м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/21804/14 22.12.14

Господарський суд міста Києва у складі
головуючого судді Головіної К.І., при
секретарі судового засідання Мельник
Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фінансова
компанія "Довіра та Гарантія"

до Приватного акціонерного товариства
"Українська охоронно-страхова
компанія"

про стягнення 38 343,76 грн.

за участю представників:

від позивача:Сущенко Ю.В.- представник
за довіреністю № 150 від 16.05.2014 р. від
відповідача:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Довіра та Гарантія" з позовом до
Приватного акціонерного товариства
"Українська охоронно-страхова
компанія" про стягнення страхового
відшкодування в розмірі 38 343,76 грн. за
договором майнового страхування.

У позові зазначили, що 22.05.2012 р. між
Приватним акціонерним товариством
"Страхова компанія "Наста" (страховик)
та ТОВ "Ілта" (страхувальник) був
укладений договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (страховий
сертифікат № 1822), відповідно до якого
були застраховані майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з
експлуатацією наземного транспортного
засобу, зокрема, автомобіля Тойота,
державний реєстраційний номер АА 2635 МС.

10.04.2013 року в м. Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля Тойота, державний
реєстраційний номер АА 2635 МС, який
належить ТОВ "Ілта", під керуванням
Калюжного В.Ф. та автомобіля Шкода,
державний реєстраційний номер АХ 5580 СС,
під керуванням Теленика С.С., внаслідок
чого було пошкоджено автомобіль
Тойота, державний реєстраційний номер
АА 2635 МС, який був застрахований у
ПАТ "Страхова компанія "Наста"
згідно договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № 401.0008545/1822 від
23.09.2010 р.

За вказаним фактом ДТП, на підставі
рахунку-фактури СТО № СМУ00010760 від
30.04.2013 р. та страхового акта № 2013-04-10/004
від 15.07.2013 р. ПАТ "СК "Наста" перерахувало
страхувальнику потерпілої особи суму
страхового відшкодування у розмірі 38
343,76 грн. шляхом взаємозаліку
однорідних вимог.

На підставі ст. 27 Закону України "Про
страхування" ПАТ "Страхова компанія
"Наста" набула права на страхове
відшкодування до винної у ДТП особи,
цивільно-правова відповідальність,
якої застрахована у Приватного
акціонерного товариства "Українська
охоронно-страхова компанія".

У подальшому ПАТ "СК "Наста" за
договором про відступлення права
вимоги № 2503 від 25.03.2014 р. переуступила
ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та
Гарантія" права на регресні вимоги,
зокрема, й за вказаним вище страховим
випадком.

У позові ТОВ "Фінансова компанія
"Довіра та Гарантія" просить суд
стягнути з ПАТ "Українська
охоронно-страхова компанія" страхове
відшкодування в порядку регресу на
суму 38 343,76 грн.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав та обґрунтував
позовні вимоги, просив їх задовольнити
в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, належним чином був
повідомлений про час та місце судового
засідання, через канцелярію суду надав
суду відзив, в якому зазначив, що сума
страхового відшкодування була
виплачена без надання згоди
вигодонабувача страховика, позивач
неправомірно врахував суму ПДВ при
визначенні розміру страхового
відшкодування та сума страхового
відшкодування має бути зменшена на
суму франшизи, а також вказав, що акт №
37 від 15.07.2013 р. про проведення заліку
взаємних однорідних вимог не може бути
кінцевим результатом підтвердження
виплати страхового відшкодування.
Просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України суд
вважає за можливе розглянути справу
без участі представника відповідача за
наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 22.05.2012 р. між
Приватним акціонерним товариством
"Страхова компанія "Наста" (страховик)
та ТОВ "Ілта" (страхувальник) був
укладений договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (страховий
сертифікат № 1822), відповідно до якого
були застраховані майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з
експлуатацією наземного транспортного
засобу, зокрема, автомобіля Тойота,
державний реєстраційний номер АА 2635 МС.

10.04.2013 року за участю вказаного
застрахованого транспортного засобу,
під керуванням Калюжного В.Ф. та
автомобіля Шкода, державний
реєстраційний номер АХ 5580 СС, під
керуванням Теленика С.С., сталася
дорожньо-транспортна пригода.

У результаті вказаної ДТП був
пошкоджений автомобіль Тойота,
державний реєстраційний номер АА 2635 МС,
який був застрахований у ПАТ "СК "Наста"
згідно договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № 401.0008545/1822 від
23.09.2010 р.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 24.05.2013 р. у справі
№ 761/10703/13-п Теленика С.С. визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КпАП України, та застосовано до нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до звіту про оцінку
автомобіля № 2013-04-10/004 від 07.05.2013 р.
розмір матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу Тойота,
державний реєстраційний номер АА 2635 МС,
внаслідок ДТП, склав 41 895,95 грн., а
рахунку-фактури СТО № СМУ00010760 від
30.04.2013 р. - 38 343,76 грн.

На підставі рахунку-фактури СТО №
СМУ00010760 від 30.04.2013 р. та страхового акта
№ 2013-04-10/004 від 15.07.2013 р. ПАТ "СК "Наста"
перерахувало страхувальнику (ТОВ
"Ілта") суму страхового відшкодування у
розмірі 38 343,76 грн. шляхом взаємозаліку
однорідних вимог, що підтверджується
актом № 37 від 15.07.2013 р. про проведення
заліку взаємних однорідних вимог та
додатком № 2 від 15.07.2013 р. до даного акту.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України
особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України
"Про страхування" за договором
страхування страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Статтею 3 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодуванням
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Відповідно до ч. 1 статті 993 ЦК України
до страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Судом встановлено, що цивільно-правова
відповідальність особи, яка керувала
автомобілем Шкода, державний
реєстраційний номер АХ 5580 СС,
застрахована у
Приватного акціонерного товариства
"Українська охоронно-страхова
компанія" згідно Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/2068765 (ліміт
відповідальності - 50 000,00 грн., франшиза -
1 000,00 грн.).

Таким чином, у зв'язку з виплатою
страхового відшкодування
страхувальнику ПАТ "СК "Наста" набуло
право на страхове відшкодування до
винної у ДТП особи на підставі ст. 27
Закону України "Про страхування".

При цьому суд зазначає, що відповідно
до положень ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України "Про страхування" від
дня страхового випадку внаслідок
заміни кредитора у зобов'язанні з
відшкодування шкоди до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат й у межах
загального строку позовної давності,
переходить право вимоги до особи,
відповідальної за завдані
страхувальнику збитки.

За цією нормою страхувальник, який
отримав майнову шкоду в деліктному
правовідношенні набув право вимоги
відшкодування до заподіювача й строк
такої вимоги почав спливати у момент
заподіяння шкоди, але у зв'язку з
погашенням шкоди коштами страхового
відшкодування до страховика
переходить право вимоги (права
кредитора, яким у деліктному
зобов'язанні є потерпілий) до
заподіювача у тій же сумі та із
залишком строку позовної давності,
оскільки відповідно до статті 262 ЦК
України заміна сторін у зобов'язанні не
змінює порядку обчислення та перебігу
позовної давності.

У спірному зобов'язанні відбулася
заміна кредитора - страхувальник
передав страховикові, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат право вимоги до особи,
відповідальної за завдані збитки. При
цьому строк позовної давності у
страховому зобов'язанні є загальним
(три роки) та його перебіг починається
від дня настання страхового випадку.

Отже, від дня страхового випадку
внаслідок заміни кредитора у
зобов'язанні з відшкодування шкоди до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
та у межах загального строку позовної
давності переходить право вимоги до
особи, яка відповідальна за завдані
страхувальнику збитки (постанова
Верховного Суду України від 25.12.2013 р. у
справі № 6-112цс13).

За таких обставин, до страховика - ПАТ
"СК "Наста" перейшло право вимоги на
страхове відшкодування від Приватного
акціонерного товариства "Українська
охоронно-страхова компанія" за
договором майнового страхування з
10.04.2013 р. (від дня настання страхового
випадку) у сумі 38 343,76 грн. (тобто у
фактично сплаченій сумі).

Доводи відповідача про те, що сума
страхового відшкодування була
виплачена без надання згоди
вигодонабувача страховика, суд не
приймає до уваги та зазначає, що
відповідно до п. 10.5 договору
добровільного страхування № 401.0008545/1822
від 23.09.2010 р. за письмовою згодою
страхувальника страхове відшкодування
може бути виплачено вигодонабувачу,
вказаному в договорі, в тій самій формі,
яка буде погоджена з вигодонабувачем.
За погодженням сторін страхове
відшкодування може бути перераховане
на СТО, яка проводила ремонт
пошкодженого ТЗ.

Відповідно до п. 10.7.1 договору
здійснення виплат страхового
відшкодування проводиться шляхом
виплати грошових коштів
страхувальнику (вигодонабувачу).

Таким чином, за умовами договору
страхове відшкодування має бути
перераховано на користь
страхувальника і лише за згодою
останнього відшкодування
перераховується на користь
вигодонабувача.

Щодо тверджень відповідача про
недоведеність сплати позивачем суми
страхового відшкодування своєму
страхувальнику, суд зазначає, що
зарахування зустрічних однорідних
вимог відповідно до ст. 601 ЦК України є
повноцінним правочином, укладеним
сторонами на підставі відповідної
заяви, а не наміром сторін провести
певну операцію, як вважає відповідач.
При цьому надання заяви про
зарахування однорідних зустрічних
вимог є достатньою підставою для
виникнення такого правочину (ч. 2 ст. 601
ЦК України).

Отже, суд вважає доведеним той факт, що
страхове відшкодування було сплачено
позивачем шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог.

Також судом встановлено, що 25.03.2014 р. між
ПАТ "СК "Наста" (первісний кредитор) та
ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та
Гарантія" (новий кредитор) був
укладений договір про відступлення
права вимоги, відповідно до якого ПАТ
"СК "Наста" переуступила новому
кредиторові право вимоги, зокрема, за
договором № 401.0008545/1822 від 23.09.2010 р., а,
отже, до позивача перейшло право вимоги
за страховим випадком за участю винної
особи у ДТП - Теленика С.С. у сумі 38 343,76
грн. (додаток № 1).

Таким чином, у спірних правовідносинах
позивач замінив ПАТ "СК "Наста" та до
нього перейшли відповідні права та
обов'язки.

У судовому засіданні встановлено, що
умовами договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власника наземного
транспортного засобу Шкода, державний
реєстраційний номер АХ 5580 СС (Поліс №
АС/2068765) передбачено франшизу у розмірі
1 000,00 грн.

За таких обставин, сума страхового
відшкодування, що підлягає виплаті
відповідачем за шкоду, заподіяну
Телеником С.С., складає 37 343,76 грн. (38 343,76
грн. - 1 000,00 грн.).

Приймаючи до уваги, що наявність
заборгованості відповідача перед
позивачем в частині виплати збитку в
порядку регресу підтверджується
матеріалами справи, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача пропорційно
задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Довіра та Гарантія" до Приватного
акціонерного товариства "Українська
охоронно-страхова компанія" про
стягнення 38 343,76 грн. задовольнити
частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Українська
охоронно-страхова компанія" (03056, м.
Київ, вул. Борщагівська, буд. 145,
ідентифікаційний код 23734213) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Довіра та Гарантія" (01133, м. Київ, вул.
Кутузова, буд. 13, ідентифікаційний код
38750239) страхове відшкодування в сумі 37 343
(тридцять сім тисяч триста сорок три)
грн. 76 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Українська
охоронно-страхова компанія" (03056, м.
Київ, вул. Борщагівська, буд. 145,
ідентифікаційний код 23734213) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Довіра та Гарантія" (01133, м. Київ, вул.
Кутузова, буд. 13, ідентифікаційний код
38750239) витрати по сплаті судового збору
в розмірі 1 779 (одну тисячу сімсот
сімдесят дев'ять) грн. 35 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та
проголошено його вступну та
резолютивну частини в судовому
засіданні 22 грудня 2014 року.

Повний текст рішення підписаний 29
грудня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
через господарський суд міста Києва
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня підписання повного
тексту рішення.

Суддя
К.І.
Головіна