ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2014 р. Справа № 923/1703/14

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі Дудар І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КІППЕР-ТРАНС", м. Цюрупинськ Херсонської області

до дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна

компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Нижньосірогозький райавтодор",

смт. Нижні Сірогози Херсонської області

про стягнення 26238,16 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - представник Петренко В.С., довіреність від 13.10.2014 року;

від відповідача - не прибув.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "КІППЕР-ТРАНС" звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" в особі філії "Нижньосірогозький райавтодор" суму заборгованості у розмірі 26443,56 грн., з якої: 20567,50 грн. - сума основного боргу, 1766,55 грн. - сума 3% річних та 4109,51 грн. - сума інфляційних втрат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на умови договору №27-п/2 від 05.09.2011р. про надання послуг з перевезення сухих навалочних вантажів автомобільним транспортом, умови договору про відступлення права вимоги №5 від 28.10.2013р., положення ст.ст. 509, 512, 526, 599, 625, 629, 909 ЦК України та положення ст.ст. 173, 193 ГК України.

17 грудня 2014 року позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій уточнює п.3 та п.4 прохальної частини позовної заяви, а саме: просить стягнути з відповідача суму 3% річних у розмірі 1771,62 грн. та суму інфляційних втрат у розмірі 3899,04 грн.

Щодо поданої позивачем заяви про уточнення позовних вимог, то суд зазначає, що виходячи зі змісту даної заяви, а також змісту позовної заяви та обставин справи, суд розцінює її як заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення суми 3% річних з 1766,55 грн. до 1771,62 грн. та, одночасно, заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення суми інфляційних втрат з 4109,51 грн. до 3899,04 грн.

Так, під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Відповідно до положень ч.4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Ухвалою від 18.12.2014р. суд прийняв до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог, та визначив ціну позову у розмірі 26238,16 грн.

Відповідач у судові засідання 04.12.2014р., 18.12.2014р. та 30.12.2014р. не прибув, витребуваних судом доказів не надав, не зважаючи на ті обставини, що він належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 20, 21, 24, 33).

Відповідно до ст. 77 ГПК України, неявка представника сторони у судове засідання може бути підставою для відкладення розгляду справи, коли з-за такої неявки неможливо розглянути певну справу.

У пункті 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Також, відповідно до приписів пункту 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 „Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Крім того, явка представників сторін не визнавалась судом обов'язковою.

Таким чином, неявка у судове засідання представника відповідача не унеможливлює розгляд справи №923/1703/14, не є підставою для відкладення її розгляду.

За таких обставин, відповідно до статті 75 ГПК України, справа розглядається без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Представник позивача у судовому засіданні 30.12.2014р. позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 05.09.2011р. між ФОП Гусаровим О.І. (надалі - перевізник або виконавець) і філією "Нижньосірогозький райавтодор" дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (надалі - замовник або відповідач) був укладений договір №27-п/2 про надання послуг з перевезення сухих навалочних вантажів автомобільним транспортом (надалі - договір №27-п/2).

Відповідно до умов п.1.1. договору перевізник бере на себе зобов'язання доставити автомобільним транспортом довірений йому замовником вантаж (згідно із товарно-транспортною накладною), по маршруту встановленому замовником. Послуги по перевезенню виконуються згідно заявок замовника, виходячи з його виробничих потреб.

21 листопада 2011р. сторони договору склали акт №1/36 здачі-прийняття робіт (надання послуг), відповідно до якого виконавцем були надані автопослуги по перевезенню вантажу (щебінь 5*10) вартістю 20567,50 грн. з ПДВ.

Таким чином, вартість наданих послуг за договором №27-п/2 склала 20567,50 грн.

Відповідач в порушення умов договору за отримані послуги у розмірі 20567,50 грн. не розрахувався.

Матеріали справи також свідчать, що 28.10.2013р. між ФОП Гусаровим О.І. (цедент) та ТОВ "КІППЕР-ТРАНС" (цесіонарій) був укладений договір про відступлення права вимоги №5 (надалі - договір №5), відповідно до п.1.1 якого цедент (ФОП Гусаров О.І.) безоплатно відступає цесіонарію право вимоги по оплаті за послуги перевезення, загальною вартістю 20567,50 грн., яке виникло на підставі договору № 27-п/2 на послуги з перевезення сухих наволочних вантажів автомобільним транспортом від 05 вересня 2011 року, борг за яким складає 20567,50 грн., укладеним між цедентом та філією "Нижньосирогозький райавтодор" дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" ВАТ "ДАК" Автомобільні дороги України", в обсягах та на умовах, встановлених договором .

За договором №5 цесіонарій набуває право вимагати від боржника належного виконання своїх зобов'язань за договором №27-п/2, а також усі права в обсягах та на умовах передбачених договором №27-п/2 та чинним законодавством, стосовно виконання, не виконання або порушення умов пов'язаних з виконанням договору №27-п/2, в тому числі право нарахування та вимоги сплати штрафних санкцій, індексу інфляції та відсотків передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України (п.1.2. договору №5).

Відступлення права вимоги за цим договором не тягне за собою жодних інших змін умов основного договору, окрім тих, що пов'язані зі зміною цедента цесіонарієм (п.1.4. договору №5).

Відповідно до п.2.2 договору цесіонарій має право вимагати від боржника виконання зобов'язань, що виникли у останнього перед цедентом за договором №27-п/2.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, форма та зміст договору про відступлення права вимоги №5 від 28.10.2013р. відповідають вимогам, що ставляться чинним цивільним законодавством до договорів такого виду.

Новим кредитором (позивач) 17.10.2014р. на адресу філії "Нижньосірогозький райавтодор" та ДП "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" було надіслано повідомлення про відступлення права вимоги. Вказане повідомлення отримано ДП "Херсонський облавтодор" 17.10.2014р., про що свідчить штамп, вчинений на повідомленні, із зазначенням дати. Філією "Нижньосірогозький райавтодор" це повідомлення отримано 22.10.2014р., про що свідчать відомості, роздруковані із реєстру відстеження пересилання поштових відправлень http://services.ukrposhta.com/barcodesingle/Downloadinfo.aspx.

У цьому повідомленні відповідач був повідомлений про відступлення ФОП Гусаровим О.І. (первісний кредитор) ТОВ "Кіппер-Транс" (новий кредитор) на підставі договору №5 від 28.10.2013р. права вимоги за договором №27-п/2 від 05.09.2011р., укладеним між первісним кредитором та філією "Нижньосірогозький райавтодор" ДП "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Також у даному повідомленні новий кредитор вимагав від боржника протягом 7-ми днів з дня отримання повідомлення виконати зобов'язання за основним договором і сплатити на його користь 20567,50 грн. боргу.

Частиною 2 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов не допускається.

Згідно з приписами ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов'язку.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Вимоги, які заявлені позивачем (новий кредитор) до відповідача відповідають обсягу і умовам, що існували на момент переходу цих прав до позивача.

Відповідачем не заявлено заперечень проти вимог нового кредитора у зобов'язанні. Також не спростовано наявність заборгованості перед первісним кредитором, та факт невиконання зобов'язань перед новим кредитором після отримання повідомлення про відступлення права вимоги.

Доказів сплати суми основного боргу у розмірі 20567,50 грн. відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 20567,50 грн., є доведеними і обґрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат, то ст. 625 ЦК України допускає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом та публікується в газеті "Урядовий кур'єр" та на офіційному веб-сайті Державного комітету статистики України (http://www.ukrstat.gov.ua). Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора.

В разі, якщо сторони в договорі не передбачили сплату процентів річних та їх розмір, підлягають сплаті три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов'язань та можуть стягуватися поряд із пенею.

Судом перевірено надані позивачем розрахунки сум 3% річних і інфляційних втрат та визнано їх обґрунтованими.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення суми 3% річних у розмірі 1771,62 грн. (період нарахування з 04.01.2012р. по 16.11.2014р. - 1048 днів) та суми інфляційних втрат у розмірі 3899,04 грн. (період нарахування з січня 2012 року по листопад 2014 року) підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони погоджені та розраховані в установленому законом порядку.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи документи свідчать про безспірність та обґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України відносяться на відповідача.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представника позивача про дату складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (73036, м. Херсон, вул. Поповича, 23, код ЄДРПО - 31918234) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "КІППЕР-ТРАНС" (75100, Херсонська область, м. Цюрупинськ, провулок Тихий, 18, код ЄДРПОУ - 38523479) суму основного боргу у розмірі 20567,50 грн., сум 3% річних у розмірі 1771,62 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 3899,04 грн. та 1827,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.01.2015р.

Суддя С.В. Нікітенко