ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2014 року
Справа № 915/1682/14

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Бездолі Ю.С.
(прізвище змінено у зв'язку з
реєстрацією шлюбу та на підставі
наказу заступника голови
господарського суду Миколаївської
області від 01.12.2014р. №189-а)

при секретарі судового засідання:
Воробйовій В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю
від 14.11.2014р.

ОСОБА_2, за паспортом

від відповідача: Полякова О.С., за
довіреністю від 10.12.2014р. №1198/04.03

Дябелко В.О., за
довіреністю від 05.12.2014р. №1187/04.03

від третьої особи (Комунального
підприємства Первомайської міської
ради «Комунсервіс»): Гащенко М.М., за
довіреністю від 02.01.2014р.

від третьої особи (Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_7): ОСОБА_7, за
паспортом

розглянувши у відкритому судовому
засіданні позовну заяву: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1)

до відповідача: Управління
житлово-комунального господарства
Первомайської міської ради (55200,
Миколаївська обл., м. Первомайськ, вул.
Грушевського, 3, )

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: Фізична особа-підприємець
ОСОБА_7 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код
НОМЕР_2).

третя особа, які не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Комунальне підприємство
Первомайської міської ради
«Комунсервіс» (55207, Миколаївська обл., м.
Первомайськ, вул. 13 партз'їзду, 42-А, )

про: стягнення 118951,75 грн., -

Суть спору: Фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 звернулась до господарського
суду Миколаївської області з позовною
заявою про стягнення з Управління
житлово-комунального господарства
Первомайської міської ради 300345,25 грн., з
яких: 202230,18 грн. боргу, 36346,18 грн. пені, 25762
грн. штрафу, 36006,89 грн. індексу інфляції.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за договором від 28.05.2013р.
про закупівлю послуг за державні кошти
№3/2 в частині повної та своєчасної
оплати наданих послуг.

Ухвалою суду від 20.10.2014р. позовну заяву
прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі; розгляд справи
призначено на 25.11.2014р. о 15:00; витребувано
додаткові докази у справі.

18.11.2014р. за вх.№21211/14, за вх.№21213/14 та
25.11.2014р. за вх.№21722/14 до суду від
позивача надійшла заява про зменшення
розміру позовних вимог та
обґрунтований розрахунок пені,
відповідно до яких позивач просить
стягнути з відповідача 173574,20 грн., з
яких: 86447,29 грн. основного боргу, 25358,02
грн. пені, 25762 грн. штрафу та 36006,89 грн.
індексу інфляції, а також додаткові
документи, які залучено судом до
матеріалів справи.

25.11.2014р. за вх.№21707/14 та за вх.№21706/14 до
суду від відповідача надійшли відзив
на позовну заяву та додаткові
документи, які залучено судом до
матеріалів справи.

Ухвалою суду від 25.11.2014р. розгляд справи
відкладено на 12.12.2014р. о 12:00; витребувано
додаткові докази у справі.

08.12.2014р. за вх.№22543/14 та за вх.№22544/14 до
суду від позивача надійшли заява про
зменшення розміру позовних вимог,
відповідно до якої позивач просить
стягнути з відповідача 118951,75 грн., з
яких: 31824,84 грн. основного боргу, 25358,02
грн. пені, 25762 грн. штрафу та 36006,89 грн.
індексу інфляції, а також додаткові
документи, які залучено судом до
матеріалів справи.

11.12.2014р. за вх.№22978/14 та 12.12.2014р. за
вх.№23092/14 до суду від відповідача
надійшли письмові пояснення та
додаткові документи, які залучено до
матеріалів справи.

Ухвалою суду від 12.12.2014р. залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
Комунальне підприємство Первомайської
міської ради «Комунсервіс»; залучено
до участі у справі в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні позивача
Фізичну особу-підприємця ОСОБА_7;
задоволено клопотання сторін та
продовжено строк розгляду справи до
30.12.2014р.; розгляд справи відкладено на
18.12.2014р. о 12:00; витребувано додаткові
докази у справі.

16.12.2014р. за вх.№23327/14 до суду від
позивача надійшли письмові пояснення.

18.12.2014р. за вх.№23573/14 до суду від
відповідача надійшли додаткові
документи, які залучено судом до
матеріалів справи.

18.12.2014р. за вх.№23575/14 до суду від
позивача надійшли письмові пояснення
та додаткові документи, які залучено
судом до матеріалів справи.

18.12.2014р. за вх.№23574/14 до суду від третьої
особи (Комунального підприємства
Первомайської міської ради
«Комунсервіс») надійшли додаткові
документи, які залучено судом до
матеріалів справи.

18.12.2014р. за вх.№23576/14 до суду від третьої
особи (Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_7) надійшли письмові пояснення та
додаткові документи, які залучено
судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги в
повному обсязі, з урахуванням заяв про
зменшення розміру позовних вимог, та
просили суд їх задовольнити.

Представник третьої особи (Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_7) у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі.

Представники відповідача у судовому
засіданні заперечили проти
задоволення позову, просили суд
відмовити у його задоволенні, з
підстав, викладених у відзиві на позов
та письмових поясненнях.

Заперечуючи проти задоволення
позовних вимог, відповідач вказує на
те, що:

- за результатами перевірки Державною
фінансовою інспекцією в Миколаївській
області діяльності Управління
житлово-комунального господарства
Первомайської міської ради при
проведенні зустрічної звірки у
Комунальному підприємстві
«Комунсервіс» було виявлено різницю в
обсягах перевезення твердих побутових
відходів ФО-П ОСОБА_2 та ФО-П ОСОБА_7 в
порівнянні з даними обліку КП
«Комунсервіс» з благоустрою території
у розмірі 82976,17 грн., з них: по укладеним
єдиноразовим договорам з ФО-П ОСОБА_7 -
18501,25 грн. та 2350,08 грн., а також 62124,84 грн.
за укладеними договорами про закупівлю
послуг за державні кошти з ФО-П ОСОБА_2
та ФО-П ОСОБА_7;

- ФО-П ОСОБА_2 та ФО-П ОСОБА_7 для
вивезення твердих побутових відходів
(далі - ТПВ) використовували одні і ті ж
самі транспортні засоби, з огляду на що
Державна фінансова інспекція в
Миколаївській області не мала
можливості розділити кошти в сумі 62124,84
грн. між виконавцями послуг і
запропонувала відповідачу самостійно
провести цей розподіл для зменшення
кредиторської заборгованості
відповідача перед ФО-П ОСОБА_2 та ФО-П
ОСОБА_7;

- відповідачем для зменшення боргу
перед ФО-П ОСОБА_2 та ФО-П ОСОБА_7
самостійно розподілено суму 62124,84 грн.
пропорційно вартості лотів, за якими
проводились закупівлі за державні
кошти, а саме: при проведенні у 2013 році
закупівель за державні кошти було
передбачено два лоти; вартість першого
складала 350 тис. грн., вартість другого -
400 тис. грн.; переможцем за першим лотом
став ФО-П ОСОБА_7, за другим - ФО-П
ОСОБА_2, з огляду на що відповідач
визначив, що І лот торгів склав 46,7% від
загальної суми закупівель (750 тис. грн.),
а ІІ лот - 53,3 %, та відповідно зменшив
свою кредиторську заборгованість по І
лоту на 30000 грн., по ІІ лоту (ФО-П ОСОБА_2) -
на 32124,84 грн.;

- на даний час, з урахуванням зменшення
кредиторської заборгованості,
відповідачем повністю сплачено
наявний борг за укладеним з позивачем
договором;

- борг виник не з вини відповідача, а
через відсутність відповідного
державного фінансування, а тому на
думку відповідача стягнення пені,
штрафу та індексу інфляції є
неправомірним.

Заперечуючи проти доводів відповідача,
позивач посилається на те, що предмет
договору, стягнення боргу за яким
становить предмет позову по даній
справі, не містить таких послуг як
перевезення опалого листя та вуличного
сміття; частина змету за усною
вказівкою відповідача вивозилась
позивачем на шляхи, дороги для
засипання ям та вибоїн; позивачем
якісно та в повному обсязі надані
послуги, вартість яких оплачена
відповідачем частково; проведеною
Державною фінансовою інспекцією в
Миколаївській області зустрічною
звіркою з Комунальним підприємством
«Комунсервіс» жодним чином не
виявлялось жодної невідповідності
наданих за укладеним між сторонами
28.05.2013р. договором послуг.

Представник третьої особи
(Комунального підприємства
Первомайської міської ради
«Комунсервіс») у судовому засіданні
заперечив проти задоволення позову. На
запитання суду представник КП
«Комунсервіс» пояснив, що не
підтверджена ревізією вартість
вивезення сміття та змету за актами
наданих послуг на суму 82976,17 грн.
визначена Державною фінансовою
інспекцією в Миколаївській області
внаслідок перевірки документації
полігону твердих побутових відходів,
на який на думку інспекції позивач
повинен був вивозити всі ТПВ, які
збирались ним за умовами укладеного з
відповідачем договору.

На запитання суду позивач та ФО-П
ОСОБА_7 пояснили, що ними укладені
окремі договори з КП «Комунсервіс» на
надання дозволу на користування
полігоном твердих побутових відходів
(шлаки ливарні) шляхом самостійного
вивезення ТПВ; як платники єдиного
податку вони зобов'язані вести лише
книгу обліку доходів, тому у них
відсутні докази на підтвердження
обсягів вивезених ними на полігон ТПВ;
частина змету за усною вказівкою
відповідача вивозилась ними на шляхи,
дороги для засипання ям та вибоїн.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін та
третіх осіб, господарський суд
встановив:

28.05.2013р. між Управлінням
житлово-комунального господарства
Первомайської міської ради (Замовник,
відповідач) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (Виконавець,
позивач) укладений договір про
закупівлю послуг за державні кошти №3/2
код 81.30.1 - послуги, щодо благоустрою
територій (послуги з утримання доріг,
площ та скверів міста, прибирання
об'єктів благоустрою) - 2 лоти, лот №2, за
умовами якого Виконавець
зобов'язується протягом травня-грудня
2013 року надати Замовникові послуги з
утримання доріг, площ та скверів міста,
прибирання об'єктів благоустрою згідно
Додатку №1, а Замовник - прийняти і
оплатити такі послуги.

Відповідно до п.2.1 договору Виконавець
повинен надати Замовнику послуги з
утримання доріг, площ та скверів міста,
прибирання об'єктів благоустрою,
якість яких відповідає діючим нормам
та стандартам.

Згідно з п.3.1 договору ціна цього
договору становить 350253,26 (триста
п'ятдесят тисяч двісті п'ятдесят три
грн. 26 коп.) без ПДВ.

У відповідності до п.п. 4.1-4.4 договору
розрахунки проводяться шляхом: оплати
Замовником після підписання сторонами
акта виконаних робіт в термін до 30 днів.
До рахунку додаються: акти виконаних
робіт, оформлені належним чином (в тому
числі наявність підписів та печаток
тощо). Розрахунки з Виконавцем
проводяться Замовником у
безготівковому порядку через
розрахункові рахунки відкриті в УДКСУ
у Первомайському районі у
Миколаївській області. Закупівлю
послуг та перерахування коштів
Замовник проводить по мірі
фінансування.

Пунктами 5.1, 5.2, 5.3 договору передбачено
термін надання послуг: протягом
травня-грудня 2013 року; місце надання
послуг: Миколаївська область, місто
Первомайськ. Зобов'язання Виконавця
вважаються виконаними у повному обсязі
з моменту прийняття виконаних послуг
визначеної якості.

За п.6.1.1 договору Замовник зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
сплачувати кошти за надані послуги.

У відповідності до п.6.4.1 договору
Виконавець має право своєчасно та в
повному обсязі отримувати плату за
надані послуги.

Відповідно до п.7.3.3 договору за
порушення строків виконання
зобов'язання стягується пеня у розмірі
0,1% вартості послуг, з яких допущено
прострочення виконання за кожний день
прострочення, а за прострочення понад 32
днів додатково стягується штраф у
розмірі 7% вказаної суми.

За п.10.1 договору останній набирає
чинності з 28 травня 2013 року і діє до 31
грудня 2013 року.

30.12.2013р. сторонами укладено Додаткову
угоду №1 до договору №3/2/111 від 28.05.2013р.,
якою продовжено строк дії договору з
30.12.2013р. до 01.04.2014р.; вартість додаткової
угоди склала 70050,65 грн. (сімдесят тисяч
п'ятдесят грн. 65 коп.); інші умови
договору залишились незмінними;
Додаткова угода №1 від 30.12.2013р. є
невід'ємною частиною договору.

На виконання укладеного договору
протягом 2013-2014р.р. позивачем надано
відповідачу обумовлені послуги на
загальну суму 420303,60 грн., що
підтверджується актом надання послуг
№6 від 2013р. на суму 52275,66 грн., актом
надання послуг №8 від 21.06.2013р. на суму
79902,79 грн., актом надання послуг №9 від
05.08.2013р. на суму 35594,97 грн., актом надання
послуг №10 від 02.09.2013р. на суму 41762,35 грн.,
актом надання послуг №11 від 02.10.2013р. на
суму 41059,87 грн., актом надання послуг №12
від 05.11.2013р. на суму 17936,95 грн., актом
надання послуг №13 від 21.11.2013р. на суму
27795,45 грн., актом надання послуг №14 від
16.12.2013р. на суму 53925,07 грн., актом надання
послуг №1 від 24.01.2014р. на суму 14540,12 грн.,
актом надання послуг №2 від 24.02.2014р. на
суму 18259,75 грн., актом надання послуг №3
від 28.03.2014р. на суму 37250,62 грн.

Відповідачем частково оплачено
вартість наданих позивачем послуг на
суму 217773,42 грн., що підтверджується
платіжним дорученням №U852219 від 04.07.2013р.
на суму 52275,66 грн., платіжним дорученням
№U1644037 від 26.12.2013р. на суму 53574,95 грн.,
платіжним дорученням №U1005023 від 02.08.2013р.
на суму 26327,84 грн., платіжним дорученням
№U1366064 від 01.11.2013р. на суму 35594,97 грн.,
платіжним дорученням №363 від 30.07.2014р. на
суму 15306,34 грн., платіжним дорученням
№363 від 30.07.2014р. на суму 15000 грн.,
платіжним дорученням №363 від 30.07.2014р. на
суму 11456,01 грн., платіжним дорученням
№364 від 30.07.2014р. на суму 8237,65 грн.

Несвоєчасна та неповна сплата
відповідачем наданих послуг стала
підставою для звернення позивача до
господарського суду з відповідним
позовом.

В процесі розгляду справи відповідачем
ще частково оплачено вартість наданих
позивачем послуг на суму 170405,34 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№625 від 24.10.2014р. на суму 17936,95 грн.,
платіжним дорученням №626 від 24.10.2014р. на
суму 27795,45 грн., платіжним дорученням
№627 від 24.10.2014р. на суму 18259,75 грн.,
платіжним дорученням №628 від 24.10.2014р. на
суму 37250,62 грн., платіжним дорученням
№595 від 17.10.2014р. на суму 14540,12 грн.,
платіжним дорученням №688 від 07.11.2014р. на
суму 697,38 грн., платіжним дорученням №687
від 07.11.2014р. на суму 53925,07 грн., у зв'язку з
чим позивачем подані до суду
відповідні заяви про зменшення розміру
позовних вимог за вх.№21211/14 від 18.11.2014р.
та за вх.№22543/14 від 08.12.2014р.

Водночас матеріали справи свідчать про
те, що у 2013-2014 роках між позивачем та
Комунальним підприємством
«Комунсервіс» укладались договори на
користування полігоном ТПВ (самостійне
вивезення ТПВ), за умовами яких
позивачу надано дозвіл на користування
полігоном твердих побутових відходів
(шлаки ливарні) шляхом надання
самостійного вивезення ТПВ; обсяг ТПВ,
що підлягає розміщенню за умовами
договорів: за фактом.

При проведенні планової виїзної
ревізії фінансово-господарської
діяльності відповідача Державною
фінансовою інспекцією в Миколаївській
області:

- при проведенні зустрічної звірки у
Комунальному підприємстві
«Комунсервіс» виявлено різницю в
обсягах фактичного вивезення ТПВ на
полігон згідно Журналу обліку
завезення ТПВ КП «Комунсервіс» в
порівнянні з обсягами ТПВ, зазначеними
в актах виконаних робіт за договорами
відповідача з ФО-П ОСОБА_2 та ФО-П
ОСОБА_7 (Довідка зустрічної звірки від
30.07.2014р. №03-24/49-з);

- при проведення зустрічної звірки у
ФО-П ОСОБА_2 встановлено станом на
01.07.2013р. виконання робіт за укладеним з
відповідачем договором від 28.05.2013р. №3/2
на загальну суму 288125,15 грн., часткову
оплату відповідачем вказаних робіт на
суму 167773,42 грн.; відсутність у позивача
підтверджуючих документів щодо вивозу
та розміщення сміття на звалищі,
перевезення вуличного змету, інших
транспортних витрат; ведення позивачем
лише Книги обліку доходів, тобто без
фіксування проведених витрат (Довідка
зустрічної звірки від 17.07.2014р. №03-24/44-з);

- за результатами ревізії не
підтверджено вартість вивезення
сміття та змету за актами наданих
послуг за проведеними відкритими
торгами та одноразовими договорами,
укладеними з ФО-П ОСОБА_7, ФО-П ОСОБА_2 на
загальну суму 82976,17 грн. (Акт планової
виїзної ревізії від 20.08.2014р. №14-24/76).

Відповідач вказує на те, що з цих 82976,17
грн.: по укладеним єдиноразовим
договорам з ФО-П ОСОБА_7 - 18501,25 грн. та
2350,08 грн., а також 62124,84 грн. за
укладеними договорами про закупівлю
послуг за державні кошти з ФО-П ОСОБА_2
та ФО-П ОСОБА_7, які відповідач
самостійно розподілив між ФО-П ОСОБА_2
та ФО-П ОСОБА_7 пропорційно вартості
лотів, за якими проводились закупівлі
за державні кошти, а саме: при
проведенні у 2013 році закупівель за
державні кошти було передбачено два
лоти; вартість першого складала 350 тис.
грн., вартість другого - 400 тис. грн.;
переможцем за першим лотом став ФО-П
ОСОБА_7, за другим - ФО-П ОСОБА_2, з огляду
на що відповідач визначив, що І лот
торгів склав 46,7% від загальної суми
закупівель (750 тис. грн.), а ІІ лот - 53,3 %,
та відповідно зменшив свою
кредиторську заборгованість по І лоту
на 30000 грн., по ІІ лоту (ФО-П ОСОБА_2) - на
32124,84 грн.

На даний час сума, на яку відповідач
зменшив собі кредиторську
заборгованість із посиланням на
результати планової ревізії Державної
фінансової інспекції в Миколаївській
області і є (з урахуванням заяв
позивача про зменшення розміру
позовних вимог) сумою основного боргу
за даним позовом (з різницею 300 грн., а
саме: позивач просить стягнути з
відповідача не 32124,84 грн., а 31824,84 грн., що
за поясненнями обох сторін, наданими на
запитання суду у судовому засіданні,
пов'язано з арифметичною помилкою
позивача при проведенні арифметичного
перерахунку суми основного боргу).

Окрім того, позивачем нараховано
відповідачу за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань за договором 36346,18
грн. пені, 25762 грн. штрафу та 36006,89 грн.
індексу інфляції, у стягненні яких
відповідач просить суд відмовити із
посиланням при цьому на відсутність
його вини у виникненні боргу.

Проаналізувавши наявні у справі докази
та надавши їм правову оцінку, суд
дійшов висновку про часткове
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

За ст. 509 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, договори та інші
правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено,
що за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

За вимогами ч.1 ст. 96 ЦК України юридична
особа самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК
України, які кореспондуються з
вимогами ст. 526 ЦК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Господарським судом встановлений факт
надання позивачем відповідачу
обумовлених договором від 28.05.2013р. №3/2
послуг на загальну суму 420303,60 грн. та
факт несвоєчасної та неповної оплати
відповідачем вартості наданих послуг,
внаслідок чого на даний час у
відповідача наявний борг перед
позивачем 32124,84 грн.

Позивачем (з урахуванням заяв про
зменшення розміру позовних вимог)
заявлено до стягнення з відповідача
31824,84 грн. основного боргу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право виходити за межі позовних
вимог, якщо це необхідно для захисту
прав і законних інтересів позивачів
або третіх осіб з самостійними
вимогами на предмет спору і про це є
клопотання заінтересованої сторони.

З огляду на відсутність в матеріалах
справи відповідного клопотання
позивача про вихід за межі позовних
вимог, приймаючи до уваги вставлення
господарським судом факту неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань за договором від 28.05.2013р.
№3/2 в частині повної та своєчасної
оплати наданих послуг, господарський
суд дійшов висновку про правомірність
та необхідність задоволення позовних
вимог ФО-П ОСОБА_2 в частині стягнення з
відповідача 31824,84 грн. основного боргу.

Жодних доказів погашення вказаного
боргу відповідач до суду не надав.

Посилання відповідача на самостійне
зменшення ним кредиторської
заборгованості за договором від
28.05.2013р. №3/2, виходячи з даних акту
ревізії Державної фінансової
інспекції в Миколаївській області від
20.08.2014р. №14-24/76, є неправомірними та до
уваги суду не приймаються, з огляду на
наступне.

Державною фінансовою інспекцією в
Миколаївській області за результатами
ревізії не підтверджено вартість
вивезення ФО-П ОСОБА_2 та ФО-П ОСОБА_7
сміття та змету на загальну суму 82976,17
грн., про що свідчить відповідний акт
ревізії.

При цьому Державною фінансовою
інспекцією в Миколаївській області не
розподілено вказану суму між ФО-П
ОСОБА_2 та ФО-П ОСОБА_7, а визначено її
одночасно для них обох.

Перш за все, слід зазначити, що предмет
договору від 28.05.2013р. №3/2, стягнення за
яким становить предмет позову по даній
справі, складають послуги з утримання
доріг, площ та скверів міста,
прибирання об'єктів благоустрою.

Вивезення сміття та змету предмет
договору від 28.05.2013р. №3/2 не складає.

Окрім того, суд критично ставиться до
виконаного відповідачем розподілу
суми 62124,84 грн. пропорційно вартості
лотів, за якими проводились закупівлі
за державні кошти, оскільки
правомірність такого розподілу у
розумінні ст. 32-34 ГПК України жодним
чином не доведена суду належними та
допустимими доказами.

З матеріалів справи вбачається, та не
заперечується відповідачем, що
позивачем належним чином та в повному
обсязі виконані умови укладеного з
відповідачем договору, сторонами без
жодних застережень підписані
щомісячні акти виконаних робіт.

За таких обставин відсутні підстави
для несплати відповідачем основного
боргу за договором від 28.05.2013р. №3/2 у
розмірі 31824,84 грн., які заявлені
позивачем до стягнення з відповідача.

Слід зазначити, що позивачем заявлено
до стягнення з відповідача, окрім
основного боргу, також 25358,02 грн. пені,
25762 грн. штрафу та 36006,89 грн. індексу
інфляції, уточнений розрахунок яких
наданий позивачем в додатках до заяви
про зменшення розміру позовних вимог
за вх.№21211/14 від 18.11.2014р.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України
виконання зобов'язань за договором
можуть забезпечуватися неустойкою
(штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК
України також передбачено, що одним із
наслідків порушення зобов'язання є
сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст.
551 ЦК України якщо предметом неустойки
є грошова сума, її розмір
встановлюються договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними
санкціями в цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання зобов'язання.

У ч.6 ст. 231 ГК України також встановлено,
що штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за увесь час
користування чужими грошовими коштами,
якщо інший розмір відсотків не
передбачено законом або договором.

За вимогами ч.6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Сплата відповідачем пені та штрафу
передбачена п.7.3.3 договору.

Господарський суд не приймає до уваги
доводів відповідача на відсутність
підстав для стягнення з нього пені,
штрафу та індексу інфляції, із
посиланням при цьому на відсутність
його вини у виникненні боргу,
відсутність відповідного державного
фінансування, з огляду на наступне.

В силу ст. 218 ГК України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника потрібних
коштів.

Наявність чи відсутність бюджетного
фінансування не залежить від волі та
дій позивача, що порушує його право на
своєчасну та повну оплату вартості
наданих послуг.

Відповідач, як бюджетна установа, не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання, зумовленої відсутністю
коштів.

Така ж правова позиція викладена і у
постанові Вищого господарського суду
України від 29.02.2012р. у справі №37/414-14/202.

Таким чином, господарський суд вважає
правомірним нарахування позивачем
відповідачу пені, штрафу та індексу
інфляції.

Разом з тим, господарський суд не може в
повному обсязі прийняти до уваги
виконані позивачем розрахунки пені,
штрафу та індексу інфляції, оскільки
останні виконані позивачем частково
неправильно.

З поданих позивачем до суду в додатках
до заяви про зменшення розміру
позовних вимог за вх.№21211/14 від 18.11.2014р.
розрахунків вбачається, що позивачем
нараховано відповідачу пеню, штраф та
індекс інфляції за кожним актом
надання послуг окремо, із врахуванням
при цьому часткової сплати
відповідачем в подальшому боргу за
кожним актом.

З огляду на вимоги частини першої
статті 4-7 і статті 43 ГПК України
господарський суд має з'ясовувати
обставини, пов'язані з правильністю
здійснення позивачем розрахунку, та
здійснити оцінку доказів, на яких цей
розрахунок ґрунтується. У разі якщо
відповідний розрахунок позивачем
здійснено неправильно, то
господарський суд з урахуванням
конкретних обставин справи самостійно
визначає суми пені та інших нарахувань
у зв'язку з порушенням грошового
зобов'язання, не виходячи при цьому за
межі визначеного позивачем періоду
часу, протягом якого, на думку позивача,
мало місце невиконання такого
зобов'язання, та зазначеного позивачем
максимального розміру відповідних
пені та інших нарахувань. Якщо з
поданого позивачем розрахунку
неможливо з'ясувати, як саме обчислено
заявлену до стягнення суму, суд може
зобов'язати позивача подати більш
повний та детальний розрахунок. При
цьому суд в будь-якому випадку не
позбавлений права зобов'язати
відповідача здійснити і подати суду
контррозрахунок (зокрема, якщо
відповідач посилається на
неправильність розрахунку,
здійсненого позивачем).

Така ж правова позиція викладена і у
п.1.12 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» (з наступними
змінами і доповненнями).

Господарським судом самостійно, з
урахуванням конкретних обставин
справи, не виходячи при цьому за межі
визначеного позивачем періоду часу,
протягом якого мало місце невиконання
зобов'язання, виконано розрахунки
розмірів пені, штрафу та індексу
інфляції, відповідно до яких розмір
пені склав 24521,85 грн. пені, штрафу - 23919
грн., індекс інфляції - 35492,21 грн., а саме:

1. за актом наданих послуг №8 судом
перераховано суму пені та штрафу та
встановлено, що з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
пеня (з урахуванням часткової сплати
боргу) у розмірі 3297,79 грн., а щодо штрафу,
слід зазначити, що відповідно до п.7.3
договору за прострочення понад 32 днів
додатково стягується штраф у розмірі 7%
вказаної суми, таким чином штраф
повинен нараховуватися на суму боргу у
розмірі 53574,95 грн. (з урахуванням
часткової сплати боргу), а не 79902,79 грн.,
а тому розмір штрафу складає 3750,25 грн.;
індекс інфляції (з урахуванням
дефляції) - 214,30 грн.;

2. за актом наданих послуг №9 розрахунки
пені та штрафу виконані правильно: пеня
склала 671,92 грн., штраф - 2491,65 грн.;

3. за актом наданих послуг №10
розрахунок пені виконаний правильно,
розмір пені - 2707,11 грн., при розрахунку
штрафу позивачем допущено арифметичну
помилку, судом перераховано розмір
штрафу та встановлено, що з відповідача
на користь позивача підлягає стягненню
штраф у розмірі 2923,36 грн.; індекс
інфляції - 5240,55 грн.;

4. за актом наданих послуг №11
розрахунок штрафу виконаний правильно,
сума штрафу - 2874,19 грн., судом
перераховано пеню та встановлено, що з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню пеня у розмірі 2796,57
грн.; індекс інфляції - 6212,78 грн.;

5. за актом наданих послуг №12
розрахунок штрафу виконаний правильно,
сума штрафу - 1255,59 грн., судом
перераховано пеню та встановлено, що з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню пеня у розмірі 1325,37
грн.; індекс інфляції - 2726,77 грн.;

6. за актом наданих послуг №13 судом
перераховано пеню та встановлено, що з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню пеня у розмірі 2131,49
грн., при розрахунку штрафу позивачем
допущено арифметичну помилку, судом
перераховано розмір штрафу та
встановлено, що з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
штраф у розмірі 1945,68 грн.; індекс
інфляції - 4224,92 грн.;

7. за актом наданих послуг №14 судом
перераховано пеню та встановлено, що з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню пеня у розмірі 4337,64
грн., при розрахунку штрафу позивачем
допущено арифметичну помилку, судом
перераховано розмір штрафу та
встановлено, що з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
штраф у розмірі 3774,75 грн.; індекс
інфляції - 8088,77 грн.;

8. за актом наданих послуг №01
розрахунок штрафу виконаний правильно,
сума штрафу - 1017,81 грн., судом
перераховано пеню та встановлено, що з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню пеня у розмірі 1356,02
грн.; індекс інфляції - 2093,80 грн.;

9. за актом наданих послуг №02 судом
перераховано пеню та встановлено, що з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню пеня у розмірі 1932,03
грн., при розрахунку штрафу позивачем
допущено арифметичну помилку, судом
перераховано розмір штрафу та
встановлено, що з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
штраф у розмірі 1278,18 грн.; індекс
інфляції - 2227,69 грн.;

10. за актом наданих послуг №03 судом
перераховано пеню та встановлено, що з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню пеня у розмірі 3965,91
грн., при розрахунку штрафу позивачем
допущено арифметичну помилку, судом
перераховано розмір штрафу та
встановлено, що з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
штраф у розмірі 2607,54 грн.; індекс
інфляції - 4462,63 грн.

Таким чином, господарський суд вважає
правомірними та підставними позовні
вимоги ФО-П ОСОБА_2 в частині стягнення
з відповідача 35492,21 грн. індексу
інфляції.

Відносно стягнення з відповідача
штрафних санкцій господарський суд
виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно з вимогами ст. 233 ГК України у
разі якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора, суд має право
зменшити розмір санкцій. При цьому
повинно бути взято до уваги: ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

За вимогами п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Таким чином, нормами ст. 551 ЦК України та
ст. 233 ГК України передбачене право суду
у певних випадках зменшувати розмір
неустойки, яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

При вирішенні питання про зменшення
розміру заявлених до стягнення
штрафних санкцій суд повинен з'ясувати
наявність значного перевищення
розміру неустойки розміру збитків,
ступінь виконання зобов'язань, причини
неналежного виконання або невиконання
зобов'язання, невідповідності розміру
штрафних санкцій наслідкам порушення,
а також врахувати інтереси сторін, які
заслуговують на увагу.

Зі змісту наведених норм випливає, що
при вирішенні питання про можливість
зменшення неустойки, суд бере до уваги
майновий стан сторін і оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема, із розміром
збитків кредитора. При цьому якщо
порушення зобов'язання учасника
господарських відносин не потягло за
собою значні збитки для іншого
господарюючого суб'єкта, то суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій. Тобто, відсутність чи
невисокий розмір збитків може бути
підставою для зменшення судом розміру
неустойки, що стягується з боржника.
Окрім того, як необхідність
використання права на зменшення
розміру штрафних санкцій, так і розмір,
до якого вони підлягають зменшенню,
закон відносить на розсуд суду.

На підставі аналізу поданих доказів, із
врахуванням відсутності в матеріалах
справи доказів спричинення позивачу
збитків через порушення відповідачем
строків оплати наданих за договором
від 28.05.2013р. №3/2 послуг, приймаючи до
уваги майновий стан обох сторін,
ступінь виконання зобов'язання,
причини неналежного виконання
відповідачем своїх зобов'язань, і
оскільки необхідність використання
права на зменшення розміру штрафних
санкцій та розмір, до якого вони
підлягають зменшенню, закон відносить
на розсуд суду, господарський суд
дійшов висновків про необхідність
використання такого права суду та про
зменшення пені та штрафу, які
нараховані відповідачу за порушення
строків оплати наданих послуг за
договором на 50%, на підставі чого з
відповідача на користь ФО-П ОСОБА_2
підлягають стягненню 12260,92 грн. пені
(24521,85 грн. х 50%) та 11959,50 грн. штрафу (23919
грн. х 50%).

Аналогічна правова позиція викладена і
у постановах Вищого господарського
суду України від 11.08.2011р. у справі №61/116
за позовом Приватного акціонерного
товариства «Лисичанська нафтова
інвестиційна компанія» до Приватного
підприємства «Електрокомплект» про
стягнення 117 997,26 грн., від 29.07.2010р. у
справі №5/14 за позовом ТОВ «Агрон» до
Державного підприємства
«Мирогощанський державний іподром»
про стягнення суми, від 28.02.2013р. у справі
№11/5025/641/12 за позовом Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» до Комунального підприємства
«Південно-Західні тепломережі» про
стягнення суми, від 08.04.2013р. у справі
№19/5025/1264/12 за позовом Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» до Міського комунального
підприємства
«Хмельницьктеплокомуненерго» про
стягнення 32408,65 грн., від 08.04.2013р. у
справі №11/5007/1244/12 за позовом Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» Комунального підприємства
теплозабезпечення м. Коростень про
стягнення 41985,70 грн., від 28.02.2013р. у
справі 14/094-12 за позовом Дочірньої
компанії «Газ України» Національної
компанії акціонерної компанії
«Нафтогаз України» до Комунального
підприємства Київської обласної ради
«Тетіївтепломережа» про стягнення
суми, від 11.04.2013р. у справі №5023/4917/12 за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» до
Красноградського підприємства
теплових мереж про стягнення суми, від
22.10.2009р. у справі №19/160 за позовом ДК
«Газ України» НАК «Нафтогаз України»
до Львівського КП
«Залізничтеплоенерго» про стягнення 11
102 879,15 грн., від 23.02.2012р. у справі №5004/1640/11
за позовом ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» до ТОВ
«Східноєвропейська
теплоелектрогенеруюча компанія» про
стягнення заборгованості, від 14.02.2013р. у
справі №17/5014/1703/2012 за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» до Комунального
теплопостачаючого підприємства
«Алчевськтеплокомуненерго» в особі
філії №6 про стягнення суми, від 20.09.2011р.
у справі №5013/580/11 за позовом Дочірньої
компанії «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» до Комунального підприємства
«Теплоенергетик» про стягнення 6086228,98
грн., від 02.02.2010р. у справі №16/560 за
позовом Дочірнього підприємства
«Даніа Хандел А/С» до Відкритого
акціонерного товариства
«Пиво-безалкогольний комбінат
«Радомишль» про стягнення 4504870,84 грн.

За таких обставин позов ФО-П ОСОБА_2
підлягає частковому задоволенню.

Іншого відповідачем не доведено.

Інші наявні в матеріалах справи
документи вищевикладених висновків
суду не спростовують.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України
судові витрати по сплаті судового
збору покладаються на обох сторін
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління
житлово-комунального господарства
Первомайської міської ради (55200,
Миколаївська обл., м. Первомайськ, вул.
Грушевського, 3, ) на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) 31824 (тридцять одну тисячу
вісімсот двадцять чотири) грн. 84 коп.
боргу, 12260 (дванадцять тисяч двісті
шістдесят) грн. 92 коп. пені, 11959
(одинадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят
дев'ять) грн. 50 коп. штрафу, 35492 (тридцять
п'ять тисяч чотириста дев'яносто дві)
грн. 21 коп. індексу інфляції та 2315 (дві
тисячі триста п'ятнадцять) грн. 16 коп.
судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Згідно з ч.5 ст. 85 ГПК України рішення
господарського суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його підписання до
Одеського апеляційного господарського
суду через господарський суд
Миколаївської області.

Повне рішення складено 23 грудня 2014
року.

Суддя
Ю.С. Бездоля