ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2014 р. Справа №917/1685/14

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

за участю представників:

від позивача: Кириченко Г.В.,

від відповідача: Зорівчак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Сороки Ігоря Анатолійовича,

вул.Пушкіна, 23, м.Комсомольськ Полтавської області, 39800

до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету

України, вул.Зигіна, 1, м. Полтава, 36000

про визнання недійсним рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець Сорока Ігор Анатолійович звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення №02/96-р від 27.05.2014р. по справі №02-02-50/95-2014, посилаючись на порушення норм законодавства України при прийнятті оскаржуваного рішення.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем безпідставно зроблено висновок про те, що ринок ФОП Сорока І.А. за підсумками 2010-2013 років займає монопольне (домінуюче) становище на ринку "Комплексні послуги з надання місця для торгівлі продовольчими та промисловими товарами в межах м.Комсомольськ", оскільки в порушення Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 року №49-р,: не враховано специфічне розташування міста Комсомольськ, а тому при визначенні географічних меж слід враховувати і межі м.Кременчук, що потягло за собою безпідставний висновок про відсутність конкуренції і наявність обмеження можливостей доступу на ринок та ін., необґрунтованого визначення часових меж ринку; безпідставного висновку про встановлення економічно необґрунтованих цін ФОП Сорока І.А. з посиланням на різні ціни, які встановили інші суб'єкти господарювання, які орендують майно та торгові площі у позивача та безпідставного висновку про відсутність здійснення обов'язкової калькуляції розміру орендної плати.

В судовому засіданні представником позивача позовні вимоги підтримані в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях(а.с.116-121).

Відповідач у запереченнях на позовну заяву (а.с.31- 32) та його представник у судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на те, що оскаржуване рішення Адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято у відповідності з вимогами законодавства, зокрема, у відповідності до Методики визначено територіальні, товарні та часові межі ринку, в т.ч. на підставі даних, отриманих від Комсомольської міської ради та ФОП Сорока І.А., відпускні ціни ФОП Сорока І.А. встановлені у вищому розмірі, ніж задекларовані ним, і ціни на послуги перевищують граничні, а тому незалежно від того, хто надає ці послуги (ФОП Сорока І.А. чи орендарі) вони не повинні перевищувати граничні.

За клопотанням сторін строк розгляду справи продовжено на 15 днів у відповідності до частини 3 статті 69 ГПК України.

Рішення приймається судом після перерви, оголошеної в судовому засіданні 22.10.2014 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що рішенням адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 10.07.2014 року № 02/174-рш у справі №02-02-50/95-2014 визнано, що:

-ФОП Сорока І.А. за підсумками роботи в 2010-2013 роках займає монопольне (домінуюче) становище на ринку "Комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими та промисловими товарами (в т.ч. надання в оренду торгових місць, площ" в межах міста Комсомольськ;

- ФОП Сорока І.А. вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що кваліфікується пунктом 2 статті 50, пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку Комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими та промисловими товарами (в т.ч. надання в оренду торгових місць, площ" шляхом встановлення таких цін на ринку, які неможливо було б встановити за умови значної конкуренції на ринку, а саме встановлення економічно необґрунтованої вартості торгових місць;

- ФОП Сорока І.А. вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що кваліфікується пунктом 2 статті 50, пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку Комплексні послуги з надання місць для торгівлі продовольчими та промисловими товарами (в т.ч. надання в оренду торгових місць, площ" шляхом застосування різної ціни для рівнозначних угод без об'єктивно виправданих на це причин.

Також накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн. за кожне порушення та зобов'язано ФОП Сороку І.А. привести вартість своїх послуг на ринку до економічно обгрунтованих (а.с.12-17).

Рішення направлено ФОП Сорока І.А. 11.07.2014 року (а.с.84).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Статтею 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Статтею 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення прав інших суб'єктів господарювання чи споживачів.

Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається застосування різних цін чи різних інших умов до рівнозначних угод з суб'єктами господарювання, продавцями чи покупцями без об'єктивно виправданих на те причин; встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку. Зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про захист економічної конкуренції» доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі. Отримання доказів здійснюється Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями незалежно від місцезнаходження доказів. Особи, які беруть участь у справі, мають право надавати докази та доводити їх достовірність (об'єктивність).

Частиною 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є порушення органом АМК України процедурних правил у розгляді справи про порушення конкурентного законодавства або при проведенні ним перевірки додержання суб'єктом господарювання конкурентного законодавства лише у випадках, коли відповідне порушення унеможливило або істотно ускладнило з'ясування фактичних обставин, що мають значення для прийняття правильного рішення у справі.

В пункті 15.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 15 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" зазначено, що Господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, зокрема, Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням названого Комітету від 05.03.2002 N 49-р. Однак, господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб'єкта господарювання на ринку.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, визначення монопольного (домінуючого) становища ФОП Сороки І.А. визначено на підставі аналізу географічних меж (місто Комсомольськ), товарних меж (надання місць для торгівлі шляхом виділення земельної ділянки під палатками, кіосками, контейнерами та надання місць в павільйоні), без калькуляції розміру орендної плати та з перевищенням її граничних розмірів, а також застосуванням різних розмірів.

Згідно наданих відповідачем копій договорів оренди, позивачем передаються в оренду торгівельні місця та нерухоме майно іншим суб'єктам підприємницької діяльності (а.с.40-45, 54-65).

Законодавством України не передбачено державного регулювання цін при укладенні договорів оренди, а тому посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на відсутність калькуляції орендної плати та перевищення її граничного розміру є необгрунтованим, оскільки статтями 627,628 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем невірно визначено товарні межі ринку. Невірність визначення товарних меж ринку тягне за собою невірність визначення цінових та територіальних меж ринку, хоча посилання позивача на необхідність врахування міста Кременчук при визначенні територіальних меж ринку суд вважає помилковим.

Крім того, покладення на позивача відповідальності за відсутність калькуляції розміру орендної плати, її перевищення, встановлення різних її розмірів іншими суб'єктами господарювання не ґрунтується на законодавстві України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

У відповідності до статті 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним рішенням адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 10.07.2014 року № 02/174-рш у справі №02-02-50/95-2014.

3. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Повне рішення складено 04.11.2014 року.

Суддя Кульбако М.М.