КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2014 р. Справа№ 910/14192/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Гончарова С.А.

Самсіна Р.І.

при секретарі судового засідання
Д'яковій Ю.Ю.

за участю представників:

від апелянта: Святюк С.П. - дов. від 01.10.2014
№ 91/2014/10/01-1

від прокуратури: Греськів І.І. - посв.
від 05.09.2012 № 002668

від позивача 1: не з'явився

від позивача 2: Чебатарьова І.Г. - дов.
від 13.05.2014 № 14-124

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Київенерго"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 21.10.2014.

у справі № 910/14192/14 (суддя Мандриченко
О.В.)

за позовом Виконуючого обов'язків
прокурора Шевченківського району м.
Києва в інтересах держави в особі
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості (позивач 1)

Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (позивач 2)

до Публічного акціонерного товариства
"Київенерго"

про стягнення 6 574 444,82 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 21.10.2014 у справі № 910/14192/14
позовні вимоги виконуючого обов'язків
прокурора Шевченківського району м.
Києва в інтересах держави в особі
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості (позивач 1) та Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(позивач 2) до Публічного акціонерного
товариства "Київенерго" про стягнення 6
574 444,82 грн. - задоволено повністю, а саме
стягнуто з відповідача на користь
позивача-2 інфляційні втрати в розмірі 5
160 254,10 грн. та 3% річних в розмірі 1 414 190,72
грн.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Публічне акціонерне товариство
"Київенерго" звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
місцевим господарським судом позов
задоволено через неповне з'ясування та
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими, невідповідність
висновків, викладених у рішенні суду,
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Апелянт посилається на те що, судом
першої інстанції при винесені
оскаржуваного рішення, не взято до
уваги доводи відповідача, щодо
здійснення розрахунків за газ
відповідно до спеціального алгоритму,
встановленого державою та не взято до
уваги доводи Публічного акціонерного
товариства "Київенерго", щодо
необґрунтованості вимог позивача, у
зв'язку з відсутністю вини відповідача
у прострочені заборгованості, а тому
рішення місцевого господарського суду
має бути скасоване та прийняте нове,
який в задоволенні позовних вимог -
відмовлено.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Київенерго" передано на розгляд судді
Київського апеляційного
господарського суду Шапталі Є.Ю.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 14.11.2014
сформовано для розгляду даної
апеляційної скарги колегію суддів у
складі: Шаптала Є.Ю. (головуючий),
Гончаров С.А., Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.11.2014 у складі
суддів: головуючий суддя Шаптала Є.Ю.,
судді Гончаров С.А., Самсін Р.І.,
прийнято апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
до розгляду та порушено апеляційне
провадження. Розгляд справи призначено
на 23.12.2014.

В судовому засіданні 23.12.2014 представник
апелянта підтримав доводи викладені в
апеляційній скарзі, просив скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 21.10.2014 у справі № 910/14192/14 та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Представники прокуратури та позивача-2
в судовому засіданні від 23.12.2014
заперечили проти доводів викладених в
апеляційній скарзі, просили рішення
Господарського суду міста Києва від
21.10.2014 у справі № 910/14192/14 залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

В судове засідання 23.12.2014 позивач-1
свого представника не направив, про
день, час та місце проведення судового
засідання був повідомлений належним
чином, причини неявки суду не
повідомлені.

Згідно із п.3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, які
містять докази повідомлення всіх
учасників судового процесу про дату,
час та місце судового засідання, з
метою дотримання процесуальних
строків вирішення спору, судова
колегія вважає можливим розглянути
справу за відсутності представника
позивача-1 за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення місцевого
господарського суду має бути залишено
без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
між Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України як правонаступником
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" та Публічним
акціонерним товариством "Київенерго"
31.07.2012 було укладено договір № 1475-12-БО
купівлі-продажу природного газу,
згідно з умовами якого позивач
зобов'язався передати відповідачу
протягом серпня-грудня 2012 року
природний газ в обсязі до 43000000 м3 згідно
погодженого графіку, а останній -
прийняти та оплатити вартість
одержаного газу та послуг з його
транспортування.

У відповідності до п. 5.2 договору ціна
природного газу з урахуванням збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу
встановлена у розмірі 4661,74 грн. з ПДВ.

Як передбачено п. 6.1. договору оплата за
газ здійснюється покупцем шляхом 100 %
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа наступного за місяцем
поставки.

Згідно з п. 11.1 договору строк дії даного
договору встановлений з моменту його
підписання сторонами і в частині
поставки газу з 1 серпня до 31.12.2012, в
частині проведення розрахунків - до їх
повного здійснення.

З матеріалів справи, а саме з актів
приймання-передачі природного газу від
31.08.2012, 30.09.2012, 27.11.2012, 30.11.2012, 31.12.2012
підтверджується факт передачі
позивачем-2 відповідачу протягом
серпня - грудня 2012 року 36 465 284 м3
природного газу вартістю 169 991 527, 16 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, у
вересні 2013 Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" звернулось
до Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Київенерго" про стягнення
боргу за спожитий природній газ за
договором № 1475-12-БО купівлі-продажу
природного газу у сумі 67 957 791, 71 грн.,
інфляційних витрат у сумі 235 153 грн.,
пені у розмірі 5 822 715, 69 грн., 3% річних у
сумі 1 378 663, 03 грн., за період
серпень-грудень 2012.

У відповідності до рішення
Господарського суду міста Києва від
28.01.2014, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 14.05.2014 та
постановою Вищого господарського суду
України від 09.07.2014, позовні вимоги
Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" задоволено частково:
присуджено до стягнення з Публічного
акціонерного товариства "Київенерго" 67
959 791, 71 грн. боргу, 190, 09 грн. інфляційних
втрат, 1 256 248, 32 грн. 3 % річних, 521 064, 21 грн.
пені; в іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

Згідно з ч. 3 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Місцевим господарським судом
встановлено та з позовної заяви
виконуючого обов'язки прокурора
вбачається, що відповідачем порушено
строки оплати за спожитий в грудні 2012
природний газ за договором № 1475-12-БО
купівлі-продажу природного газу від
31.07.2012. У зв'язку з несвоєчасним
виконанням відповідачем договірних
зобов'язань щодо строків оплати
природного газу за договором,
позивачем нараховано відповідачу 3 %
річних у розмірі 1 414 190,72 грн. та 5 160 254,10
грн. інфляційних втрат за період з
20.08.2013 по 28.04.2014.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Як встановлено ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 193
Господарського кодексу України кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.2 статті 509 Цивільного кодексу
України зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Пункт 1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу
України передбачає, що підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
до виконання сторонами.

Сторони в п. 6.1. даного договору
визначили, що оплата за газ
здійснюється покупцем шляхом 100 %
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа наступного за місяцем
поставки.

Як слідує з матеріалів справи та
підтверджується платіжними
дорученнями та випискою з рахунку
позивача-2, що остаточний розрахунок за
спожитий в грудні 2012 газ в сумі 67 959 791,71
грн. відповідач здійснив лише 30.04.2014,
тобто з порушенням строків визначеним
договором.

Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Щодо доводів апелянта про те, що
позовні вимоги є необгрунтованими, у
зв'язку з відсутністю вини відповідача
у прострочені заборгованості,
апеляційний господарський суд
зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу
України у разі порушення грошового
зобов'язання боржник, який прострочив
його виконання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. За змістом цієї норми
закону нарахування інфляційних втрат
на суму боргу та трьох процентів річних
входять до складу грошового
зобов'язання і є особливою мірою
відповідальності боржника за
прострочення грошового зобов'язання,
оскільки виступають способом захисту
майнового права та інтересу, який
полягає у відшкодуванні матеріальних
втрат кредитора від знецінення
грошових коштів унаслідок інфляційних
процесів та отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові, а тому
ці кошти нараховуються незалежно від
вини боржника.

Даної ж правової позицій притримується
і Верховного суду України, яка
викладена в постановах Верховного суду
України від 24.10.2011 у справі № 6-38цс11, від
23.01.2012 у справі № 37/64).

Господарським судом першої інстанції
та судом апеляційної інстанції
встановлено факт прострочення
відповідачем розрахунків за договором
купівлі-продажу природного газу №
1475-12-БО від 31.07.2012, а відтак є підстави
для стягнення з відповідача
інфляційних втрат та трьох відсотків
річних з простроченої суми відповідно
до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Апеляційний господарський суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог щодо стягнення з відповідача 3%
річних, що складають 1 414 190,08 грн., у
зв'язку з вірним та обґрунтованим
розрахунком позивача-2.

У п. 2 Інформаційного листа від 17.07.2012 №
01-06/928/2012 "Про практику застосування
Вищим господарським судом України у
розгляді справ окремих норм
матеріального права", Вищий
господарський суд зазначає, що при
застосуванні індексу інфляції слід
мати на увазі, що індекс розраховується
не на кожну дату місяця, а в середньому
на місяць і здійснюється шляхом
множення суми заборгованості на момент
її виникнення на сукупний індекс
інфляції за період прострочення
платежу.

Апеляційний господарський суд
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про задоволення
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача інфляційних нарахувань за
період з 20.08.2013 по 28.04.2014 в сумі 5 160 254,10
грн., у зв'язку з вірним та
обґрунтованим розрахунком позивача-2.

Отже, беручи до уваги все
вищевикладене. Апеляційний
господарський суд погоджується з
висновком господарського суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог виконуючого обов'язків прокурора
Шевченківського району м. Києва в
інтересах держави в особі Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
і Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» до Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
про стягнення 6 574 444,82 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що доводи Публічного акціонерного
товариства "Київенерго", викладені в
апеляційній скарзі, не спростовують
висновків господарського суду першої
інстанції, а тому господарський суд
першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, належним
чином дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
рішення Господарського суду міста
Києва від 21.10.2014 в справі № 910/14192/14
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної
скарги у зв'язку з відмовою в її
задоволенні на підставі ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
на рішення Господарського суду міста
Києва від 21.10.2014 у справі № 910/14192/14 -
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 21.10.2014 у справі № 910/14192/14-
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/14192/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційного господарського
суду може бути оскаржено до Вищого
господарського суду України у порядку
та строки, передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
Є.Ю. Шаптала

Судді
С.А. Гончаров

Р.І. Самсін