці їх знаходження тощо); витребує від них документи, відомості, висновки, необхідні для вирішення спору, чи знайомитися з такими матеріалами безпосередньо в місці їх знаходження; вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову; вчиняє інші дії, спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи.

Згідно ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві, забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмету спору, отже, приймаючи ухвалу про заборону відповідачеві та іншим особам вчиняти певні дії, господарський суд повинен визначитись як з предметом спору у співвідношенні з певними заходами забезпечення позову, які вимагається до застосування, і певними діями, які вимагається заборонити вчиняти, так і з доцільністю та обґрунтованістю вжиття таких заходів.

При вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення вимог кредиторів, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Причому оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони особам вчиняти певні дії.

Право здійснення забезпечення вимог кредиторів та вибору тих чи інших заходів належить господарському суду, який виходить із конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

В даному випадку, суд вважає, що є очевидна небезпека заподіянню шкоди правам та інтересам кредиторів у даній справі, захист цих прав може стати неможливим без прийняття відповідних заходів забезпечення, та для відновлення прав сторони необхідні будуть значні зусилля та витрати.

Наведене дає суду пiдстави стверджувати про необхiднiсть вжиття заходiв забезпечення вимог кредиторів, оскiльки існує реальна можливiсть значно ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення заяви про визнання торгів та договорів купівлі-продажу майна банкрута недійсними.

Таким чином, суд приходить до переконливого висновку про те, що для забезпечення майнових iнтepeciв кредиторів по справi та з урахуванням ймовiрностi утруднення у майбутньому виконання рiшення суду, необхiдно вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухомим майном: нежитлові приміщення 2-го поверху № 60, 63 в літ. «А-3» загальною площею 146,8 кв. м., що розташовані за адресою АДРЕСА_1, оскiльки застосування таких заходiв до вирiшення заяви про визнання торгів та договорів купівлі-продажу майна банкрута недійсними по суті, спiввiдноситься з обставинами справи, поданими доказами, враховує вимоги чинного законодавства вiдносно розумностi та адекватності заходiв до забезпечення вимог кредиторів конкретним обставинам справи.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 12, 22-34 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 65-67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання АТ "Райффайзен Банк Аваль" про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів задовольнити.

2. Накласти арешт на нерухоме майно, що належало боржнику - ФОП ОСОБА_1: нежитлові приміщення 2-го поверху № 60, 63 в літ. «А-3» загальною площею 146,8 кв. м., що розташовані за адресою АДРЕСА_1.

3. Дану ухвалу направити Реєстраційній службі/

Суддя Дзюба О.А.