КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2014 р. Справа№ 910/16317/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

секретар Бурдейна Н.В.

за участю представників:

від позивача: Семенко Л.М. (представник
за довіреністю)

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця Цьомик Вікторії
Анатоліївни

на рішення господарського суду міста
Києва

від 04.11.2014 р.

у справі №910/16317/14 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Комунального підприємства
"Київжитлоспецексплуатація"

до фізичної особи-підприємця Цьомик
Вікторії Анатоліївни

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: Департамент комунальної
власності міста Києва виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації)

про стягнення 80372,02 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство
"Київжитлоспецексплуатація"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до фізичної
особи-підприємця Цьомик Вікторії
Анатоліївни про стягнення
заборгованості в розмірі 80372,02 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань, прийнятих за договором про
передачу майна територіальної громади
міста Києва в оренду №574 від 01.08.2012р.
щодо оплати орендних платежів, у
зв'язку із чим за останнім утворилась
заборгованість за період з 01.08.2013р. по
31.05.2014р. у розмірі 80372,02 грн., з яких: 71880,51
грн. основного боргу, 6620,55 грн. пені та
1870,96 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 04.11.2014 р. у справі №910/16317/14
позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з фізичної особи-підприємця
Цьомик Вікторії Анатоліївни на користь
Комунального підприємства
"Київжитлоспецексплуатація" суму
основного боргу в розмірі 71880,51 грн.
(сімдесят одна тисяча вісімсот
вісімдесят гривень 51 копійка), суму
пені в розмірі 897,75 грн. (вісімсот
дев'яносто сім гривень 75 копійок), суму 3
% річних в розмірі 178,94 грн. (сто сімдесят
вісім гривень 94 копійки) та суму
судового збору в розмірі 1658,44 грн. (одна
тисяча шістсот п'ятдесят вісім гривень
44 копійки). В іншій частині позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, фізична особа-підприємець Цьомик
Вікторії Анатоліївни звернулась до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 04.11.2014 р. у справі №910/16317/14 та
направити справу на новий розгляд.

Підставою для скасування рішення суду
скаржник зазначив неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд визнав
встановленими, а також порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду (у складі колегії
суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А.,
судді Тарасенко К.В., Зубець Л.П.) від
01.12.2014 р. прийнято апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця Цьомик
Вікторії Анатоліївни на рішення
господарського суду міста Києва від
04.11.2014 р. у справі №910/16317/14 до
провадження, розгляд апеляційної
скарги призначено на 16.12.2014 р.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 15.12.2014р.
змінено склад судової колегії.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду (у складі колегії
суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А.,
судді Тарасенко К.В., Тищенко О.В.) від
16.12.2014 р. прийнято апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця Цьомик
Вікторії Анатоліївни на рішення
господарського суду міста Києва від
04.11.2014 р. у справі №910/16317/14 до
провадження, розгляд апеляційної
скарги призначено на 16.12.2014 р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.12.2014 р.
відкладено розгляд справи на 23.12.2014 р.

В судове засідання апеляційної
інстанції представники відповідача,
третьої особи не з'явилися.

Оскільки явка представників сторін,
третьої особи у судове засідання не
була визнана судом обов'язковою, а
також зважаючи на наявні в матеріалах
справи докази належного повідомлення
сторін, третьої особи про місце, дату та
час судового розгляду, апеляційний суд
визнав можливим розглядати апеляційну
скаргу у відсутність представника
відповідача, третьої особи.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник позивача
заперечував проти доводів, викладених
в апеляційній скарзі, просив залишити
її без задоволення, рішення
господарського суду міста Києва від
04.11.2014 р. у справі №910/16317/14 - без змін,
вважаючи оскаржуване рішення законним
та обґрунтованим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

29.10.2010 р. між Комунальним підприємством
"Фінансово-розрахунковий центр
"Дніпровський" Дніпровської районної у
місті Києві ради, як орендодавцем, та
фізичною особою-підприємцем Цьомик
Вікторією Анатоліївною, як орендарем,
було укладено Договір №2038 оренди
нерухомого майна, відповідно до умов
якого відповідачу було передано в
строкове платне користування нерухоме
майно площею 314,90 кв.м, в т.ч. перший
поверх 314,90 кв.м., за адресою: м. Київ, вул.
Райдужна, буд. 6.

В подальшому, Договором про внесення
змін до Договору №2038 від 29.10.2010 р.,
внесено зміни до вказано Договору та
викладено його в новій редакції,
присвоєно договору №574 та визначено
дату його укладання - 01.08.2012р.

Отже, 01.08.2012 р. між третьою особою
(орендодавець за Договором),
відповідачем (орендар за Договором) та
позивачем (далі - підприємство,
балансоутримувач) підписано Договір
№574 про передачу майна територіальної
громади міста Києва в оренду (далі -
Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1,
п. 2.1, п. 2.4), орендодавець відповідно
протоколу засідання міської комісії по
розгляду питань щодо використання
нерухомого майна (приміщень, будівель,
споруд) комунальної власності
територіальної громади м. Києва від
09.07.2002р. №5 пункт 23, розпоряджень
Київської міської державної
адміністрації від 10.12.2010р. №1112 (із
змінами) та від 29.07.2011р. №1339, наказу КП
"Київжитлоспецексплуатація" від
05.08.2011р. №136, акту приймання-передачі
основних засобів форми ОЗ-1 від 01.02.2012р.
та Договору від 29.10.2010р. №2038 оренди
нерухомого майна, укладеного з
Комунальним підприємством
"Фінансово-розрахунковий центр
"Дніпровський" Дніпровської районної м.
Києві ради", передає, а орендар приймає
в оренду нерухоме майно (нежитлове
приміщення), що належить до комунальної
власності територіальної громади
міста Києва (далі - об'єкт оренди),
загальною площею 314,90 кв.м, в тому числі 1
поверх - 314,90 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 6 літ. А
для розміщення дитячого кафе.

Відповідно до п.9.1 Договору, цей договір
є укладеним з моменту підписання його
сторонами і діє з 01.02.2012 р. по 27.10.2013 р.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 15.04.2014 р. у справі №910/970/14 було
встановлено, що дія Договору
продовжена на той самий строк і на тих
самих умовах, які були передбачені
Договором до 27.10.2014 р. включно.

Факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішені інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони. (ч. 2 ст. 35
Господарського процесуального кодексу
України).

Таким чином, строк дії Договору
встановлено до 27.10.2014р. включно.

Відповідно до п. 3.1 Договору, за
користування об'єктом оренди орендар
сплачує орендну плату, розрахунок якої
здійснюється на підставі Методики
розрахунку орендної плати за
користування майном територіальної
громади м. Києва, затвердженої рішенням
Київради від 22.09.2011р. №34/6250, акту
приймання-передачі основних засобів
форми ОЗ-1 від 01.02.12. та Договору від
29.10.10. №2038 і за квітень 2012 року
становить 5 333,00 грн.

Згідно з п. 3.2, п.3.3. Договору, розмір
орендної плати за кожний наступний
місяць визначається з урахуванням
індексу інфляції за попередній місяць,
опублікованому у поточному місяці.
Крім орендної плати орендар сплачує
компенсацію витрат підприємства за
користування земельною ділянкою на
якій розташований об'єкт оренди, яка за
квітень 2012р. складає 643,30 грн. на місяць.

Виходячи зі змісту п. 3.5 Договору,
додатково до орендної плати та
компенсації витрат підприємства
нараховується податок на додану
вартість у розмірах та порядку,
визначених законодавством України,
який сплачується орендарем разом з
орендною платою.

Відповідно до п. 3.6 Договору, орендна
плата та компенсація витрат
підприємства сплачується орендарем на
рахунок підприємства, за яким
закріплене майно на праві
господарського відання чи
оперативного управління
(балансоутримувача, підприємства)
починаючи з дати підписання акта
приймання-передачі. Останнім днем
сплати орендної плати та компенсації
витрат підприємства є дата підписання
сторонами акта приймання-передачі при
поверненні об'єкта оренди
орендодавцеві.

Згідно з п. 3.7 Договору, орендна плата та
компенсація витрат підприємства
сплачуються орендарем незалежно від
наслідків господарської діяльності
орендаря щомісячно не пізніше 20 числа
наступного місяця.

Відповідно до п. 3.10 Договору,
зобов'язання орендаря по сплаті
орендної плати та компенсації витрат
підприємства забезпечуються у вигляді
авансової плати в розмірі не менше ніж
орендна плата та компенсація витрат
підприємства за два місяці. Орендар
сплачує авансовий платіж протягом 10
календарних днів з дати підписання
Договору. Підприємство зараховує
авансовий платіж як орендну плату та
компенсацію витрат підприємства за
останні два місяці строку дії договору
оренди, індексація орендної плати в
цьому випадку проводиться
відповідності до Методики розрахунку
орендної плати.

На виконання умов Договору між
сторонами було підписано акт
приймання-передачі нерухомого майна
(об'єкт оренди) від 01.08.2012р.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказує на те, що в зв'язку з
невиконанням відповідачем своїх
зобов'язань за Договором, у відповідача
перед позивачем виникла
заборгованість по сплаті орендної
плати за період з 01.08.2013р. по 31.05.2014р. в
розмірі 71880,51 грн.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України
передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

За своє правовою природою даний
Договір є договором оренди.

До відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цих
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного
кодексу України, за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.
Державну політику у сфері оренди
здійснюють: Кабінет Міністрів України,
а також Фонд державного майна України,
його регіональні відділення та
представництва - щодо державного майна;
органи, уповноважені Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, - щодо
майна, яке належить Автономній
Республіці Крим; органи місцевого
самоврядування - щодо майна, яке
перебуває в комунальній власності.
Відносини щодо оренди державного
майна, майна, що належить Автономній
республіці Крим або перебуває в
комунальній власності, регулюються
договором оренди, цим Законом та іншими
нормативно - правовими актами (ст. 2, ст. 3
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна").

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України, за користування
майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором
найму.

Згідно ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу
України, орендна плата - це фіксований
платіж, який орендар сплачує
орендодавцю незалежно від наслідків
своєї господарської діяльності.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
Кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України встановлено, що в силу
зобов'язання одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем на адресу відповідача
направлялась вимога №155/1/11-2089 від
30.05.2014р. про сплату наявної
заборгованість в розмірі 71880,51 грн.

Факт направлення відповідачу
зазначеної вимоги підтверджується
наявною в матеріалах справи копією
списку рекомендованих відправлень від
02.06.2014р.

Проте відповідач відповіді на вказану
претензію не надав, доказів сплати
наявної заборгованості до суду не
надав.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Приписами ч. 3 ст. 18 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" визначається, що орендар
зобов'язаний вносити орендну плату
своєчасно і у повному обсязі.

Положеннями п. 4.2 Договору встановлено
обов'язок орендаря вносити орендні
платежі (орендну плату і компенсацію
витрат підприємства) своєчасно і в
повному обсязі.

Колегією суддів встановлено, що
відповідач в порушення умов Договором
обов'язку по сплаті орендної плати та
компенсації витрат підприємства за
користування земельною ділянкою за
Договором не виконав, в зв'язку з чим
заборгованість відповідача перед
позивачем за період з 01.08.2013р. по 31.05.2014р.
становить 71880,51 грн., що підтверджується
також наявними в матеріалах справи
довідками заборгованості за орендну
плату на суму 64160,91 грн. з урахуванням
ПДВ та компенсації витрат підприємства
за користування земельною ділянкою на
суму 7719,60 грн. з урахуванням ПДВ.

Належних доказів на спростування
доводів позивача та наявних в
матеріалах справи документів,
відповідач суду не надав, факт
наявності боргу у відповідача перед
позивачем за договором в сумі 71880,51 грн.
належним чином доведений,
документально підтверджений і
обґрунтований, строк сплати орендної
плати відповідно до ст. 530 ЦК України
настав, а тому позовні вимоги щодо
стягнення 71880,51 грн. основного боргу є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

В зв'язку з порушенням відповідачем
умов Договору, позивачем на підставі п.
6.2 Договору заявлено до стягнення суму
пені в розмірі 6620,55 грн. за період з
30.11.2013р. по 31.05.2014р.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.2 Договору, за
несвоєчасну сплату орендних платежів
орендар сплачує на користь
підприємства пеню в розмірі 0,5% від
розміру несплачених орендних платежів
за кожний день прострочення, але не
більше розміру, встановленого
законодавством України.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договорами строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання, тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Здійснений місцевим господарським
судом розрахунок суми пені за
порушення відповідачем строків оплати
орендної плати та компенсації витрат
підприємства за користування
земельною ділянкою за Договором, яка
підлягає стягненню в розмірі 897,75 грн., є
вірним, позовні вимоги в частині
стягнення пені в розмірі 897,75 грн. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Крім того, позивач на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України просив суд
стягнути з відповідача 3% річних в
розмірі 1870,96 грн.

Згідно зі статтею 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних в
порядку ст. 625 ЦК України є способами
захисту його майнового права та
інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові. (Відповідної правової
позиції дотримується Вищий
господарський суд України у постанові
№ 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд
України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010
р.).

Здійснений місцевим господарським
судом розрахунок суми 3 % річних за
порушення відповідачем строків оплати
орендної плати та компенсації витрат
підприємства за користування
земельною ділянкою за Договором, яка
підлягає стягненню в розмірі 178,94 грн., є
вірним, позовні вимоги в частині
стягнення 3 % річних в розмірі 178,94 грн. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, а саме: в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача суми основного боргу
в розмірі 71880,51 грн., суми пені в розмірі
897,75 грн. та суми 3% річних в розмірі 178,94
грн. В іншій частині позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
висновків місцевого господарського
суду не спростовують.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що суд першої
інстанції прийняв рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для задоволення апеляційної скарги,
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця Цьомик Вікторії
Анатоліївни залишити без задоволення,
рішення господарського суду міста
Києва від 04.11.2014 р. у справі №910/16317/14- без
змін.

2. Матеріали справи №910/16317/14 повернути
до господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя
І.А. Іоннікова

Судді
К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко