м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
до Приватного акціонерного товариства
"Українська транспортна страхова
про відшкодування 10 105,06 грн.
Суддя Грєхова О.А.
Представники сторін:
від позивача: Крюк Ю. А. - представник за
від відповідача: не з'явився
Заявлено позов про стягнення з
Приватного акціонерного товариства
"Українська транспортна страхова
компанія" страхового відшкодування в
порядку регресу в сумі 10 105,06 грн. грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач на підставі договору
добровільного страхування наземного
транспорту № АС 007753 від 18.06.2013
внаслідок настання страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди (надалі -
ДТП) виплатив страхове відшкодування
власнику автомобіля марки Форд д/н
АА3558НМ, а тому позивачем відповідно до
положень статті 27 Закону України "Про
страхування" та статей 993, 1191 Цивільного
кодексу України отримано право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Відповідальність власника
транспортного засобу - автомобіля
Тойота д/н АС/4361076, яким скоєно ДТП,
застрахована відповідачем на підставі
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс № АС/4361076), а тому позивач
вказує, що обов'язок з відшкодування
збитків покладається на відповідача.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 25.11.2014 порушено провадження у
призначено на 22.12.2014 та направлено
запит до Моторного (транспортного)
страхового бюро України.
08.12.2014 від Моторного (транспортного)
страхового бюро України через відділ
діловодства суду надійшла відповідь на
Представник позивача в судовому
засіданні 22.12.2014 підтримав заявлені
позовні вимоги, надав звіт про
визначення вартості матеріального
збитку та через відділ діловодства
суду подав документи на виконання
ухвали суду про порушення провадження
у справі.
Представник відповідача відзив на
позов не надав, явку уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, про час та місце судового
розгляду був повідомлений належним
чином. Ухвала суду, позовна заява
надсилались відповідачу на юридичну
адресу підприємства згідно відомостей
з єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України.
У відповідності з положеннями п. 3.9.1.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 № 18 особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.
З огляду на те, що ухвала суду про
порушення провадження у справі від
25.11.2014 була надіслана судом за адресою
відповідача, зазначеною в позовній
заяві, яка збігається з адресою
відповідача, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, відповідач
вважається повідомленим про час та
місце розгляду справи (ст.64 ГПК
Також, в матеріалах справи міститься
рекомендоване повідомлення про
вручення поштових відправлень, яке
свідчить про те, що відповідачем 01.12.2014
була отримана ухвала суду від 25.11.2014, у
зв'язку з чим, відповідач був
повідомлений про розгляд справи судом.
Оскільки відповідач не з'явився у
судове засідання, не зважаючи на
належне повідомлення про розгляд
справи, суд на підставі ст. 75 ГПК
України, розглядає справу за наявними
в ній матеріалами та доказами.
На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України
складено протокол судового засідання,
який долучено до матеріалів справи.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 22.12.2014 року
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18.06.2013 між ТДВ "Страхова компанія
"ВіДі-Страхування" та Баклицькою І. В.
укладено Договір добровільного
страхування наземного транспорту №
АС-007753 (надалі - Договір), за яким був
застрахований автомобіль Форд д/н
АА3558НМ.

Відповідно до довідки № 9386139 про
дорожньо-транспортну пригоду станом на
14.05.2014 на вулиці Шевченка, 192 в м. Києві
сталась дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля Форд д/н АА3558НМ,
під керуванням Ткаченко О. М.,
автомобіля Форд д/н АА3558НМ, під
керуванням Ганищенко І. В. та
автомобіля Тойота д/н АА1971ОА, під
керуванням Фенченко О. Д.

Згідно з постановою Солом'янського
районного суду м. Києва № 860/10090/14п
(3-3392/14) від 26.05.2014 Фенченка О. Д. визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення.

Відповідно до звіту № 814 від 12.06.2014 про
визначення вартості матеріального
збитку, вартість матеріального збитку,
заподіяного власнику транспортного
засобу Форд д/н АА3558НМ, внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди станом
на 02.06.2014 склала 9033,47 грн.

Вартість відновлювального ремонту
автомобіля Форд д/н АА3558НМ після ДТП
становить 10226,04 грн., що вбачається з
рахунку № Адс-000005543 від 04.06.2014,
виставленого ТОВ «Віді Край Моторс» та
акту виконаних робіт № АДСА-0014439 від
10.07.2014. А також, для відновлення
автомобіля Форд д/н АА3558НМ було
виконано роботи на суму 244,02 грн., що
підтверджується актом виконаних робіт
№ АДСА-0013681 від 02.06.2014.

Відповідно до норм чинного
законодавства та враховуючи умови
договору страхування позивач визнав
вищезазначену дорожньо-транспортну
пригоду страховим випадком, про що
склав страховий акт № КР-008259 від 04.07.2014
на суму 10105,06 грн.

Позивач здійснив виплату страхового
відшкодування за договором
страхування в розмірі 10105,06 грн., що
підтверджується копією платіжного
доручення № 2023 від 18.07.2014.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в
межах суми 10105,06 грн. право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
заподіяний збиток.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК
України передбачено, що джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми,
у відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем
Тойота д/н АА1971ОА, встановлена у
судовому порядку.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що цивільно-правова
відповідальність будь-якої особи, яка
експлуатує автомобіль Тойота д/н
АА1971ОА, була застрахована у
відповідача на підставі договору
(полісу) № АС/4361076 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів. Вказаним
договором (полісом № АС/4361076)
передбачено, що ліміт відповідальності
за шкоду заподіяну майну третіх осіб
становить 50 000,00 грн. та франшиза 500.

Отже, відповідач є особою на яку
полісом № АС/4361076 покладено обов'язок з
відшкодування шкоди завданої під час
експлуатації автомобіля на час спірної
ДТП.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи. У разі
настання події, яка є підставою для
проведення регламентної виплати, МТСБУ
у межах страхових сум, що були чинними
на день настання такої події,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що до позивача
перейшли всі права потерпілого згідно
ст. 512 Цивільного кодексу України, а
тому, оскільки правовідносини між
потерпілим та страховиком за полісом
ОСЦВВТЗ (відповідач) регулюються
Законом України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", заміна
кредитора в зобов'язанні не змінює їх
суті та норми, якою вони регулюються.

Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

У відповідності зі ст. 993 Цивільного
кодексу України і ст. 27 Закону України
"Про страхування" до страховика, що
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, що страхувальник (чи інша
особа, що одержала страхове
відшкодування) має до особи,
відповідальної за заподіяні збитки.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (в редакції від 18.09.2011 р.) при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу
України страховик здійснює страхову
виплату відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 25 Закону України "Про
страхування" здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком. Аварійні
комісари - особи, які займаються
визначенням причин настання
страхового випадку та розміру збитків,
кваліфікаційні вимоги до яких
встановлюються актами чинного
законодавства України. Страховик та
страхувальник мають право залучити за
свій рахунок аварійного комісара до
розслідування обставин страхового
випадку.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (в редакції від 18.09.2011 р.)
виплата страхового відшкодування
(регламентна виплата) здійснюється
безпосередньо потерпілому (іншій
особі, яка має право на отримання
відшкодування) або погодженим з ним
особам, які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна, сплатили страхове
відшкодування за договором майнового
страхування (крім регламентної
виплати, передбаченої підпунктом "а"
пункту 41.1 статті 41 цього Закону),
лікування потерпілих та інші послуги,
пов'язані з відшкодуванням збитків.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу
України встановлено, що розмір збитків,
що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

При цьому, звіт про оцінку
транспортного засобу є лише попереднім
оціночним документом, в якому
зазначається про можливу, але не
кінцеву суму, що витрачена на
відновлення транспортного засобу.
Реальним же підтвердженням виплати
суми страхового відшкодування
страхувальнику, є саме платіжне
доручення.

Аналогічні висновки містяться в
постановах Вищого господарського суду
України від 14.05.2013 р. у справі №
5011-50/17049-2012, від 30.07.2013 р. у справі №
910/3655/13 та від 27.01.2014 р. у справі № 910/3023/13.

Матеріалами справи підтверджено, що
вартість відновлювального ремонту
автомобіля марки Форд д/н АА3558НМ,
становить 10105,06 грн., яка виплачена
позивачем застрахованій за Договором
особі.

При цьому, суд відзначає, що
безпосередньо з Договору вбачається,
що автомобіль Форд д/н АА3558НМ, - 2008 року
випуску, тобто строк його експлуатації
на момент настання ДТП не перевищував 7
років. Тому, з огляду на положення п. 7.38
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів,
позивачем правомірно заявлено до
стягнення з відповідача суму
страхового відшкодування, розмір якого
визначено без врахування коефіцієнту
фізичного зносу пошкодженого
автомобіля.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" встановлено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про правомірність
задоволення позовних вимог до
відповідача в сумі 9605,06 грн. (10105,06 грн.
(розмір оціненої шкоди) - 500,00 грн.
(франшиза).

Суми, які підлягають сплаті за витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються на сторін пропорційно
задоволеним позовним вимогам (частина 5
статті 49 ГПК України).

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Українська транспортна
страхова компанія" 01033, м. Київ, вулиця
Саксаганського, 77, ідентифікаційний
код 22945712) на користь Товариства з
додатковою відповідальністю "Страхова
компанія "ВіДі-Страхування" (08131,
Київська область, Києво-Святошинський
район, село Софіївська Борщагівка,
вулиця Велика Кільцева, 56;
ідентифікаційний код 35429675) суму
страхового відшкодування у розмірі
9605,06 грн. (дев'ять тисяч шістсот п'ять
гривень 06 коп.) та судовий збір у
розмірі 1736,60 грн. (одну тисячу сімсот
тридцять шість гривні 60 коп.).

3. Видати наказ.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 26.12.2014 року

Суддя
О.А. Грєхова