ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2014 року Справа № 915/1777/14

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Крон Ч та К"

54037, м. Миколаїв, вул. Івана Франка, 31/В

Відповідач: Дочірнє підприємство "Костянтинівське монтажне управління Публічного акціонерного товариства "Теплоенергомонтаж"

55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, проммайданчик, 13А, а/с 76

про стягнення заборгованості 963185,99 грн.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Чорний А.М., директор;

Омельчук Є.М., за довіреністю;

Від відповідача: Селезень М.П., директор;

Дшафарова Н.В., за довіреністю;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 04.11.14 р. звернувся до господарського суду з позовом (з урахуванням заяви вх. № 23885/14 від 23.12.14 р.) стягнути з відповідача 963185,99 грн., з яких: 917905,18 грн. - основного боргу, 14666,16 грн. - індексу інфляції, 6311,15 грн. - три відсотки річних та 24303,50 грн. - пені.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов договору субпідряду № 4С-ДП-2014 від 25.02.14 року, який було укладено на виконання генерального договору від 27.12.13 року № Е01, додаткових угод до договору субпідряду; актів приймання-передачі виконаних робіт на загальну суму 2088707,39 грн. та довідок КБ-3; банківських виписок про часткові оплати на загальну суму 1170802,21 грн., актів звірки станом на 31.07.14 р. та станом на серпень 2014 р.; норм ст. ст. 901, 526, 526, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України та мотивовані тим, що відповідач свої договірні зобов'язання виконав частково, оплативши лише частину прийнятих робіт на загальну суму 1170802,21 грн., крім цього, позивач сповіщає, що відповідач безпідставно, відмовився від прийняття частини робіт, своєчасно не заявивши про їх недоліки.

Разом з позовною заявою позивач звернувся до суду із заявою від 04.11.14 р., в якій просив суд забезпечити позов про стягнення заборгованості за договором субпідряду № 4С-ДП-2014 від 25.02.14 р. у розмірі 963185,99 грн. шляхом накладення арешту на грошові суми, що належать відповідачеві в межах вимог на п/р відповідача 6300 в ПАТ «Укрсіббанк», МФО 351005.

За правилами ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В судовому засіданні 16.12.14 р. позивач просив додатковий час для надання суду належних доказів, які підтверджують підстави для здійснення відповідних дій.

Суд розглянувши вищевказану заяву, дослідивши матеріали справи та обставини на які посилається позивач в обґрунтування забезпечення позову, дійшов висновку про відмову в задоволенні цієї заяви, оскільки позивач не зазначив та не надав належних доказів, які б свідчили, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідач в своїх письмових поясненнях (вх. № 24063/14 від 25.12.14 р.) не висловив заперечень по суті позову щодо стягнення основного боргу, але усно в судовому засіданні 29.12.14 р. просить суд відмовити позивачу в стягнені інфляційних, 3% річних та пені.

29.12.14 р. відповідач в судовому засіданні усно висловив вимогу про залучення до справи в якості ІІІ-особі без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "Управляюча компанія "Метрополія".

Позивач усно заперечив на це клопотання.

Суд, з'ясувавши обставини, які висувались відповідачем в обґрунтування цієї вимоги, дійшов висновку про відсутність необхідності здійснення відповідних процесуальних дій по даній справі.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, суд -

встановив:

25 лютого 2014 року між Дочірнім підприємством «Костянтинівське монтажне управління» Відкритого акціонерного товариства «Теплоенергомонтаж», яке відповідно до п. 1.1 Статуту є правонаступником Дочірнього підприємства «Костянтинівське монтажне управління» Публічного акціонерного товариства «Теплоенергомонтаж», був укладений договір субпідряду № 4С-ДП-2014 "з виконання будівельно-монтажних робіт" згідно з предметом якого позивач, як субпідрядник, за завданням підрядника, на підставі доповнень до цього договору, що підписується сторонами та є його невід'ємними частинами, зобов'язався виконати в межах сформованого підрядником фронту робіт власними і залученими (за погодженням з генпідрядником) силами та засобами, із своїх матеріалів та матеріалів підрядника, на свій ризик футерувальні роботи по котлу HURST, при будівництві теплової електростанції потужністю 18 МВт в смт. Іванків, здати спільно із підрядником «об'єкт» в експлуатацію замовнику, ліквідувати власними вилами всі недоробки і дефекти, що виникли з вини субпідрядника і виявлені в ході приймання робіт та протягом гарантійного строку експлуатації «об'єкта», а відповідач, як підрядник, зобов'язався прийняти та оплатити вартість виконаних з належною якістю робіт та використаних матеріалів.

Відповідно до умов пунктів 3.1, 4.1.17 договору субпідряду № 4С-ДП-2014 договірна ціна робіт за цим договором є динамічною і орієнтовно складає 481247,80 грн., у тому числі ПДВ (20%) - 80207,97 грн. Договірна ціна буде складатися з вартості всіх робіт, що доручаються підрядником субпідряднику та відповідно оформлюються доповненнями до цього договору. Виконувати роботи на постачати матеріали у встановлені договором строки та відповідно до будівельних норм, правил, стандартів і проектної документації.

За змістом пунктів 4.3.5, 4.3.6 цього договору підрядник зобов'язався своєчасно здійснювати оплату вартості виконаних робіт відповідно до умов цього договору; субпідрядник взяв на себе виконувати належним чином інші зобов'язання, передбачені цим договором та чинним законодавством України.

Згідно умов пунктів 9.4.1, 9.4.2 договору підрядник протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту підписання відповідного доповнення здійснює авансовий платіж субпідряднику у розмірі 30% від вартості робіт зазначених в договірній ціні.

Остаточні розрахунки здійснюються на підставі актів приймання-передавання виконаних робіт (за формою КБ-2) та довідок про вартість виконаних робіт (за формою КБ-3) які субпідрядник зобов'язаний надавати підряднику до 25 числа кожного звітного місяця, з урахуванням проведеного авансування в частині будівельно-монтажних робіт. Такий розрахунок проводиться підрядником протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту підписання відповідних актів приймання-передавання виконаних робіт обома сторонами, за умови наявності фінансування з боку замовника.

Розділом 10 сторони встановили порядок приймання-передачі виконаних робіт. Так, згідно пунктів 10.1, 10.2, 10.4, 10.11 договору акти приймання-передавання виконаних робіт надаються субпідрядником уповноваженому представникові підрядника після закінчення робіт з додатком до нього комплекту виконавчої документації, але не пізніше 25-го числа звітного місяця. Уповноважений представник підрядника протягом 3 (трьох) робочих днів перевіряє реальність та достовірність акту та підписує його в частині реально виконаних обсягів робіт.

Підрядник протягом 5 (п'яти) робочих днів з дня одержання акту приймання-передавання виконаних робіт та звітних документів, зобов'язаний направити субпідряднику підписаний акт приймання-передавання виконаних робіт або мотивовану відмову від приймання робіт.

Приймання-передавання виконаних робіт виконується у відповідності до діючого законодавства з оформлення наступних документів: акту приймання виконаних робіт по формі КБ-2В; довідки КБ-3; рахунку; податкової накладної.

У разі виявлення в процесі приймання-передавання виконаних робіт недоліків, допущених з вини субпідрядника, він у визначений підрядником строк зобов'язаний усунути їх і повторно повідомити підрядника про готовність до передачі виконаних робіт. Субпідрядник також зобов'язаний усувати недоліки, допущені з його вини і виявлені при погодженні підрядником актів готовності об'єкту до експлуатації з уповноваженими органами державної влади та управління, органами місцевого самоврядування.

За змістом пунктів 4.5, 13.1 та 17.1 договору № 4С-ДП-2014 від 25.02.2014 року сторони не мають права без письмового погодження передавати свої обов'язки та права за цим договором іншим особам. Зміна або розірвання цього договору здійснюється за згодою сторін. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.14 р., а в частині виконання фінансових зобов'язань підрядника - до моменту їх повного виконання.

Протягом дії даного договору сторони неодноразово укладали до нього додаткові угоди, в яких узгоджувалась вартість робіт.

Спірні відносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями діючого законодавства про будівельний підряд.

Так, за правилами п. 1 ст. 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до п. 1 ст. 877 ЦК України підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Згідно ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

За приписами ст. 886 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання замовником обов'язків за договором будівельного підряду він сплачує підрядникові неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки у повному обсязі, якщо не доведе, що порушення договору сталося не з його вини.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору № 4С-ДП-2014 від 25.02.2014 року позивач виконав та передав відповідачу, а останній прийняв без зауважень будівельні (футерувальні) роботи в період з березня 2014 р. по липень 2014 р. на загальну суму 2088707,39 грн. про що зазначено в актах приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2).

Водночас, відповідач здійснив розрахунки з позивачем частково. За актами за травень, червень та липень 2014 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість в розмірі 917905, 18 грн.

Про зазначений факт свідчать: пояснення обох сторін, розрахунок позивача, податкові накладні, рахунки, банківські виписки, заяви про зарахування зустрічних вимог (№ 57/144-394-14 від 31.03.14 р., № 57/144-580-14 від 20.04.14 р., № 57/144-860-14 від 30.05.14 р., № 57/144-1114-14 від 30.06.14 р., № 57/144-1400-14 від 31.07.14 р., № 57/144-642-14 від 12.05.14 р.).

Від відповідача 25.12.14 р. надійшло письмове клопотання в якому останній повідомляє суд про те, що між ним та іншою юридичною особою укладено договір про заміну боржника за договором № 32ПР-ДП-2014 від 18.11.2014 р. про що, у відповідності до п.1 ст. 528 Цивільного кодексу України, повідомлено ТОВ «Крон Ч та К». Оскільки відповіді щодо погодження з вищевказаним договором про заміну боржника на адресу Дочірнього підприємства "Костянтинівське монтажне управління Публічного акціонерного товариства "Теплоенергомонтаж" так і не надійшло, то останній просить відкласти розгляд даної справи.

Ознайомившись з даним клопотанням суд не знайшов підстав для відкладення розгляду справи у зв'язку з зазначеними вище обставинами.

Так, по-перше, відповідно до змісту п. 4.5 договору № 4С-ДП-2014 від 25.02.2014 року сторони не мають права без письмового погодження передавати свої обов'язки та права за цим договором іншим особам.

По-друге, відповідно до загальних приписів ч. 1 ст. 528 Цивільного кодексу України покладення боржником обов'язку виконати зобов'язання на іншу особу є припустимим якщо інше не передбачено Цивільним кодексом, іншими актами законодавства або договором. Дія ч.1 ст. 528 Цивільного кодексу надає саме боржникові право покладати виконання на іншу особу. До прийняття судом рішення по справі, відповідач не може вважатися боржником. Відповідач є особою, яка відповідає за позовом.

Крім того, суду не надано відповідних доказів, які свідчать про оформлення між сторонами відповідальності за виконання взятих на себе робіт за договором № 4С-ДП-2014 від 25.02.2014 року іншою юридичною особою.

Позивач же, зі свого боку, пропозиції відповідача (щодо заміни боржника чи укладання мирової угоди) повністю заперечив в судовому засіданні та просив суд прийняти рішення по справі.

Відповідно до норм ст. ст. 629, 525, 526 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

За приписами ч. 1 ст. 32 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач не довів суду обставин, які спростовують вимоги позивача щодо неналежного виконання взятих на себе договірних зобов'язань.

Таким чином, за наслідками дослідження доказів по справі, борг відповідача перед позивачем за договором № 4С-ДП-2014 від 25.02.14 р. за актами приймання виконаних будівельних робіт за травень, червень, липень 2014 року дійсно складає в сумі 917905,18 грн.

За правилами ст. 610, п. 1 ст. 612, 625 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, на підставі вищенаведених норм та обставин, суд перевірив нарахування позивачем розмір 3% річних та інфляційних втрат, і дійшов висновку про правомірність стягнення з відповідача за період прострочення з 01.06.2014 р. по 16.09.2014 р. 3% річних в сумі 6311,15 грн. та інфляційних втрат в розмірі 14666,16 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь відповідача пені в розмірі 24303,50 грн. суд зазначає наступне:

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 216 та ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч.2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Як вбачається з тексту договору № 4С-ДП-2014 від 25.02.14 р. сторонами не встановлено та не узгоджено такої умови як нарахування субпідрядником підряднику неустойки (пені) за прострочення останнім виконання взятих на себе зобов'язань.

Таким чином, дослідивши надані сторонами документальні докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України, проаналізувавши норми діючого законодавства, які регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, але з урахуванням вищенаведеного - задоволенню їх частково.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 66, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Костянтинівське монтажне управління Публічного акціонерного товариства "Теплоенергомонтаж" (55000, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, проммайданчик, 13А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крон Ч та К" (54037, м. Миколаїв, вул. Івана Франка, 31/В, ) - 917905,18 грн. основного боргу, 14666,16 грн. інфляційних втрат, 6311,15 грн. 3% річних. та 18777,65 грн. судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позову щодо стягнення пені відмовити.

4. Відмовити позивачу в забезпеченні позову.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено 31 грудня 2014 року.

Суддя О.Г.Смородінова