ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року
Справа № 925/1968/14

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого судді Пащенко А.Д.,
із секретарем судового засідання
Ковбою І.М.,

за участю представників: позивача: не
з'явився, відповідача: Панченко Ф.В. - за
довіреністю, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
господарського суду Черкаської
області справу

за позовом приватного
транспортно-експедиційного
підприємства "Автотрансекспедиція"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "ББФ"

про стягнення 11 607 грн. 87 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне транспортно-експедиційне
підприємство "Автотранс-експедиція"
надіслало до господарського суду
Черкаської області позовну заяву від
15.10.2014 (судом отримана 30.10.2014), в якій
позивач просив стягнути з відповідача
суму заборгованості 9100 грн., пені у
розмірі 894,74 грн., індексу інфляції у
розмірі 429,7 грн., 3% річних у розмірі 183,43
грн., послуг адвоката у розмірі 1500 грн.,
а також витрати, пов'язані зі сплатою
судового збору в сумі 1827 грн.

18.11.2014 до суду надійшло від позивача
"Уточнення позовних вимог" від 06.11.2014, в
яких позивач вказав, що він уточняє
позовні вимоги в частині стягнення
індексу інфляції, оскільки в
прохальній частині позову зазначено
суму індексу інфляції 429,7 грн., фактично
індекс інфляції становить 1429,7 грн.
відповідно до розрахунку, тому позивач
просить стягнути з відповідача 9 100 грн.
основного боргу, 894,74 грн. - пені, 183,43 грн.
- 3% річних, 1429,7 грн. індекс інфляції, 1500
грн. послуги адвоката.

Ухвалою від 18.11.2014 суд оцінив вказане
уточнення позовних вимог позивача як
заяву про збільшення розміру позовних
вимог та прийняв її до розгляду у дану
справу.

У відзиві від 04.12.2014 на позовну заяву
відповідач заперечив проти стягнення
1500 грн. витрат на послуги адвоката з
підстав недоведеності позивачем
надання таких послуг адвокатом,
оскільки відповідно до Договору № 17
від 01.09.2014 за роботу, виконану
адвокатом, позивач сплачує кошти на
підставі акта виконаних робіт та
звітів про виконані роботи за
календарний місяць згідно
генерального договору про надання
юридичних послуг № 2 від 01.09.2014, однак
позивач таких документів не надав;
позивач ніяк не обґрунтовує заявлену
суму на відшкодування витрат на
правову допомогу і не надає належне
підтвердження зазначених витрат.
Також відповідач у відзиві на позов та
у заяві від 04.12.2014 просить відстрочити
виконання рішення суду на один рік у
зв'язку з погіршенням фінансового
становища відповідача через негативні
зміни в економіці України, які
ускладнили виконання відповідачем
зобов'язань перед позивачем.

19.12.2014 до суду надійшов відзив позивача
на клопотання відповідача про
відстрочення виконання рішення суду на
один рік, у якому позивач повністю
заперечив проти розстрочення
виконання рішення суду на один рік та
заперечив проти доводів відповідача
щодо безпідставності відшкодування
юридичних послуг, оскільки
підприємство з метою звернення до суду
вимушене було звернутись до фахівця з
права для належного оформлення та
подачі до суду відповідних
процесуальних документів, оскільки не
має у своєму штаті фахівців у галузі
права.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, у клопотанні від
11.11.2014 просив розглянути справу за
відсутності його представника. Суд
вважає можливим розглядати справу за
відсутності представника позивача, за
наявними у справі матеріалами,
оскільки представник позивача у судове
засідання не викликався і його
нез'явлення у засідання не перешкоджає
розгляду справи по суті за наявними у
справі матеріалами.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримав позицію, викладену
у відзиві на позов, та пояснив, що
послуги позивачем надавалися, їх
вартість відповідач не заперечує, про
що він зазначає у відзиві на позов,
однак просить в разі задоволення
позову відстрочити виконання рішення
суду на один рік у зв'язку з тяжким
фінансовим становищем відповідача та
просить відмовити позивачу у стягненні
з відповідача 1 500 грн. витрат на послуги
адвоката з підстав, викладених у
відзиві на позов.

У судовому засіданні 24.12.2014 оголошена
вступна та резолютивна частини рішення
суду відповідно до статті 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення і доводи
представника відповідача у судовому
засіданні, суд встановив таке.

Приватне транспортно-експедиційне
підприємство "Автотранс-експедиція"
(Виконавець за договором, позивач у
справі) та товариство з обмеженою
відповідальністю "ББФ" (Замовник за
договором, відповідач у справі) уклали
договір про надання
транспортно-експедиторських послуг №
9195-13 від 25.12.2013 (далі - Договір № 9195), за
умовами якого Виконавець надає
Замовнику транспортно - експедиційні
послуги з перевезення вантажу
автомобільним транспортом згідно
умов, вказаних у п. 1.1 Договору, вартість
послуги з урахуванням ПДВ 5 900 грн.

Згідно п. 3.1 Договору № 9195 Замовник
здійснює оплату послуг Виконавця
шляхом перерахування грошей на
розрахунковий рахунок Виконавця
протягом 5 днів після отримання
оригіналів документів.

Пунктом 4.3. Договору № 9195 визначено, що
за кожен день прострочення оплати
послуг Виконавця Замовник сплачує
Виконавцю пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від неоплаченої
суми.

Позивач надав відповідачу замовлені
транспортно - експедиційні послуги на
загальну суму 5 900 грн., про що
проставлені відповідні відмітки в
товарно-транспортних накладних від
25.12.2013 та підтверджується у підписаному
сторонами акті прийому виконаних робіт
№ 608-12.13АТЕ від 26.12.2013, визнається
відповідачем.

У реєстрі документів від 30.12.2013 для
відправлення по пошті вказано, що цим
числом позивач надіслав на адресу
відповідача рахунок 9195-13 від 26.12.2013, ТТН,
АВР.

Відповідач перерахував на рахунок
відповідача 31.03.2014 кошти в сумі 1000 грн.
та 25.04.2014 - 700 грн., тобто, відповідач
сплатив позивачу кошти за надані
транспортно - експедиційні послуги по
Договору № 9195 в сумі 1 700 грн., у зв'язку
з чим залишок боргу відповідача по
цьому Договору складає 4 200 грн.

Крім цього, вказані сторони уклали
Договір № 4/1 про транспортно-
експедиційне обслуговування вантажів
від 01 січня 2014 року, далі - Договір № 4/1,
згідно умов якого відповідач (як
Замовник) доручив, а позивач (як
Експедитор) взяв на себе зобов'язання
здійснювати організацію перевезень
вантажів відповідача автомобільним
транспортом, від свого імені та за
рахунок Замовника укладати угоди на
перевезення вантажів із перевізниками.

Згідно п. 4.2 Договору № 4/1 правовим
документом, який підтверджує факт
виконання зобов'язань Експедитором
належним чином є підписаний сторонами
акт приймання - передачі послуг по
транспортно - експедиційному
обслуговуванню вантажів. Акт є
підставою для здійснення
взаєморозрахунків між сторонами.

Пунктом 4.3 Договору № 4/1 сторони
передбачили, що Замовник здійснює
розрахунки з Експедитором протягом 31
банківських днів з дати підписання
сторонами акту.

В пункті 5.4. Договору № 4/1 також вказано,
що у випадку порушення строків
здійснення платежів по цьому Договору
Замовник зобов'язаний сплатити
Експедитору пеню у подвійному розмірі
облікової ставки Національного банку
України, яка діяла в період, за який
сплачується пеня, за кожний день
прострочення оплати. Пеня
нараховується від несплаченої в строк
суми.

Позивач надав відповідачу замовлені
йому транспортно - експедиційні
послуги на суму 4 900 грн. відповідно до
договору № 4/1 від 01.01.2014 та рахунку №
289-14 від 21.01.2014, що підтверджується
копіями товарно - транспортних
накладних від 21 січня 2014 року та копією
акту прийому виконаних робіт №
191-01.14АТЕ від 23.01.2014. Відповідач не
оплатив надані позивачем послуги по
Договору № 4/1, тому борг відповідача за
надані позивачем послуги по цьому
договору становить 4 900 грн.

За доводами позивача всього загальна
сума боргу за надані ним послуги
згідно Договорів № 9195-13 від 25 грудня 2013
року та № 4/1 від 01 січня 2014 року складає
9 100 грн. Позивач нарахував та пред'явив
до стягнення з відповідача за
прострочення сплати суми основного
боргу 1 429,70 грн. інфляційних втрат, 183,43
грн. три проценти річних та 894,74 грн.
пені. Також позивач просить стягнути з
відповідача 1 500 грн. витрат на послуги
адвоката та відшкодувати йому з
відповідача витрати на сплату судового
збору в сумі 1827 грн.

Оцінивши докази у справі в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов підлягає до часткового
задоволення, а клопотання відповідача
про відстрочення виконання рішення
суду задоволенню не підлягає, з огляду
на таке.

Із матеріалів справи вбачається, що між
сторонами існують договірні відносини
транспортного експедирування,
основані на Договорі про надання
транспортно-експедиторських послуг №
9195-13 від 25 грудня 2013 року та Договорі
про транспортно - експедиційне
обслуговування вантажів № 4/1 від 01
січня 2014 року, підписаних обома
сторонами та скріпленими їх печатками.

Згідно статті 929 ЦК України за
договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезення вантажу.
Положення цієї глави поширюються також
на випадки, коли обов'язки експедитора
виконуються перевізником.

За приписом статті 931 ЦК України розмір
плати експедиторові встановлюється
договором транспортного
експедирування, якщо інше не
встановлено законом. Якщо розмір плати
не встановлений, клієнт повинен
виплатити експедитору розумну ціну.

Згідно статті 932 ЦК України експедитор
має право залучити до виконання своїх
обов'язків інших осіб, при цьому
експедитор відповідає перед клієнтом
за порушення договору.

Аналогічні положення виписані у статті
9 Закону України "Про
транспортно-експедиторську
діяльність".

Позивач та відповідач - сторони за
Договорами № 9195-13 та № 4/1 досягли
домовленості щодо істотних умов
договорів такого виду, спору щодо
дійсності вказаних договорів між
сторонами немає.

Відповідно до статей 193, 202 ГК України та
статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватись належним чином і
в установлений строк відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства; одностороння відмова
від зобов'язання не допускається, якщо
інше не передбачено договором або
законом. Відповідно до ст. 202
Господарського кодексу України, ст. 599
ЦК України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач надав відповідачу, а останній
прийняв надані позивачем
транспортно-експедиційні послуги по
договорах № 9195-13 та № 4/1 на суми
відповідно 5 900 грн. та 4 900 грн., про що
належним чином оформлені
товарно-транспортні накладні,
сторонами підписані акти приймання
виконаних робіт. 30.12.2013 позивач
надіслав відповідачу по реєстру
документів для відправлення по
рахунок 9195-13 від 26.12.2013, ТТН, АВР. 31.03.2014
та 25.04.2014 відповідач перерахував
позивачу кошти в загальній сумі 1700 грн.
із посиланням на рахунок № 9195-13, що
свідчить про перерахування
відповідачем коштів за надані послуги
по договору № 9195-13.

Отже, відповідно до умови пункту 3.1.
Договору № 9195-13 та враховуючи
поштообіг по Україні, відповідач
зобов'язаний був перерахувати позивачу
кошти за надані останнім послуги по
цьому договору не пізніше 11.01.2014.
Відповідно до умови пункту 4.3. Договору
№ 4/1, який передбачає банківські дні, а
не календарні, та виходячи із того, що
акт приймання виконаних робіт
підписаний 23.01.2014, відповідач повинен
був сплатити позивачу вартість наданих
послуг по Договору № 4/1 06.03.2014.

Оскільки відповідач не виконав
взяті на себе зобов'язання у повному
обсязі та не сплатив позивачу вартість
наданих послуг в установлені в
Договорах строки, тому вимога позивача
про стягнення з відповідача 9 100 грн.
боргу підлягає задоволенню.

Вимога позивача про стягнення з
відповідача пені підлягає до
задоволення в межах заявленої
позивачем суми 894 грн. 74 коп., виходячи з
того, що із врахуванням фактичного
перерахування відповідачем коштів,
правильних дат прострочення сплати
коштів в межах заявлених позивачем
строків (по Договору № 9195 - з 12.01.2014 по
30.06.2014 та по Договору № 4/1 - з 07.03.2014 по
30.09.2014) та встановлених НБУ розмірів
облікової ставки, належна до стягнення
сума пені складає 924 грн. 03 коп., однак,
заява про збільшення розміру позовних
вимог в частині стягнення пені
позивачем не подавалася.

Вимога позивача про стягнення з
відповідача трьох процентів річних
підлягає до часткового задоволення в
сумі 154 грн. 79 коп. за прострочення
розрахунку по Договорах № 9195 та № 4/1 у
вказані вище періоди.

Вимога про стягнення індексу
інфляції підлягає до задоволення в
межах заявленої суми 1429 грн. 70 коп. за
прострочення розрахунку по Договору №
9195 з січня по вересень 2014 року та по
Договору № 4/1 з березня по вересень 2014
року.

Згідно статті 49 Господарського
процесуального кодексу України з
відповідача підлягають відшкодуванню
позивачу, пропорційно розміру
задоволених вимог, понесенні останнім
витрати на сплату судового збору в сумі
1 822 грн. 49 коп.

Крім цього, відповідно до припису
статті 44 ГПК України з відповідача
підлягають відшкодуванню позивачу
понесені ним витрати на оплату послуг
адвоката, надання яких підтверджено
договором про надання адвокатських
послуг № 17 від 01.09.2014, ордером № 032573,
випискою із рахунку від 06.11.2014, однак,
виходячи із принципу розумності та
адекватності витрат на оплату послуг
адвоката, суд приходить до висновку про
часткове відшкодування цих витрат за
рахунок відповідача в сумі 500 грн.,
оскільки сплачена позивачем адвокату
сума складає більше 12% від заявленої в
позові суми, адвокат у судових
засіданнях участі не приймав, тобто
виконав лише частину зобов'язань,
вказаних у договорі про надання
адвокатських послуг. Доводи
відповідача щодо повної відмови
позивачу у відшкодуванні з відповідача
витрат на оплату послуг адвоката суд
вважає такими, що не заслуговують на
увагу, оскільки сама по собі
відсутність акта приймання наданих
послуг не спростовує факт надання
адвокатом таких послуг позивачу.

Клопотання відповідача про
відстрочення виконання рішення суду
задоволенню не підлягає з огляду на
його необґрунтованість. Відповідач,
подаючи клопотання про відстрочку
виконання рішення суду, не подав суду
належних доказів, які б підтверджували
наявність обставин, що ускладнюють
виконання рішення у даній справі або
роблять його неможливим. Саме по собі
зазначення важкого фінансового
становища товариства без
обґрунтування цього та без
підтвердження належними доказами не
може бути підставою для задоволення
клопотання про відстрочення.

Виходячи з викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "ББФ" (19602, Черкаська
область, Черкаський район, с. Руська
Поляна, Урочище Кленове буд. 5,
ідентифікаційний код 32810150) на користь
приватного транспортно-експедиційного
підприємства "Автотрансекспедиція"
(юридична адреса: 79040, м. Львів вул.
Городоцька, 291, кв. 21, поштова адреса: 79040,
м. Львів, а/с 2067, ідентифікаційний код
25544907) - 9 100 грн. (дев'ять тисяч сто
гривень) боргу, 894 грн. 74 коп. (вісімсот
дев'яносто чотири гривні 74 копійки)
пені, 154 грн. 79 коп. (сто п'ятдесят чотири
гривні 79 копійок) три проценти річних, 1
429 грн. 70 коп. (тисячу чотириста двадцять
дев'ять гривень 70 копійок ) інфляційних
втрат, 1 822 грн. 49 коп. (тисячу вісімсот
двадцять дві гривні 49 копійок) судового
збору, 500 грн. (п'ятсот гривень) витрат на
оплату послуг адвоката.

У решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області
протягом десяти днів з дня складення
повного рішення.

Повне рішення складено 29.12.2014
(понеділок).

Суддя
А.Д. Пащенко