м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Фізичної особи - підприємця
Войтенкова Миколи Васильовича
до Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Експобанк»
про стягнення 165 822,27 грн.
Суддя Нечай О.В.
Представники сторін:
від позивача: Дудко Т.О., за довіреністю
від відповідача: не з'явився.
СПРАВИ:
Фізична особа - підприємець Войтенков
Микола Васильович (далі - позивач)
звернувся до господарського суду міста
Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Експобанк» (далі - відповідач) про
стягнення 165 822,27 грн.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.11.2013 р. було порушено
Рішенням господарського суду
міста Києва від 30.01.2014 р. у позові
Фізичної особи - підприємця Войтенкова
Миколи Васильовича відмовлено
повністю.

Постановою Київського
апеляційного господарського суду від
26.06.2014 р. апеляційну скаргу Фізичної
особи - підприємця Войтенкова Миколи
Васильовича залишено без задоволення,
рішення господарського суду міста
Києва від 30.01.2014 р. у справі № 910/22935/13 -
без змін.

Постановою Вищого господарського
суду України від 16.10.2014 р. касаційну
скаргу Фізичної особи - підприємця
Войтенкова Миколи Васильовича
задоволено частково, рішення
господарського суду міста Києва від
30.01.2014 р. та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
26.06.2014 р. у справі № 910/22935/13 скасовано, а
справу передано на новий розгляд до
господарського суду міста Києва.

Згідно з Розпорядженням
Керівника апарату господарського суду
міста Києва № 04-23/935 від
24.10.2014 р. призначено повторний
автоматичний розподіл справи
№ 910/22935/13, за результатами якого
зазначену справу передано для розгляду
судді Нечаю О.В.

Ухвалою господарського суду
міста Києва від 27.10.2014 р. справу №
910/22935/13 було прийнято судом до розгляду,
судове засідання призначено на 26.11.2014 р.

24.11.2014 р. представником позивача
через відділ діловодства
господарського суду міста Києва було
подано заяву про отримання
процесуальних документів в
електронному вигляді.

У судове засідання 26.11.2014 р.
представники сторін з'явились.

У судовому засіданні 26.11.2014 р.
судом, в порядку, передбаченому ст. 77
ГПК України, та в межах строків,
встановлених ст. 69 ГПК України, було
оголошено перерву до 17.12.2014 р.

08.12.2014 р. представником позивача через
відділ діловодства господарського
суду міста Києва були подані письмові
пояснення.

10.12.2014 р. представником позивача була
подана заява про ознайомлення з
матеріалами справи.

У судове засідання 17.12.2014 р. представник
позивача з'явився, надав суду пояснення
по суті спору, позовні вимоги підтримав
в повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання 17.12.2014 р. не з'явився.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2007 року між Фізичною особою -
підприємцем Войтенковим М.В. (далі -
позивач, орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
Комерційний банк «Експобанк»
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Експобанк», далі - відповідач,
орендар) було укладено Договір оренди
нежилих приміщень № 2 (далі - Договір
оренди № 2), відповідно до умов якого
орендодавець передає в оренду
орендарю, а орендар приймає в оренду
нежилі приміщення загальною площею 207
кв. м., що знаходяться на першому
поверсі дев'ятиповерхової будівлі №
148-А по проспекту Леніна у місті
Миколаєві Миколаївської області.

Згідно з п. 2.2. Договору оренди № 2 строк
оренди за цим Договором: з 01.01.2010 р. по
30.11.2012 р. включно.

Пунктами 3.1, 3.2 та 3.3 Договору оренди № 2
визначено, що за користування об'єктом
оренди встановлюється орендна плата в
розмірі 151,50 грн. за 1 квадратний метр
загальної площі. Загальна орендна
плата за місяць складає 31 360,00 грн.
Податок на додану вартість: 0,00 грн.
Всього 31 360,00 грн. Орендна плата
сплачується орендарем за поточний
місяць шляхом переказу на поточний
рахунок орендодавця на підставі
наданих орендодавцем рахунків-фактури
протягом 5 банківських днів з дня
отримання таких рахунків.
Відповідно до п. 4.1. Договору оренди № 2
передача об'єкту оренди в оренду
оформлюється підписанням
представниками сторін Акту
приймання-передачі, із зазначенням в
ньому стану об'єкту оренди на момент
його передачі.

Пунктом 4.2. Договору оренди № 2
передбачено, що об'єкт оренди
вважається переданим в оренду з
моменту підписання обома сторонами
відповідного акту приймання-передачі.

Згідно п. 5.4.1. Договору оренди № 2
орендодавець зобов'язаний передати
орендарю об'єкт оренди за актом
приймання-передачі об'єкту оренди.

Позивач зазначає суду про те, що
відповідачем не виконувались умови
Договору оренди № 2 в частині сплати
орендної плати, внаслідок чого у нього
виникла заборгованість, яка станом на
15.01.2012 р. становить 156 800,00 грн.

Відповідач, заперечуючи проти
задоволення позову, зазначає суду про
те, що за Договором оренди № 2 не було
підписано між сторонами Акту
прийому-передачі орендованого об'єкта,
а тому у відповідача і не виникло
обов'язку сплачувати орендні платежі
за вказаним договором.

Суд не погоджується з такою позицією
відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу
України встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання не звільняє винну
сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу
України визначено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Відповідно до частин 1 та 5 ст. 762
Цивільного кодексу України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Із зазначених положень чинного
законодавства України вбачається, що
сплата орендних платежів за
користування орендованим майном є
безспірним обов'язком орендаря.

Судом встановлено, що 26.02.2007 р. між
позивачем та відповідачем був
підписаний Акт приймання-передачі
об'єкту оренди за Договором оренди
нежитлових приміщень № 1 від 01.02.2007 р.

За зазначеним вище Актом
приймання-передачі позивачем було
передано відповідачу в оренду нежиле
приміщення, яке знаходиться на першому
поверсі дев'ятиповерхової будівлі №
148-А по проспекту Леніна у м. Миколаєві
Миколаївської області.

01.02.2007 р. між позивачем та відповідачем
було укладено Договір оренди нежилих
приміщень № 1 (далі - Договір оренди № 1),
відповідно до умов якого орендодавець
передає в оренду орендарю, а орендар
приймає в оренду нежилі приміщення
загальною площею 207 кв. м., що
знаходяться на першому поверсі
дев'ятиповерхової будівлі № 148-А про
проспекту Леніна у місті Миколаєві
Миколаївської області.

Згідно з п. 2.2. Договору оренди № 1 строк
оренди за цим Договором: з 01.02.2007 р. по
31.12.2009 р. включно.

Пунктами 3.1, 3.2 та 3.3 Договору оренди № 1
за користування об'єктом оренди
встановлюється орендна плата в розмірі
151,50 грн. з 1 квадратний метр загальної
площі. Загальна орендна плата за місяць
складає 31 360,00 грн. Податок на додану
вартість: 0,00 грн. Всього 31 360,00 грн.
Орендна плата сплачується орендарем за
поточний місяць шляхом переказу на
поточний рахунок орендодавця на
підставі наданих орендодавцем
рахунків-фактури протягом 5
банківських днів з дня отримання таких
рахунків.

Відповідно до п. 4.1. Договору оренди № 1
передача об'єкту оренди в оренду
оформлюється підписанням сторін Акту
приймання-передачі, із зазначенням в
ньому стану об'єкту оренди на момент
його передачі.

Пунктом 4.2. Договору оренди № 1
передбачено, що об'єкт оренди
вважається переданим в оренду з
моменту підписання обома сторонами
відповідного акту приймання-передачі.

Таким чином, Договір оренди № 2 є
ідентичним за своїми умовами Договору
оренди № 1.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного
кодексу України договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Згідно з ст. 765 Цивільного кодексу
України наймодавець зобов'язаний
передати наймачеві майно у
користування негайно або у строк,
встановлений договором найму.

Судом встановлено, що Договір оренди №
2 було укладено сторонами 01.02.2007 р.,
тобто до закінчення строку дії
Договору оренди № 1 (31.12.2009 р.).

Частиною 1 ст. 773 Цивільного кодексу
України визначено, що наймач
зобов'язаний користуватися річчю
відповідно до її призначення та умов
договору.

Згідно з умовами Договору оренди № 1
позивачем було передано об'єкт оренди
відповідачу за Актом
приймання-передачі орендованого
приміщення.

Відповідно до п. 6.1, 6.3 Договору оренди №
1 після припинення дії цього Договору
орендар зобов'язаний не пізніше ніж
через 10 (десять) звільнити об'єкт оренди
та повернути його орендодавцю.

При поверненні об'єкту оренди
складається Акт про повернення об'єкту
оренди, який підписується членами
двосторонньої комісії. Об'єкт оренди
вважається фактично повернутим
орендодавцю з моменту підписання
двостороннього Акту про повернення
об'єкту.

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази на підтвердження повернення
відповідачем позивачу орендованого
приміщення, а тому суд дійшов висновку,
що в момент укладення Договору оренди
№ 2 орендні відносини між сторонами, що
виникли на підставі Договору оренди № 1
та передачі об'єкта оренди позивачем
відповідачу, не припинялись, оскільки
відповідач після укладення Договору
оренди № 2 продовжив користуватись
орендованим приміщенням, що не
заперечується відповідачем.

Таким чином, доводи відповідача про
відсутність його обов'язку сплачувати
орендну плату за Договором оренди № 2 у
зв'язку з не підписанням сторонами Акту
прийому-передачі об'єкта оренди, є
необґрунтованими та спростовуються
матеріалами справи.

Більше того, відповідачем визнавались
умови Договору оренди № 1 та
сплачувалась орендна плата за
користування орендованим майном у
встановлених вказаним договором
розмірах, що підтверджується наявними
у матеріалах справи банківськими
виписками.

З огляду на вищенаведене, відсутні
підстави для підписання ще одного Акту
приймання-передачі орендованого
приміщення, так як воно знаходилося у
користуванні відповідача і не
поверталось позивачу до укладення
Договору оренди № 2.

За таких обставин, враховуючи те, що
орендоване приміщення перебуває у
користуванні відповідача, а також ним
було укладено з позивачем Договір
оренди № 2, відповідач зобов'язаний
виконувати умови вказаного договору
належним чином, в тому числі сплачувати
орендну плату за користування
зазначеним приміщенням відповідно до
умов договору.

Крім того, судом встановлено, що на
підставі постанови Правління
Національного банку України від 24.09.2014
№ 597 «Про віднесення Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Експобанк» до категорії
неплатоспроможних», виконавчою
дирекцією Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб прийнято рішення від
25.09.2014 № 97 «Про запровадження
тимчасової адміністрації у АТ «КБ
«Експобанк», згідно з яким з 25.09.2014 р.
запроваджено тимчасову адміністрацію
та призначено уповноважену особу Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію в Публічному
акціонерному товаристві «Комерційний
банк «Експобанк».

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб» початок тимчасової
адміністрації не є підставою для
припинення, розірвання або невиконання
договорів про надання послуг
(виконання робіт), які забезпечують
господарську діяльність банку, зокрема
договорів про оренду нерухомого майна,
надання комунальних послуг, послуг
зв'язку, охорони.

З огляду на вищенаведене, враховуючи
зазначені приписи закону, відповідач
зобов'язаний сплачувати орендну плату
за користування орендованим
приміщенням незалежно від
запровадження у нього тимчасової
адміністрації.

Отже, позовні вимоги про стягнення з
відповідача заборгованості по
орендній платі за Договором оренди № 2
в розмірі 156 800,00 грн. підлягають
задоволенню.

Крім основної суми заборгованості
позивач просить стягнути з відповідача
на свою користь пеню в розмірі 9 022,27 грн.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549
Цивільного кодексу України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу
України право на неустойку виникає
незалежно від наявності у кредитора
збитків, завданих невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Суб'єктами права застосування штрафних
санкцій є учасники відносин у сфері
господарювання, зазначені у статті 2
цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п. 7.2 Договору оренди № 2
за прострочення орендної плати орендар
сплачує орендодавцю пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
час, за який нараховується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення.

Судом здійснено перерахунок розміру
пені та встановлено, що позивачем
допущено помилку при розрахунку, а тому
з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню пеня в розмірі 6 261,12
грн.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги про стягнення з відповідача
заборгованості за Договором оренди № 2,
з урахуванням пені, в загальному
розмірі 165 822,27 грн. підлягають
частковому задоволенню в розмірі 163 061,12
грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Згідно з п. 4.4 постанови Пленуму Вищого
господарського суду міста «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» від 21 лютого 2013 року N 7
(далі - Постанова) у випадках скасування
рішення господарського суду і передачі
справи на новий розгляд розподіл
судового збору у справі, в тому числі й
сплаченого за подання апеляційної
та/або касаційної скарги або заяви про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами, здійснює господарський
суд, який приймає рішення за
результатами нового розгляду справи,
керуючись загальними правилами
розподілу судових витрат.

Враховуючи те, справа № 910/22935/13 була
передана Вищим господарським судом
України на новий розгляд,
господарський суд м. Києва здійснив
розподіл судового збору за подання
позовної заяви, апеляційної та
касаційної скарг.

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача на свою користь судові
витрати в розмірі 857,27 грн.

Згідно з п. 1 Постанови відповідно до
розділу VI Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК) судовими витратами є витрати
сторін та інших учасників судового
процесу в господарському суді, які
пов'язані з розглядом справи і
складаються з: судового збору; сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом; витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження; оплати
послуг перекладача, адвоката; інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Склад судових витрат не є вичерпним, і
оцінка тих чи інших витрат сторін як
судових здійснюється господарським
судом з урахуванням обставин
конкретної справи.

До інших витрат у розумінні статті 44
ГПК відносяться, зокрема: суми, які
підлягають сплаті особам, викликаним
до господарського суду для дачі
пояснень з питань, що виникають під час
розгляду справи (стаття 30 названого
Кодексу); витрати сторін та інших
учасників судового процесу, пов'язані з
явкою їх або їхніх представників у
засідання господарського суду, за
умови, що таку явку судом було визнано
обов'язковою.

Обґрунтовуючи суму понесених витрат,
позивач надає суду залізничні квитки,
що підтверджують поїздки позивача з м.
Миколаєва до м. Києва і в зворотному
напрямку з метою явки у судові
засідання у даній справі, оскільки явка
сторін була визнана судом обов'язковою.

Проте, порахувавши сумарну кількість
коштів, витрачених позивачем на
залізничні квитки, судом встановлено,
що позивачем було придбано квитки на
загальну суму 857,21 грн., а не 857,27 грн.

Згідно з ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 49, 82 - 85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Експобанк» (01054, м. Київ, вул.
Дмитрівська, будинок 18/24;
ідентифікаційний код: 09322299) на користь
Фізичної особи - підприємця Войтенкова
Миколи Васильовича (54003, Миколаївська
обл., м. Миколаїв, вул. Крилова, 50а, кв. 51;
ідентифікаційний номер картки
платника податку: 6)
заборгованість по орендній платі в
розмірі 156 800 (сто п'ятдесят шість тисяч
вісімсот) грн. 00 коп. та пеню в розмірі 6
261 (шість тисяч двісті шістдесят одна)
грн. 12 коп.

3. В іншій частині позову
відмовити.

4. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Експобанк» (01054, м. Київ, вул.
Дмитрівська, будинок 18/24;
ідентифікаційний код: 09322299) на користь
Фізичної особи - підприємця Войтенкова
Миколи Васильовича (54003, Миколаївська
обл., м. Миколаїв, вул. Крилова, 50а, кв. 51;
ідентифікаційний номер картки
платника податку: 6) судовий збір
за подання позовної заяви, апеляційної
та касаційної скарг в загальному
розмірі 6 524 (шість тисяч п'ятсот
двадцять чотири) грн. 20 коп. та судові
витрати в розмірі 842 (вісімсот сорок
дві) грн. 94 коп.

Повне рішення складено 22.12.2014 р.

Суддя
О.В. Нечай