ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб-сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2014 р. Справа № 923/1822/14

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., при секретарі Дудар І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства в особі Південно-Української гідрогеологічної експедиції Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства, м. Херсон

до Управління капітального будівництва Херсонської міської ради, м. Херсон

про стягнення 346452,27 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - представник Шаловська І.О., довіреність №15 від 04.06.2014р.

від відповідача - представник Тищенко І.В., довіреність №01-10-1326 від 25.11.2014р.

Суть спору: Причорноморське державне регіональне геологічне підприємство в особі Південно-Української гідрогеологічної експедиції Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства (позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з Управління капітального будівництва Херсонської міської ради (відповідач) заборгованість у розмірі 346452,27 грн., з якої: 282866,10 грн. - сума основного боргу, 45140,77 грн. - сума інфляційних втрат, 7411,72 грн. - сума 3% річних та 11033,68 грн. - сума пені. Судові витрати по справі позивач просить суд покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на умови договору №229 від 20.12.2013р., положення ст.ст. 253, 254, 509, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст. 173, 174, 180, 193, 224, 225 Господарського кодексу України.

24 грудня 2014 року відповідачем через канцелярію суду подано лист №01-10-1475 від 23.12.2014р., в якому відповідач повідомляє суд, що позовні вимоги є обґрунтованими. Даний лист з додатком суд прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 30.12.2014р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 30.12.2014р. позовні вимоги визнав у повному обсязі, надавши аналогічні пояснення, які містяться у листі №01-10-1475 від 23.12.2014р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 20 грудня 2013 року між Причорноморським державним регіональним геологічним підприємством в особі Південно-Української гідрогеологічної експедиції Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства (надалі - позивач або підрядник) і Управлінням капітального будівництва Херсонської міської ради" (надалі - відповідач або замовник) був укладений договір №229 (надалі - договір).

Відповідно до умов п.1.2. договору підрядник зобов'язався виконати роботи по будівництву зони санітарної охорони та облаштування артезіанської свердловини для водозабезпечення району присадибної забудови в межах вулиць Тарле - 49-ої Гвардійської Херсонської дивізії - Нестерова - Ворошилова у м Херсоні, а замовник зобов'язаний був прийняти та оплатити такі роботи на умовах, передбачених договором.

Підрядник свої договірні зобов'язання виконав належним чином, про що свідчить підписаний Акт 22 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року, загальна вартість робіт склала 286131,10 грн. Даний акт підписаний обома сторонами без претензій і зауважень (а.с. 13-22).

Відповідно до умов п.4.1. договору розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати замовником виконаних робіт на підставі підписаних сторонами актів виконаних робіт за формами КБ-2в, КБ-3.

Також відповідно до умов п.11.17. договору замовник повинен розрахуватись з підрядником по факту надходження бюджетних коштів на відповідний розрахунковий рахунок замовника на фінансування робіт по об'єкту згідно підписаного акту виконаних робіт (типова форма КБ-2в.). Проміжні платежі за виконані роботи здійснюються в межах не більш як 95 % від загальної вартості робіт за договірною ціною.

Відповідач в порушення умов договору в повному обсязі не розрахувався з позивачем за виконані роботи, які були надані відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року, згідно договору №229 від 20.12.2013р., в результаті чого за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 282866,10 грн.

06 жовтня 2014 року позивач на адресу відповідача направив претензію за вих. №697/01 від 06.10.2014р., в якій вимагав терміново погасити борг у розмірі 282866,10 грн. Дана претензія залишена відповідачем без виконання.

Станом на день звернення позивача з позовом до суду, сума основного боргу відповідача перед позивачем становить 282866,10 грн.

Проаналізувавши заявлені позовні вимоги з положеннями чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Доказів погашання заявленої до стягнення суми основного боргу у розмірі 282866,10 грн. відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 282866,10 грн. є доведеними і обґрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми пені у розмірі 11033,68 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено що в разі, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до другого речення п.7.2. договору сторони встановили, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання пункту 11.17. договору, замовник сплачує підряднику пеню в розмірі однієї облікової ставки Національного банку України, що діяла в період нарахування, від суми невиконаних зобов'язань за цим договором.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За поданим позивачем розрахунком, розмір пені становить 11033,68 грн.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок та визнано його обґрунтованим.

Доказів погашення заявленої до стягнення сум пені у розмірі 11033,68 грн., відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення сум пені у розмірі 11033,68 грн., є доведеними і обґрунтованими.

Також, через несвоєчасне виконання зобов'язань, позивачем нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 7411,72 грн. та інфляційні втрати у розмірі 45140,77 грн. відповідно до розрахунку, у зв'язку з чим суд зазначає, що правові наслідки порушення юридичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, приписами статей 534, 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України, а також статтями 229-234 Господарського кодексу України. З урахуванням приписів частини другої статті 625 ЦК України, правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто прострочення у виконанні зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й серед іншого інфляційні нарахування, що обраховуються як добуток від суми основного боргу на індекс інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Інфляційні нарахування входять до складу грошового зобов'язання. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць; відтак прострочення платежу за період часу, менший за місяць, не тягне за собою інфляційних нарахувань.

Поряд з цим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення сум 3% річних у розмірі 7411,72 грн. та інфляційних втрат у розмірі 45140,77 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню повністю.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, відносяться на відповідача.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представників сторін про дату складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління капітального будівництва Херсонської міської ради (73025, м. Херсон, вул. Суворова, 38, ) на користь Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства в особі Південно-Української гідрогеологічної експедиції Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства (73035, м. Херсон, вул. 1 Східна, 24, ) суму основного боргу у розмірі 282866,10 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 45140,77 грн., суму 3% річних у розмірі 7411,72 грн., суму пені у розмірі 11033,68 грн. та суму судового збору у розмірі 6929,05 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.01.2015р.

Суддя С.В. Нікітенко