РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/22150/14 25.12.14
За позовом Фізичної особи-підприємця Сміловець Юлії Геннадіївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дабрадєя"

про стягнення 7 200,00 грн.

Суддя Цюкало Ю.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Романченко М.В. (за довіреністю від 01.10.2014);

від відповідача: Готка І.П. (за довіреністю від 10.10.2014);

Страшенко Г.П. (директор).

В судовому засіданні 25 грудня 2014 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

13 жовтня 2014 року Фізична особа-підприємець Сміловець Юлія Геннадіївна (Позивач) подала до канцелярії Господарського суду міста Києва позовну заяву б/н від 07.10.2014р. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дабрадєя" (Відповідач) про стягнення штрафу за наднормовий простій автомобіля в сумі 7 200,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідачем було допущено порушення вимог Договору-заявки на транспортно-експедиційне обслуговування в міжнародному сполученні № 2105-1 від 21 травня 2014 року, зокрема щодо забезпечення розвантаження автомобіля в межах нормативного часу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2014р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/22150/14. Розгляд справи призначено на 03.11.2014р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2014р. розгляд справи відкладено на 24.11.2014р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2014р. розгляд справи відкладено на 15.12.2014р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2014р. продовжено розгляд спору на 15 днів.

В судовому засіданні 15.12.2014 року, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, по справі оголошено перерву до 25.12.2014 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачем було надано копію Договору-заявки на транспортно-експедиційне обслуговування в міжнародному сполученні № 2105-5 від 21 травня 2014 року, однак вказаний договір не може бути взятий судом до уваги, оскільки наданий у непридатному для читання вигляді, оскільки з позовних матеріалів не вбачається скріплення підписами та печатками сторін саме цього договору. Крім цього, в Договорі-заявці на транспортно-експедиційне обслуговування в міжнародному сполученні № 2105-5 від 21 травня 2014 року, наданому Позивачем датою та часом завантаження вказано 23.04.05 року, не зважаючи на те, що зазначений правочин укладено 21 травня 2014 року.

Суд бере до уваги Договір-заявку на транспортно-експедиційне обслуговування в міжнародному сполученні № 2105-1 від 21 травня 2014 року, який був наданий Відповідачем.

21 травня 2014 року між ТОВ «Дабрадєя» (надалі - Замовник) та ФОП Сміловець Ю.Г. (далі - Виконавець) (разом - сторони) укладено Договір-заявку на транспортно-експедиційне обслуговування в міжнародному сполученні № 2105-1 (копія договору в справі, по тексту Договір), згідно з п. 1. Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе обов'язки від свого імені та за рахунок Замовника здійснювати транспортне перевезення власним або залученим транспортом внутрішніх, експортно-імпортних та транзитних вантажів залізничним, автомобільним та іншими видами транспорту по території України, країн СНД та інших держав (далі за Договором - послуги) на основі даних, наведених нижче:

1.Дата та час завантаження23.05.14р.
2.ВиконавецьФОП Сміловець Ю.Г.
3.Маршрут перевезенняХасково-Київ-Овруч
4.Характер вантажу, вага, об'єм
5.Дані р/с (кількість, тип, об'єм)20т.86м3
6.Місце завантаження, контактні особиХасково (Болгарія), тел. +5
7.Пункт замитненняХасково (Болгарія)
8.Пункт перетину кордону Рені
9.Пункт розмитненняКиїв (Україна) Столичне шосе
10.Місце розвантаження, контактні особиОвруч (Україна)
11.Необхідні документиTIR
12.Дата доставки вантажу 26.05.14р.
13.Фрахтова сума перевезення19500 грн.
14.Умови оплатиб/н
15.Додаткові умови1. Постійний зв'язок з водієм 2. Відмова від транспорту 400 євро на день відмови
16.Рухомий склад даний до перевезення вантажу:ДАФ АА 9193ОМ/АА0917ХМ Захаров Александр
Відповідно до п. 1.1. Договору, Замовник зобов'язується забезпечити завантаження, розвантаження в межах нормативного часу:

Нормативний простій автомобіля на завантаження та митне оформлення48 годин (не рахуючи святкових та вихідних днів)
Нормативний простій при перетині митного кордону48 годин (не рахуючи святкових та вихідних днів)
Нормативний простій автомобіля на розвантаження та митну очистку 168 годин (не рахуючи святкових та вихідних днів)
Позивач стверджує, що з Відповідач підлягає стягненню штраф за наднормовий простій автомобіля в сумі 7 200,00 грн., оскільки останній допустив порушення вимог Договору-заявки на транспортно-експедиційне обслуговування в міжнародному сполученні № 2105-1 від 21 травня 2014 року, а саме не забезпечив розвантаження автомобіля в межах нормативного часу, в результаті чого простій автомобіля складає 9 діб.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 908 Цивільного кодексу України визначено, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 918 Цивільного кодексу України, завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Завантаження (вивантаження) вантажу, що здійснюється відправником (одержувачем) вантажу, має провадитися у строки, встановлені договором, якщо такі строки не встановлені транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

У відповідності до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Як встановлено судом, відповідно до товарно-транспортної накладної CMR, вантаж було доставлено на радіологічний контроль 25.05.2014 року, згідно з транспортним протоколом, на розвантаження вантаж надійшов 27.05.2014 року, 05.06.2014 року автомобіль було розвантажено (копії документів в справі).

З огляду на це, суд відмічає наступне.

Відповідно до п. 1.1. Договору-заявки на транспортно-експедиційне обслуговування в міжнародному сполученні № 2105-1 від 21 травня 2014 року, Замовник зобов'язався здійснити розвантаження протягом 168 годин (не рахуючи святкових та вихідних днів) і, як встановлено судом, відповідно до транспортного протоколу, 27.05.2014 року вантаж надійшов на розвантаження, 05.06.2014 року автомобіль було розвантажено. У зв'язку з цим, приймаючи до уваги положення п. 1.1. Договору, те що 31 травня - субота, 1 червня - неділя, тобто є вихідними днями, автомобіль було розвантажено протягом встановленого в Договорі строку, у зв'язку з чим посилання Позивача, на те, що Відповідачем порушено умови Договору щодо забезпечення розвантаження автомобіля та митної його очистки є необґрунтованим з огляду на вищевикладене.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 26.01.2015р.

Суддя Ю.В. Цюкало