ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2014 р.
Справа № 922/3853/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І.,
суддя Плужник О.В.

при секретарі Криворученко О.І.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився.

відповідача - Костенко О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх. № 4007
Х/3-9) на рішення господарського суду
Харківської області від 11.11.14 р. у
справі № 922/3853/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Універсальна", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства
"Харківська муніципальна страхова
компанія", м. Харків

про стягнення 49000,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Універсальна"
звернулося до господарського суду
Харківської області з позовною заявою,
в якій просило стягнути з відповідача -
Публічного акціонерного товариства
"Харківська муніципальна страхова
компанія" 49000,00 грн. матеріальних
збитків та витрат зі сплати судового
збору.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 11.11.2014 р. у
справі № 922/3853/14 позов задоволено
повністю. Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства "Харківська
муніципальна страхова компанія" на
користь Публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Універсальна" 49000,00 грн. матеріальних
збитків та 1827,00 грн. судового збору.

Рішення мотивоване з посиланням на
законність та обґрунтованість
заявлених позивачем позовних вимог, з
тих підстав, що відповідач виплати
страхового відшкодування по
зазначеному страховому випадку не
здійснив, жодних відповідей про
розгляд заяви про виплату страхового
відшкодування на адресу позивача не
надіслав та ін.

Відповідач звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій вважає
рішення суду першої інстанції таким, що
прийняте з порушенням норм
матеріального права та процесуального
права, неповним з'ясуванням обставин
справи, просить рішення скасувати, та
прийняти нове рішення про відмову
позивачу у задоволенні позову, з
мотивів та підстав, зазначених в
апеляційній скарзі.

Крім того, заявник апеляційної скарги
звернувся до апеляційного
господарського суду з клопотанням про
призначення судово - автороварознавчої
експертизи по визначенню розміру
ринкової вартості автомобіля ДАФ,
державний номер ВТ5187АО в пошкодженому
після ДТП стані, проведення якої
доручити експертам Харківського НДІСЕ
ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Зокрема, заявник апеляційної скарги
стверджує, що суд безпідставно та
невірно визначив зміст правовідносин
як регресні, не застосувавши
спеціальну норму права, що регулює дані
правовідносини, встановлену Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (надалі - Закон), а також
вважає, що відмова суду у задоволенні
клопотання про призначення судової
автотоварознавчої експертизи судом не
мотивована та ін.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
просить рішення господарського суду
першої інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення,
посилаючись на законність та
обґрунтованість рішення суду, з
мотивів викладених у відзиві та ін.

Позивач у призначене судове засідання
не з'явився. Враховуючи факт належного
повідомлення позивача про час та місце
розгляду апеляційної скарги, та те, що
норми ст. 38 ГПК України, щодо обов`язку
господарського суду витребувати у
сторін документи і матеріали,
необхідні для вирішення спору,
кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, судова колегія вважає,
що судом в межах наданих ним
повноважень створені належні умови для
надання сторонами доказів та вважає за
можливе розглядати справу за наявними
у справі документами.

Неявка в судове засідання представника
позивача не перешкоджає розгляду
апеляційної скарги по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши
справу, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення встановила
наступне:

Як свідчать матеріали справи, 24.12.2012 р.
між ПАТ "Страхова компанія
"Універсальна" (страховик) та Возненко
І.Г. (страхувальник) укладений договір
добровільного страхування наземного
транспорту № 3111/228/003051, відповідно до
умов якого застраховано ряд
транспортних засобів, серед яких і
автомобіль марки "DAF 95 ХF 430"
реєстраційний номер ВТ5187АО.

18.08.2012 р. о 12 годин 10 хвилин на дорозі
Т-21-07 Мерефа-Лозова-Павлоград
(Харківська область) 24 км. 100 м. сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортного засобу "ВАЗ 2106",
реєстраційний номер Х3606ХА, що належить
Стреляному М.П., під керуванням Дробот
Ігор Сергійовича, транспортного засобу
"DAF 95 ХF 430" реєстраційний номер ВТ5187АО,
що належить Возненко І.Г., під
керуванням Закерничного Ю.Г. та причепу
"BSS NV ST" реєстраційний номер ВТ8275ХТ,
який належить Кузьменко О.П.

Зазначені обставини підтверджені
відомістю № 9250492 про
дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 25) та
постановою Зміївського районного суду
Харківської області від 09.10.2013 р. у
справі № 621/2888/13-п (а. с. 26), в яких
зазначено, що дорожньо-транспортна
пригода сталася внаслідок порушення
водієм автомобіля "ВАЗ 2106",
реєстраційний номер Х3606ХА Дробот Ігор
Сергійовичем п. 14.2 (в) Правил
дорожнього руху України, за
результатом розгляду справи його
притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу у
розмірі 340,00 грн.

Автомобіль марки "DAF 95 ХF 430"
реєстраційний номер ВТ5187АО
застрахований у ПАТ "Страхова компанія
"Універсальна" згідно з договором
добровільного страхування № 3111/228/003051
від 24.12.2012 р.

Вчинена ДТП визнана позивачем
страховою подією, з настанням якої
виникає обов'язок страховика виплатити
страхове відшкодування.

20.08.2013 р. страхувальник звернувся з
заявою про виплату страхового
відшкодування у зв'язку з настанням
страхового випадку.

Матеріали справи містять рахунок
ремонтної калькуляції № ОС19144/кп від
29.08.2013 р. та висновок № 304 від 21.09.2013 р.

Відповідно до ремонтної калькуляції №
ОС19144/кп від 29.08.2013 р. автомобіля марки DAF
реєстраційний номер ВТ5187АО розмір
шкоди визначений у сумі 160656,17 грн.

ПАТ "Страхова компанія "Універсальна"
на підставі страхового акту № 19144/к/п,
розрахунку страхового відшкодування
та акту погодження суми страхового
відшкодування від 09.09.2013 р. прийнято
рішення про визнання події, яка сталася
страховим випадком та виплати власнику
"DAF 95 ХF 430" реєстраційний номер ВТ5187АО,
який належить Возненко І.Г. 69000,00 грн.

Як свідчать матеріали справи, ПАТ
"Страхова компанія "Універсальна"
платіжним дорученням № 43325 від 30.09.2013 р.
на суму 65000,00 грн. (а. с. 32) перерахувала
суму страхового відшкодування
власнику "DAF 95 ХF 430" реєстраційний номер
ВТ5187АО, який належить Возненко І.Г.

Оскільки цивільно-правова
відповідальність винного у дорожньо -
транспортній пригоді у зв'язку з
використанням транспортного засобу
"ВАЗ 2106", реєстраційний номер Х3606ХА під
керуванням Дробот І.С. застрахована у
ПАТ "Харківська муніципальна страхова
компанія" згідно з полісом № АС/0061152,
позивач звернувся до ПАТ "Харківська
муніципальна страхова компанія" з
заявою від 18.10.2013 р. № УН3836Р про виплату
страхового відшкодування у розмірі
49000,00 грн. (а. с. 34), яку відповідач
залишив без відповіді та задоволення.

Позивач, з посиланням на зазначені
обставини звернувся до господарського
суду з позовною заявою у даній справі.

Приймаючи оскаржуване рішення, про
часткове задоволення позову, суд
першої інстанції виходив, зокрема з
того, що відповідач виплати страхового
відшкодування по зазначеному
страховому випадку не здійснив, жодних
відповідей про розгляд заяви про
виплату страхового відшкодування на
адресу позивача не надсилав та ін.

Викладені вище висновки
господарського суду, на думку колегії
суддів, повністю відповідають
фактичним обставинам спору та
матеріалам справи, їм надана правильна
та належна правова оцінка, в зв'язку з
чим відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги і скасування
прийнятого по справі рішення.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів є видом
обов'язкового страхування згідно з п. 9
ст. 7 Закону України "Про страхування".

Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України
передбачено обов'язок страховика у
разі настання страхового випадку
здійснити страхову виплату у строк,
встановлений договором.

Стаття 990 ЦК України зазначає, що
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про
страхування" та ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Тобто у таких правовідносинах
відбувається передача (перехід) права
вимоги від страхувальника
(вигодонабувача) до страховика. Нового
зобов'язання із відшкодування збитків
при цьому не виникає, оскільки
відбувається заміна кредитора:
потерпілий (страхувальник) передає
страховику своє право вимоги до особи,
відповідальної за заподіяння шкоди.
Отже, страховик виступає замість
потерпілого.

Особою, відповідальною за завдані
збитки, може бути як безпосередній
заподіювач шкоди, так і страхова
компанія, відповідальна за це.

У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, тобто винною особою.

Відносини в сфері страхування
врегульовано Цивільним Кодексом
України (глава 67 «Страхування») та
законами України, серед яких базовим є
Закон України від 07.03.1996 р. № 85/96-ВР «Про
страхування», та профільні Закони про
страхування, і зокрема, Закон України
від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Отже, господарський суд при винесенні
оскаржуваного рішення правомірно
зазначив про наявність вини водія
автомобіля автомобіля "ВАЗ 2106",
реєстраційний номер Х3606ХА Дробот І.С.
в ДТП, що сталася 18.08.2012 р. Даний факт
підтверджується Зміївського районного
суду Харківської області від 09.10.2013 р. у
справі № 621/2888/13-п, що має преюдиційне
значення для даної справи.

При цьому, в разі заподіяння шкоди
власником транспортного засобу,
цивільно-правова відповідальність
якого застрахована відповідно до вимог
Закону України від 01.07.2004 р. № 1961-IV «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», власникові транспортного
засобу, застрахованому за договором
майнового страхування, особами,
зобов'язаними відшкодувати заподіяні
потерпілому збитки, є як заподіювач
шкоди в тій частині, що не підлягає
відшкодуванню страховиком, так і
страховик, який застрахував
цивільно-правову відповідальність
заподіювача шкоди.

В даному випадку до позивача в порядку
ст. 27 Закону України «Про страхування»
та ст. 993 ЦК України перейшло право
вимоги.

Крім того, відповідно до висловленої
Верховним Судом України правової
позиції (Постанова судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 03.06.2009 р.) ст. 3 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачає, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок ДТП.

Як вже зазначено вище, цивільно -
правова відповідальність Дробот І.С.
застрахована відповідно до Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" в Публічного акціонерного
товариства "Харківська муніципальна
страхова компанія" (відповідач),
страховий поліс № АС/0061152.

Позивач звернувся до ПАТ "Харківська
муніципальна страхова компанія" з
заявою від 18.10.2013 р. №УН3836Р про виплату
страхового відшкодування, з посиланням
на приписи ст. 993 Цивільного кодексу
України, ст. 20, ст. 27 Закону України «Про
страхування» (а. с. 34).

Згідно зі ст. 22 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Тобто, в разі коли цивільно-правова
відповідальність особи, яка завдала
шкоду є застрахованою, обов'язок її
відшкодування покладається на
страховика цієї відповідальності.

Таким чином, відповідальною особою в
розумінні ст. 27 Закону України "Про
страхування" та ст.ст. 993, 1191 ЦК України,
в силу положень Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" є саме відповідач.

Оскільки полісом серії АС 0061152
встановлений ліміт у розмірі 50000,00 грн.
та франшиза у розмірі 1000,00 грн., тому
страхове відшкодування відповідачем,
підлягає зменшенню на цю суму.

А отже, позовні вимоги про стягнення з
відповідача страхового відшкодування
в сумі 49000,00 грн., у зв'язку з тим, що
відповідач вимоги позивача не виконав,
заподіяв шкоду у повному обсязі не
відшкодував є законними та
обґрунтованими.

Відповідно до приписів Законом України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язок оцінки заподіяної
шкоди покладено на страховика за
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Під оціненою шкодою в ньому
розуміється шкода, оцінена насамперед
страховою компанією.

Приписами Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" та Закону України "Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні"
встановлено обов'язковість проведення
оцінки майна для визначення розміру
збитків саме суб'єктами оціночної
діяльності, а саме належним
підтвердженням розміру шкоди є звіт
про оцінку майна (шкоди), який складено
уповноваженим суб'єктом оціночної
діяльності (аварійним комісаром,
експертом).

В даному випадку ПАТ «Страхова
компанія «Універсальна» оцінювала
шкоду та здійснила виплату .страхового
відшкодування у відповідності до
договору добровільного страхування із
своїм страхувальником.

Як свідчать матеріали справи, а саме
аварійний сертифікат (складений
аварійним комісаром) вартість
відновлюваного ремонту транспортного
засобу 160656,17 грн., ринкова вартість
транспортного засобу до ДТП становила
201760,00 грн.

Відповідно до приписів ст. 30 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», транспортний засіб
вважається фізично знищеним, якщо його
ремонт є технічно неможливим чи
економічно необґрунтованим. Ремонт
вважається економічно
необґрунтованим, якщо передбачені
згідно з аварійним сертифікатом
(рапортом), звітом (актом) чи висновком
про оцінку, виконаним аварійним
комісаром, оцінювачем або експертом
відповідно до законодавства, витрати
на відновлювальний ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, у даному випадку немає
фізичного знищення транспортного
засобу, оскільки вартість
відновлювального ремонту не перевищує
вартість транспортного засобу.

Колегія суддів розглянувши заявлене
відповідачем клопотання про
призначення судово - автороварознавчої
експертизи по визначенню розміру
ринкової вартості автомобіля ДАФ,
державний номер ВТ5187АО в пошкодженому
після ДТП стані, проведення якої
доручити експертам Харківського НДІСЕ
ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса відмовляє
у його задоволенні, оскільки матеріали
справи місять достатні докази для
прийняття рішення суду, а тому відсутні
підстави для його задоволення
заявленого клопотання.

Враховуючи викладене, судова колегія
погоджується з висновками
господарського суду про задоволення
позову та стягнення з відповідача на
користь позивача 49000,00 грн.
матеріальних збитків.

На підставі вищевикладеного, рішення
господарського суду Харківської
області від 11.11.14 р. у справі № 922/3853/14
прийнято з урахуванням фактичних
обставин справи та чинного
законодавства.

Таким чином, висновки, викладені в
рішенні господарського суду
відповідають вимогам законодавства та
фактичним обставинам справи, а мотиви
заявника скарги, з яких вони
оспорюються не можуть бути підставою
для його скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст.
105 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Харківської області від 11.11.14 р. у
справі № 922/3853/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу -без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови підписано 22.12.2014
р.

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Пушай В.І.

Суддя
Плужник О.В.