ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" грудня 2014 р.Справа № 922/1515/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (м. Харків)
до Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз" (м. Харків) , Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (м. Київ)
про визнання права на використання придбаного газу,
за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача (ПАТ "Харківміськгаз") - начальника відділу претензійно-позовної роботи юр. управління Зубрича Д.О. (довіреність №06/3931 від 30.12.2013 р.),

відповідача (ПАТ "НАК "Нафтогаз України") - нач. сектору юр. департаменту Станішевського І.С. (дов. №14-125 від 13.05.2014),

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд:

1) визнати за позивачем право на використання придбаного за договором №06/11-15ТЕ від 29.09.2011 р. природного газу для виробництва теплової енергії населенню, за період з 01 вересня по 31 грудня 2012 р. в обсязі 249989,715 тис.м.куб., в тому числі:

- за період з 01 по 30 вересня 2012 р. в обсязі 19844,430 тис.м.куб.,

- за період з 01 по 31 жовтня 2012 р. в обсязі 45682,847 тис.м.куб.,

- за період з 01 по 30 листопада 2012 р. в обсязі 75664,845 тис.м.куб.,

- за період з 01 по 31 грудня 2012 р. в обсязі 108797,593 тис.м.куб.;

2) визнати за позивачем право на використання придбаного за договором №1876-БО від 11.07.2012 р. природного газу для виробництва теплової енергії бюджетним організаціям та установам та іншим споживачам, з 01 вересня по 31 грудня 2012 р. в обсязі 34706,095 тис.м.куб., в тому числі:

- за період з 01 по 30 вересня 2012 р. в обсязі 384,632 тис.м.куб.,

- за період з 01 по 31 жовтня 2012 р. в обсязі 3311,335 тис.м.куб.,

- за період з 01 по 30 листопада 2012 р. в обсязі 11672,028 тис.м.куб.,

- за період з 01 по 31 грудня 2012 р. в обсязі 19338,100 тис.м.куб.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі відмовляються визнати за позивачем право на використання придбаного за договорами №06/11-15ТЕ від 29.09.2011 р. і №1876-БО від 11.07.2012 р. природного газу в обсягах, які вони вказали в актах прийому-передачі та які підтверджені, на його думку, всіма належними і достатніми способами та документами.

Відповідач (ПАТ "Харківміськгаз") у відзиві на позов просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог по відношенню до ПАТ "Харківміськгаз", посилаючись на те, що він транспортує газ у загальному потоці газу від пунктів прийому-передачі газу в ГРМ до пунктів призначення в обсягах, підтверджених оператором, і не може розрізняти природний газ за його призначенням, кількість протранспортованого газу визначається на межі балансової належності об'єктів КП "ХТМ" за допомогою вузлів обліку, тобто він належним чином виконував прийняті на себе зобов'язання по транспортировці природного газу, про що свідчать підписані з боку КП "ХТМ", ПАТ "Харківміськгаз" та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" акти приймання-передачі природного газу.

Відповідач (ПАТ "НАК "Нафтогаз України") у відзиві на позов заперечує проти позовних вимог та просить у позові відмовити, посилаючись на те, що природний газ, права на використання якого домагається позивач, вже було ним спожито в процесі вироблення теплової енергії, таким чином об'єкта власності, на який заявляє свої права позивач, не існує, а отже і право власності на нього припинене.

Позивач не надав витребувані судом документи.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи під розпис.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників відповідачів, суд встановив наступне.

29.09.2011 р. між Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" був укладений договір на купівлю-продаж природного газу № 06/11-15ТЕ.

Пунктом 1.1 договору продавець (ПАТ "НАК "Нафтогаз України") зобов'язався передати у власність покупцю (КП "Харківські теплові мережі") у IV кварталі 2011 р. та у 2012 р. імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, а покупець зобов'язався приймати та оплачувати цей газ на умовах договору.

Пунктом 1.2 договору визначено, що газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, що споживається населенням і релігійними організаціями.

Пунктом 3.1 передбачено, що продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця і право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі.

Окремим обов'язком, передбаченим пунктом 3.1.1 договору є обов'язок покупця укласти технічну угоду щодо порядку обліку газу з газотранспортними або газодобувними, або газорозподільними підприємствами (надалі - газотранспортне підприємство) в пунктах приймання-передачі газу. Про укладення такої угоди покупець повідомляє продавця протягом 3 днів з дати її укладення.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місті продажу оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Також, сторони в п.3.4 договору передбачили, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газорозподільного (газотранспортного) підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газорозподільному (газотранспортному) підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаних уповноваженим представником та скріплених печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта.

При цьому умовою п. 4.1 договору встановлено, що кількість газу, яка подається покупцеві, визначається за показами комерційних вузлів обліку газу покупця і відповідно до вимог наказу Мінпаливенерго від 15.07.2010 р. №288 "Про затвердження Методики визначення обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії для населення в разі, якщо суб'єкти господарювання здійснюють постачання теплової енергії різним категоріям споживачів".

Крім того, 11.07.2012 р. між НАК "Нафтогаз України" та КП "Харківські теплові мережі" укладений договір №1876-БО про купівлю-продаж природного газу. Умови даного договору є переважно ідентичними умовам №06/11-15 ТЕ від 29.09.2011 р., за винятком наступних умов.

Пунктом 1.2 договору вищезазначеного договору встановлено: газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Пунктом 11.1 визначений строк дії вищезазначеного договору, а саме: в частині реалізації газу - з 01 серпня 2012 р. до 31 грудня 2012 р., а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

Відрізняються ціна і кількість природного газу, що має постачатися за договором №06/11-15 ТЕ від 29.09.2011 р. та за договором №1876-БО від 11.07.2012 р.

На виконання умов договорів №06/11-15 ТЕ від 29.09.2011 р. та №1876-БО від 11.07.2012 р., КП "Харківські теплові мережі" уклало з Публічним акціонерним товариством "Харківміськгаз" технічну угоду про порядок організації обліку природного газу при його транспортуванні газорозподільними мережами від 01.09.2012 р.

Пунктом 1.1 передбачено, що ПАТ "Харківміськгаз" зобов'язується здійснювати транспортування природного газу газорозподільними мережами до місця передачі КП "Харківські теплові мережі" на вході в газову мережу КП "Харківські теплові мережі". КП "Харківські теплові мережі" зобов'язується прийняти природний газ та виконувати інші обов'язки, передбачені цією технічною угодою.

Підпунктом 2.2.2 технічної угоди встановлено, що укладений договір на постачання газу, у якому передбачено порядок обліку, обмеження (припинення) транспортування газу, а також порядок доступу представника 1-го відповідача до газового обладнання і комерційних вузлів обліку газу на території об'єктів позивача. Копії договору на постачання газу надається 1-му відповідачу.

Пунктом 2.3 технічної угоди передбачено, що ПАТ "Харківміськгаз" транспортує газ у загальному потоці газу від пунктів прийому-передачі газу ГРМ до пунктів призначення в обсягах, підтверджених оператором.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачі відмовляються визнати за позивачем право на використання придбаного за вказаними договорами газу в обсягах, які вони вказали у актах прийому-передачі та які підтверджені, на його думку, всіма належними і достатніми способами та документами.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. (ст. 2 ГПК України).

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені, невизнані або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення, невизнання або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм суб'єктивним правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Статтею 20 Господарського кодексу України та статтею 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як вбачається із позовної заяви, позивач просить суд здійснити захист шляхом визнання за ним права на використання придбаного та вже використаного природного газу у визначених ним обсягах.

Отже, позивач фактично звертається до суду з вимогою про встановлення певних юридичних фактів: отримання та використання придбаного за договором №06/11-15 ТЕ від 29.09.2011 р. та вже використаного природного газу для виробництва теплової енергії населенню в період з 01 вересня по 31 грудня 2012 роук у обсязі 249989,715 тис.м.куб., в тому числі: з 01 по 30 вересня 2012 р. - 19844,430 тис. м. куб., з 01 по 31 жовтня 2012 р. - 45682,847 тис. м. куб., з 01 по 30 листопада 2012 р. - 75664,845 тис. м. куб., з 01 по 31 грудня 2012 р. - 108797,593 тис. м. куб.; отримання та використання придбаного за договором №1876-БО від 11.07.2012 р. та використаного природного газу для виробництва теплової енергії бюджетним організаціям та установам та іншим споживачам в період з 01 вересня по 31 грудня 2012 р. в обсязі 34706,095 тис.м.куб., в тому числі: з 01 по 30 вересня 2012 р. - 384,632 тис. м. куб., з 01 по 31 жовтня 2012 р. - 3311,335 тис.м. куб., з 01 по 30 листопада 2012 р. - 11672,028 тис. м. куб., з 01 по 31 грудня 2012 р. - 19338,100 тис.м.куб., що виходить за межі повноважень господарських судів, оскільки вимога про встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, бо до компетенції останнього не належать повноваження про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

Рішенням суду має вирішуватись питання про захист прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських правовідносин, тобто, ним мають усуватись перешкоди, які виникли на шляху здійснення особою, яка звернулася з позовом, свого охоронюваного законом права.

Як убачається із змісту позовної заяви, заявлена позивачем вимога є нічим іншим, як встановленням фактів, що мають юридичне значення. Такі факти можуть встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне.

Втім, позивачем, в порушення ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України не обґрунтовано та не доведено існування між сторонами спору про право цивільне.

Вимога позивача про встановлення права на використання придбаного та вже використаного газу шляхом фактичного встановлення юридичних фактів, які встановлюють кількість газу, що надходив позивачу в об'ємах, зафіксованих позивачем в своїх актах приймання-передачі, які не підписані відповідачем, не підлягає розгляду у господарських судах України.

Позивачем також не доведено та не обґрунтовано чим порушив відповідач (Публічне акціонерне товариство "Харківміськгаз") його права та інтереси.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі за п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, п. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Провадження у справі припинити .

Суддя В.І. Ольшанченко