м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Відкритого
акціонерного товариства "Запорізький
металургійний комбінат "Запоріжсталь"
до Публічного акціонерного
товариства "Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк"
про визнання припиненими
правовідносин за договором та
зобов'язання вчинити дії
Головуючий суддя Стасюк С.В.
Суддя Босий В.П.
Суддя
Представники сторін:
від позивача Омельченко О.О. (дов. №
20-201 від 22.05.2014 року)від відповідача
Рухлін І.О. (дов. № 09-32/1561 від 12.12.2012 року)
Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 28 жовтня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Відкрите акціонерне товариство
"Запорізький металургійний комбінат
"Запоріжсталь" (надалі по тексту -
позивач) звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" (надалі
по тексту - відповідач) про визнання
припиненими правовідносин за
договором застави № 20-1408/3-1 від 17.09.2010
року та зобов'язання вчинити дії.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.06.2014 року порушено
справи призначено на 26.06.2014 року.
24.06.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.06.2014 року розгляд справи
було відкладено на 24.07.2014 року, у зв'язку
з неявкою позивача, поданим
клопотанням та необхідністю подання
додаткових доказів у справі.
У судовому засіданні 24.07.2014 року
представник позивача надав документи
на часткове виконання вимог ухвали
суду та клопотання про продовження
строків розгляду спору.
Представник відповідача у судовому
засіданні надав документи на часткове
виконання вимог ухвали суду та
клопотання про продовження строків
Розглянувши подане сторонами 24.07.2014
року клопотання про продовження
строків розгляду спору, суд приходить
до висновку про його задоволення.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.07.2014 року розгляд справи
було відкладено на 12.08.2014 року, у зв'язку
з необхідністю подання додаткових
доказів у справі.
Суд дослідивши матеріали справи,
враховуючи категорію спору та те, що
спір між сторонами відноситься до
складного і для вирішення якого
виникла необхідність введення до
складу суду додатково ще двох суддів,
вирішив здійснювати розгляд справи
складі трьох суддів.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.08.2014 року вирішено розгляд
справи здійснювати колегіально у
складі трьох суддів.
Розпорядженням від 12.08.2014 року
заступник Голови Господарського суду
міста Києва розпорядився розглянути
головуючий суддя Стасюк С.В., суддя
Босий В.П., суддя Пукшин Л.Г.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.08.2014 року колегія суддів у
складі: Головуючий суддя Стасюк С.В.,
суддя Босий В.П., суддя Пукшин Л.Г.
прийняла справу №
справи призначено на 16.09.2014 року.
Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
розгляд колегії суддів у складі:
головуючий суддя
Пригунова А.Б., суддя Бондарчук В.В.,
суддя Пукшин Л.Г. у зв'язку з
перебуванням судді Стасюка С.В. у
відрядженні та судді Босового В.П. у
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.09.2014 року колегія суддів у
складі: головуючий суддя Пригунова А.Б.,
суддя Бондарчук В.В., суддя Пукшин Л.Г.
провадження, розгляд справи призначено
Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
розгляд колегії суддів у складі:
головуючий суддя
Стасюк С.В., суддя Босий В.П., суддя
Пукшин Л.Г. у зв'язку з поверненням
судді Стасюка С.В. з відрядження, судді
Босого В.П. з відпустки.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.10.2014 року колегія суддів у
складі: головуючий суддя Стасюк С.В.,
суддя Босий В.П., суддя Пукшин Л.Г.
провадження, розгляд справи призначено
відповідно до ухвали від 16.09.2014 року.
У судовому засіданні 28.10.2014 року
представник позивача підтримав
позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому
засіданні 28.10.2014 року заперечив проти
Розглянувши подані сторонами
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд -
17.09.2010 року між Публічним акціонерним
товариством "Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" (банк)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "МД Холдинг"
(позичальник) було укладено кредитний
договір про відкриття кредитної лінії
№ 20-1410/2-1 із подальшими змінами на
підставі договорів про внесенням змін
та доповнень №20-2845/2-1 від 01.08.2012 року,
№20-2851/2-1 від 01.08.2012 року та №20-3488/2-1 від
05.10.2012 року (надалі по тексту - Кредитний
договір), відповідно до умов яких банк
відкрив позичальнику не
відновлювальну кредитну лінію у сумі,
яка не може перевищувати 10 000 000 доларів
США для погашення заборгованості перед
ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик".
17.9.2010 року між Публічним акціонерним
товариством "Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк"
(заставодержатель) та Відкритим
акціонерним товариством "Запорізький
металургійний комбінат "Запоріжсталь"
(заставодавець) було укладено договір
застави № 20-1408/3-1 (надалі по тексту -
Договір застави), яким забезпечено
вимоги заставодержателя, що випливають
з Кредитного договору, а також
договорів про внесення змін та
доповнень, що укладені та можуть бути
укладені до нього в подальшому, за
умовами якого позичальник зобов'язаний
в порядку, передбаченому Кредитним
договором, повернути заставодержателю
кредит не пізніше 14.09.201 року, який
наданий у сумі, яка не може
перевищувати 10 000 000 доларів США
відповідно до графіку.
Предметом застави є основні засоби -
обладнання,прелік яких викладено в
Додатку № 1 до цього Договору, який є
його невід'ємною частиною, далі - майно.
Відповідно до бухгалтерської довідки
заставодавця станом на 17.09.2010 року,
залишкова балансова вартість майна,
яке передається в заставу, складає 278 066
727,58 грн. (пункт 1.2. Договору).
Згідно з пунктом 1.3. Договору майно
належить заставодавцю на праві
власності, що підтверджується
бухгалтерською довідкою (балансовою
довідкою) від 17.09.2010 року №
19/2054633 заставодавця станом на 17.09.2010
Сторони оцінюють майно, яке
передається в заставу в 869 630 198,00 грн.
Місцезнаходження майна: Україна, м.
Запоріжжя, Південне Шосе, буд. 72 (пункти
1.4., 1.6. Договору).
У відповідності до пункту 7.3. Договору
він діє до повного виконання
зобов'язань позичальником та/або
заставодавцем за Кредитним договором (
з урахуванням усіх змін та доповнень до
нього) або до припинення права застави
у випадках, що прямо передбачені чинним
Позивач вважає свої зобов'язання перед
відповідачем за Договором застави
повністю припиненими та обґрунтовує
вказане твердження тим, що у
взаємовідносинах , що склались між
позивачем та відповідачем поєднались
елементи правочину застави та окремих
елементів правочину поруки,
правовідносини за яким підпадають під
регулювання параграфу 3 глави 49
Цивільного кодексу України, відтак, на
думку позивача, приймаючи до уваги
строк виконання зобов'язань за
Кредитним договором (14.09.2013 року) та
відсутність пред'явлення жодних вимог
до позивача зі сторони Публічного
акціонерного товариства "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк", правовідносини за Договором
застави є припиненими з 14.03.2014 року
відповідно до частини 4 статті 559
Цивільного кодексу України.
В обґрунтування своїх вимог позивач
також посилається на порушення
відповідачем вимог частини 1 статті 559
Цивільного кодексу України, за
приписами якої встановлено припинення
поруки з припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності. Вказане твердження
позивач обґрунтовує укладенням між
Публічним акціонерним товариством
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "МД Холдинг"
договорів про внесенням змін та
доповнень (№20-2845/2-1 від 01.08.2012 року,
№20-2851/2-1 від 01.08.2012 року та №20-3488/2-1 від
05.10.2012 року) до Кредитного договору без
отримання згоди заставодавця, що, на
думку позивача, збільшило можливу
відповідальність майнового поручителя
без згоди останнього.
Також, позивач зазначає про припинення
правовідносин за Договором застави з
підстав притягнення Товариства з
обмеженою відповідальністю "МД
Холдинг" до господарської
відповідальності за рішенням
Господарського суду міста Києва від
стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "МД Холдинг" на
користь Публічного акціонерного
товариства "Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк"
заборгованість за Кредитним договором
про відкриття кредитної лінії № 20-1410/2-1
від 17.09.2010 року у сумі 101 692 176,08 грн.
На думку позивача, існування відносин
застави між кредитором за
заставодавцем за Договором застави вже
після прийняття остаточного рішення
суду про стягнення боргу безпосередньо
з боржника є протиправним та
суперечить статті 61 Конституції
України за приписами якої ніхто не може
бути двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.
Окрім того, позивач просить суд
зобов'язати Публічне акціонерне
товариство "Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" подати
заяву до Державного підприємства
"Інформаційний центр" Міністерства
юстиції України про припинення
обтяження і подальше вилучення
реєстраційного запису № 10267784 з
Державного реєстру обтяжень рухомого
Відповідач у своїх письмових
запереченнях на позов вважає вимоги
Відкритого акціонерного товариства
"Запорізький металургійний комбінат
"Запоріжсталь" необґрунтованими,
оскільки позивач хибно вдається до
аналогії закону та помилково
застосовує норми, які регулюють
відносини поруки до відносин застави,
які за правовою природою регулюються
нормами параграфа 6 глави 49 Цивільного
кодексу та Законом України " Про
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
Статтею 1054 Цивільного кодексу України
визначено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. До відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 глави 2
Цивільного кодексу України, якщо інше
не встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу
України передбачено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до статті 572 Цивільного
кодексу України в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право у
разі невиконання (заставодавцем)
зобов`язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом.
Судом встановлено, що між Публічним
акціонерним товариством "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк" (заставодержатель) та Відкритим
акціонерним товариством "Запорізький
металургійний комбінат "Запоріжсталь"
(заставодавець) було укладено договір
застави від 17.09.2010 року № 20-1408/3-1 (надалі
по тексту - Договір застави), яким
забезпечено вимоги заставодержателя,
що випливають з Кредитного договору, а
також договорів про внесення змін та
доповнень, що укладені та можуть бути
укладені до нього в подальшому, за
умовами якого позичальник зобов'язаний
в порядку, передбаченому Кредитним
договором, повернути заставодержателю
кредит не пізніше 14.09.201 року, який
наданий у сумі, яка не може
перевищувати 10 000 000 доларів США
відповідно до графіку.
Спір у даній справі виник у зв'язку з
припиненням, на думку позивача
правовідносин між Публічним
акціонерним товариством "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк" та Відкритим акціонерним
товариством "Запорізький
металургійний комбінат "Запоріжсталь",
які виникли на підставі Договору
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" підставу позову
становлять обставини, якими Позивач
обґрунтовує свої позовні вимоги щодо
захисту права та охоронюваного законом
Посилання позивача на припинення
правовідносин за договором застави у
зв'язку з порушенням відповідачем
вимог пункту 4, статті 559 Цивільного
кодексу України відхиляються судом з
Відповідно до частини четвертої статті
559 Цивільного кодексу України порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.
При вирішенні спорів за участю
майнових поручителів суди мають
виходити з того, що відповідно до
статті 11 Закону України "Про заставу",
статей 1, 11 Закону України "Про іпотеку"
майновий поручитель є заставодавцем
або іпотекодавцем. Відповідно до
статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука
є різними видами забезпечення, тому
норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559
ЦК), не застосовуються до правовідносин
кредитора з майновим поручителем,
оскільки він відповідає перед
заставо/іпотекодержателем за
виконання боржником основного
зобов'язання винятково в межах
вартості предмета застави/іпотеки
(пункт 23 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин")
На відносини з права застави не
поширюються норми статті 559 Цивільного
кодексу України щодо припинення
поруки, оскільки правовідносини за
договором застави регулюється нормами
параграфа 6 (статті 572-593) глави 49
Цивільного кодексу України та
спеціальним законом, а саме, Законом
України "Про заставу".
Підстави припинення права застави
визначені статтею 593 Цивільного
кодексу та кореспондуються зі статтею
28 Закону України "Про заставу", за
приписами якої застава припиняється:
- з припиненням забезпеченого заставою
- в разі загибелі заставленого майна;
- в разі придбання заставодержателем
права власності на заставлене майно;
- в разі примусового продажу
- при закінченні терміну дії права, що
складає предмет застави;
- в інших випадках припинення
зобов'язань, установлених законом.
Таким чином, серед вищенаведених
підстав припинення застави не
містяться посилання на зобов'язання
кредитора надіслати поручителю вимогу
Оскільки підстави припинення застави,
як окремого виду забезпечення
виконання зобов'язання, безпосередньо
врегульовані окремими нормами
цивільного закону, суд не може
вдаватися до аналогії закону і
застосовувати норми, які регулюють
підстави припинення інших видів
забезпечення виконання зобов'язання
незалежно від ступеня їх подібності в
суті відносин чи найменуванні сторін.
Посилання позивача на порушення
відповідачем частини 1 статті 559
Цивільного кодексу України, оскільки, в
процесі виконання договірних
зобов'язань між сторонами, без відома
позивача між відповідачем та боржником
були укладені додаткові угоди до
кредитного договору № 20-1410/2-1 від 17.09.2010
року, також відхиляються судом з тих
підстав, що до правовідносин, які
виникли за договором застави не
застосовують правовідносини поруки.
Частиною 1 статті 3 Закону України "Про
заставу" визначено, що заставою може
бути забезпечена будь-яка дійсна
існуюча або майбутня вимога, зокрема
така, що випливає з договору кредиту.
Пунктом 1.1. Договору застави сторони
(зокрема, позивач як заставодавець)
погодили, що цей договір забезпечує
вимоги заставодержателя, що випливають
з Кредитного договору № 20-1410/2-1 від
17.09.2010 року, а також договорів про
внесення змін та доповнень, що можуть
бути укладені до нього в подальшому.
Оскільки застава має похідний характер
від забезпеченого нею зобов'язання
згідно частини 3 статті 3 Закону України
"Про заставу", умови Договору застави
щодо розміру забезпеченої заставою
вимоги встановлюються на підставі
Кредитного договору, із якого виникає
основне зобов'язання.
Таким чином, Договір застави
відповідає вимогам чинного
законодавства і містить усі істотні
умови, погоджені сторонами в
забезпечення Кредитного договору, в
тому числі критерії суми грошового
зобов'язання, виконання якого
забезпечується заставою.
Окрім того, позивач в обґрунтування
позову посилається на притягнення
Товариства з обмеженою
відповідальністю "МД Холдинг" до
господарської відповідальності за
рішенням Господарського суду міста
Києва від 24.02.2014 року у справі № 910/23770/13.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Господарського суду міста
Києва від 24.02.2014 року у справі № 910/23770/13
стягнуто з Товариства з
обмеженоювідповідальністюю "МД
Холдинг" на користь Публічного
акціонерного товариства "Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк" заборгованість за Кредитним
договором про відкриття кредитної
лінії № 20-1410/2-1 від 17.09.2010 року у сумі 101
692 176,08 грн.

На виконання рішенням Господарського
суду міста Києва від 24.02.2014 року у
справі № 910/23770/13 видано наказ від 12.03.2014
року.

На виконання вимог ухвали суду у
справі № 910/10335/14 відповідач надав суду
інформацію та підтверджуючі докази про
хід виконання рішення Господарського
суду міста Києва від 24.02.2014 року у
справі № 910/23770/13.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою від 14.04.2014 року відкрито
виконавче провадження ВП № 42968812 та
надано боржнику семиденний термін для
виконання рішення Господарського
суду міста Києва від 24.02.2014 року у
справі № 910/23770/13 у самостійному
порядку.

У зв'язку з невиконанням боржником
рішення Господарського суду міста
Києва від 24.02.2014 року у справі № 910/23770/13
у самостійному порядку державним
виконавцем винесено постанову про
арешт майна Товариства з обмеженою
відповідальністю "МД Холдинг" та про
розшук майна боржника.

Відповідно до пункту 9 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року
"Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
право вибору способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).
Задоволення позову кредитора про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави не є перешкодою для
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості з поручителя за тим
самим договором кредиту у разі, якщо на
час розгляду справи заборгованість за
кредитом не погашена. Задоволення
позову кредитора про стягнення
заборгованості з поручителя не є
перешкодою для пред'явлення позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави з метою погашення
заборгованості за тим самим договором
кредиту у разі, якщо на час розгляду
спору заборгованість за кредитом не
погашена.

Станом на момент розгляду даної справи
суду не надано жодних доказів, що
підтверджують припинення основного
зобов'язання, в забезпечення виконання
якого укладено Договір застави та
припинення застави у будь-який інший
спосіб, визначений статтею 28 Закону
України "Про заставу".

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Приймаючи до уваги вищенаведене,
позовні вимоги Відкритого
акціонерного товариства "Запорізький
металургійний комбінат "Запоріжсталь"
про визнання припиненими
правовідносин за договором застави №
20-1408/3-1 від 17.09.2010 року, з підстав,
наведених у позові, задоволенню не
підлягають, з огляду на що не
підлягають також задоволенню інші
вимоги позивача, оскільки є похідними
від визнання правовідносин за
Договором застави припиненими.

Витрати з судового збору покладаються
на позивача, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись статтями 4, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Відкритого акціонерного
товариства "Запорізький металургійний
комбінат "Запоріжсталь" відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом

Повне рішення складено 04.11.2014 року

Головуючий суддя
Стасюк С.В.

Суддя
Босий В.П.

Суддя
Пукшин Л.Г.