м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/22855/14 19.12.14

За позовомВідкритого акціонерного
товариства "Запоріжжяобленерго" в
особі Мелітопольського міського
району електричних мереждоДержавного
підприємства Державний
науково-дослідний та
проектно-вишукувальний інститут
"НДІпроектреконструкція"простягнення 5
828,49 грн.Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:не з'явився;від
відповідача:Келим Д.А. - представник зха
довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Відкрите акціонерне товариство
"Запоріжжяобленерго" в особі
Мелітопольського міського району
електричних мереж звернулось до
господарського суду м. Києва з позовом
до Державного підприємства Державний
науково-дослідний та
проектно-вишукувальний інститут
"НДІпроектреконструкція" про стягнення
заборгованості за спожиту активну
електроенергію в розмірі 5 401,44 грн.,
пені в розмірі 355,12 грн. та 3% річних в
розмірі 71,93 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
посилається на порушення відповідачем
п. 11 Додатку №4 до договору про
постачання електричної енергії №272 від
01.02.2010 р. (надалі - Договір) в частині
здійснення своєчасної оплати вартості
наданої електроенергії за період з
лютого 2014 року по вересень 2014 року
включно.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 23.10.2014 р. порушено провадження
у справі №910/22855/14 та призначено її до
розгляду на 19.11.2014 р.

Під час проведення судового засідання
19.11.2014 р. представник позивача
наполягав на позові та повідомив суд
про те, що звірку з відповідачем не
провів.

У відзиві на позовну заяву, Державне
підприємство Державний
науково-дослідний та
проектно-вишукувальний інститут
"НДІпроектреконструкція" повідомило
суд про те, що на його думку, вказаний
учасник судового процесу не є належним
відповідачем, а тому просило визнати
відповідачем за даною позовною заявою
Запорізький філіал Державного
підприємства Державний
науково-дослідний та
проектно-вишукувальний інститут
"НДІпроектреконструкція" та передати
спір для розгляду господарському суду
за місцезнаходженням відповідача.

Проте, вищевикладені доводи
відповідача, за висновками суду є
безпідставними з огляду на наступне.

Як слідує з статуту відповідача,
затвердженого Наказом Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України №162 від 12.04.2012 р., Державне
підприємство Державний
науково-дослідний та
проектно-вишукувальний інститут
"НДІпроектреконструкція" створене
відповідно до наказу Державного
Комітету України по
житлово-комунальному господарству від
11.07.1994 р. №68 і засноване на державній
формі власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Господарського
процесуального кодексу України, справи
у спорах, що виникають при виконанні
господарських договорів та з інших
підстав, а також справи про визнання
недійсними актів розглядаються
господарським судом за
місцезнаходженням відповідача.

Так, у п. 4.8 Статуту відповідача
зазначено, що підприємство може
стоворювати та ліквідувати філії,
представництва, відділення та інші
відокремлені структурні підрозділи.

Проте, посилання вказаного учасника
судового процесу на те, що справа
повинна розглядатись за
місцезнаходженням філіалу (ч. 4 ст. 15
Господарського процесуального кодексу
України), а саме: м. Запоріжжя є
безпідставними, оскільки частиною 4 ст.
15 Господарського процесуального
кодексу України встановлено, що,
навіть, якщо юридичну особу
представляє уповноважений нею
відособлений підрозділ, територіальна
підсудність спору визначається з
врахуванням частин першої-третьої цієї
статті.

Враховуючи викладене, за висновками
суду відсутні підстави для задоволення
клопотання Державного підприємства
"Державний науково-дослідний та
проектно-вишукувальний інститут
"НДІпроектреконструкція" про визнання
філіалу належним відповідачем та
передачу справи за територіальною
підсудністю до господарського суду
Запорізької області.

З метою усунення суперечностей у
доводах та доказах сторін 19.11.2014 р.
судом оголошено перерву до 10.12.2014 р.

Враховуючи неявку в судове засідання
представника позивача, ухвалою суду
від 10.12.2014 р. відкладено розгляд справи
на 19.12.2014 р.

12.12.2014 р. до автоматизованої бази
"Діловодство спеціалізованого суду"
від відповідача надійшла заява про
розстрочення зобов'язання по коштах,
згідно наступного графіку: з 12 січня по
30 червня 2014 року: січень 2014 року, розмір
платежу - 971,50 грн., лютий 2014 року, розмір
платежу - 971,5 грн., березень 2014 року,
розмір платежу - 971,50 грн., квітень 2014
року, розмір платежу - 971,50 грн., травень
2014 року, розмір платежу - 971,59 грн.,
червень 2014 року, розмір платежу - 971 грн.

В судове засідання призначене на 19.12.2014
р. представник позивача не з'явився,
хоча про дату, час та місце його
проведення повідомлений належним
чином.

В свою чергу, 19.12.2014 р. представник
відповідача наполягав на задоволенні
заяви про розстрочення зобов'язання по
коштах.

Відтак, виходячи з того, що про час та
місце судового засідання представник
позивача був належним чином
повідомлений, на підставі статті 75
Господарського процесуального кодексу
України справа може бути розглянута за
наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 19.12.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складались
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи, 01.10.2010 р.
між Відкритим акціонерним товариством
енергії "Запоріжжяобленерго"
(Постачальник електричної енергії) та
Державним підприємством Державний
науково-дослідний та
проектно-вишукувальний інститут
"НДІпроектреконструкція" (Споживач)
укладено Договір, відповідно до п. 1
якого Постачальник електричної
енергії продає електричну енергію
Споживачу для забезпечення потреб
електроустановок Споживача з
приєднаною потужністю, зазначеною у
додатку №1 "Обсяги постачання
електричної енергії споживачу", а
Споживач оплачує Постачальнику
електричної енергії вартість
використаної (купленої) електричної
енергії та здійснює інші платежі
згідно з умовами цього договору.

За умовами укладеного між сторонами
правочину, Постачальник електричної
енергії зобов'язався виконувати умови
цього договору (п. 2.2.1); постачати
Споживачу електроенергію, як різновид
товару: в обсягах, визначених
відповідно до розділу 5, та з
урахуванням умов розділу 6 цього
договору (додаток №1 "Обсяги постачання
електричної енергії споживачу"); згідно
з категорією струмоприймачів
Споживача до ПУЕ та гарантованого
рівня надійності електропостачання
схем електропостачання, визначених
додатком №3 "Категорії надійності
електропостачання струмоприймачів
споживача"; із дотриманням на межі
балансової належності граничних
показників якості електричної енергії,
визначених державними стандартами; із
забезпеченням отримання Споживачем
електричної енергії на рівні
дозволеної потужності, визначеної у п. 6
додатку №5 "Графік зняття показів
розрахункових засобів обліку
електричної енергії" (п.п. 2.2.2).

Відповідно до п. 2.3 Договору Споживач
зобов'язаний оплачувати Постачальнику
електричної енергії вартість
електричної енергії згідно з умовами
додатка №4 "Порядок розрахунків за
активну електричну енергію" та додатка
№5 "Графік зняття показів
розрахункових засобів обліку
електричної енергії".

Згідно з п. 9.4 Договору, останній
набирає чинності з дня його підписання
і укладається на термін до 31 грудня 2010
року. Договір, вважається щорічно
продовженим на наступний календарний
рік, якщо за місяць до закінчення
терміну дії договору жодною із сторін
не буде заявлено про припинення його
дії. Умови, а також термін дії договору,
можуть бути переглянуті в будь-який
момент за узгодженням сторін.

Наразі, судом встановлено, що матеріали
не містять жодних доказів припинення
дії спірного правочину.

Так, у п. 11 додатку №4 до Договору
передбачено, що Споживач зобов'язаний у
термін, що не перевищує 5 операційних
днів з дня отримання рахунка або
платіжної вимоги-доручення, здійснити
оплату рахунка або платіжної
вимоги-доручення, що направляється
йому Постачальником електричної
енергії.

Датою отримання рахунка або платіжної
вимоги-доручення вважається:

- При направленні рекомендованим
листом - дата, зазначена на фінансовому
чеку поштового відділення, що
підтверджує відправлення, з
урахуванням поштового обігу документа
(по місту - 3 дні, по області - 5 днів, по
Україні 7 днів);

- У випадку вручення рахунка або
платіжної вимоги-доручення
уповноваженому представнику споживача
під розпис в журналі, дата зазначена в
журналі;

- При направлені нарочним - дата
вручення Споживачу.

Відповідно до ст. 275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду споживачеві (абоненту),
який зобов'язаний оплатити прийняту
енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Статтею 276 Господарського кодексу
України загальна кількість енергії, що
відпускається, визначається за
погодженням сторін. У разі якщо енергія
виділяється в рахунок замовлення на
пріоритетні державні потреби (ліміту),
енергопостачальник не має права
зменшувати абоненту цей ліміт без його
згоди.

Пропозиції абонента щодо кількості та
видів енергії, строків її відпуску є
пріоритетними за наявності виробничих
можливостей у енергопостачальника.

Показники якості енергії узгоджуються
сторонами на підставі державних
стандартів або технічних умов шляхом
погодження переліку (величини)
показників, підтримання яких є
обов'язком для сторін договору.

Строки постачання енергії
встановлюються сторонами у договорі
виходячи, як правило, з необхідності
забезпечення її ритмічного та
безперебійного надходження абоненту.
Основним обліковим періодом
енергопостачання є декада, з
коригуванням обсягів протягом доби.
Сторони можуть погоджувати постачання
енергії протягом доби за годинами, а
також час і тривалість максимальних та
мінімальних навантажень.

Відповідно до статті 26 Закону України
"Про електроенергетику" споживання
енергії можливе лише на підставі
договору з енергопостачальником.
Споживач енергії зобов'язаний
додержуватися вимог
нормативно-технічних документів та
договору про постачання енергії

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Зазначене також кореспондується зі
статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України відповідно до яких
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Як слідує з матеріалів справи,
позивачем було поставлено відповідачу
активну електричну енергію на умовах,
передбачених укладеним між сторонами
правочином за період з лютого 2014 року
по червень 2014 року на суму 5 401,44 грн.
Факт, обсяги, вартість поставленої
електроенергії підтверджується
доданими до позовної заяви копіями
актів про спожиту протягом
розрахункового періоду активну
електричну енергію за період з лютого
2014 року по червень 2014 року, а також
виставленими позивачем рахунками на
оплату: №272/2а від 26.02.2014 р.,№272/3а від
25.03.2014 р., №272/4а від 29.04.2014 р., №272/5а від
26.05.2014 р., №272/6а від 24.06.2014 р., які були
отримані Споживачем.

Проте, як встановлено судом, Споживач в
порушення умов Договору та норм
чинного законодавства не виконав взяті
на себе зобов'язання по оплаті
використаної активної електричної
енергії за період з лютого 2014 року по
червень 2014 року, у зв'язку з чим в
останнього виникла заборгованість
перед Постачальником електричної
енергії за використану активну
електричну енергію у розмірі 5 401,44 грн.,
що також не було спростовано
відповідачем.

Наразі, суд зазначає, що Державним
підприємством "Державний
науково-дослідний та
проектно-вишукувальний інститут
"НДІпроектреконструкція" до матеріалів
справи не представленого заперечень з
приводу обсягів та вартості отриманої
активної електричної енергії. Між тим,
суд зазначає, що матеріали справи також
не містять доказів проведеної
відповідачем оплати вартості
отриманої активної електричної
енергії після порушення провадження у
розглядуваній справі.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок заборгованості за спожиту
теплову енергію, суд вважає його
обґрунтованим та документально
підтвердженим, у зв'язку з чим вимоги
позивача про стягнення з відповідача
заборгованості за використану активну
електричну енергію за період з лютого
2014 року по червень 2014 року у розмірі 5
401,44 грн. підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Одночасно, господарський суд зазначає,
що позивачем у поданій позовній заяві
було зазначено період, за яким за
відповідачем рахується заборгованість
по несплаченим рахунками за активну
електроенергію з лютого 2014 року по
вересень 2014 року.

Проте, за висновками суду Відрите
акціонерне товариство
"Запоріжжяобленерго" в особі
Мелітопольського міського району
електричних мереж зазначило вказаний
період помилково, оскільки з позовної
заяви та доданих до неї розрахунків
вбачається, що період за яким заявлені
позовні вимоги є з лютого 2014 року по
червень 2014 року.

У зв'язку із неналежним виконанням
зобов'язань за Договором, позивачем
нараховано відповідачу пеню за
використану активну електричну
енергію у розмірі 355,12 грн. по рахунку
№272/3а за період з 08.04.2014 р. по 14.10.2014 р., по
рахунку №272/4а за період з 13.058.2014 р. по
14.10.2014 р., по рахунку №272/5а за період з
07.06.2014 р. по 14.10.2014 р. та по рахунку №272/6а
за період з 08.07.2014 р. по 14.10.2014 р.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (частина 1 статті 230
Господарському кодексі України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 549
Цивільного кодексу України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551
Цивільного кодексу України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства. Розмір
неустойки, встановлений законом, може
бути збільшений у договорі. Сторони
можуть домовитися про зменшення
розміру неустойки, встановленого актом
цивільного законодавства, крім
випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно з пунктом 4.2.1 Договору за
недотримання термінів сплати рахунків
або платіжних вимог-доручень за
активну електроенергію (п. 10 додатка №4
"Порядок розрахунків за активну
електричну енергію") та за надання
послуг з компенсації перетікання
реактивної електроенергії (п. 5 додатка
№6 "Порядок розрахунків за надання
послуг з компенсації перетікання
реактивної електроенергії"), Споживач
сплачує Постачальнику електричної
енергії пеню за весь період часу,
протягом якого не виконане
зобов'язання по сплаті в розмірі 0,5% від
суми платежу за кожний день
прострочення (але не більш подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла в період нарахування
пені) по день фактичної оплати.

Як слідує з матеріалів справи, доданий
до позовної заяви розрахунок пені
проведено з порушенням статті 232
Господарського кодексу України,
оскільки невірно визначено день
закінчення періоду нарахування пені по
рахунку №272/3а від 25.03.2014 р., оскільки
період нарахування пені виходить за
межі шестимісячного строку від дня
виникнення прострочення виконання
обов'язку з оплати.

У відповідності до положень пункту 1.12
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року №14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" з огляду на
вимоги частини першої статті 47 і статті
43 Господарського процесуального
кодексу України господарський суд має
з'ясовувати обставини, пов'язані з
правильністю здійснення позивачем
розрахунку, та здійснити оцінку
доказів, на яких цей розрахунок
ґрунтується. У разі якщо відповідний
розрахунок позивачем здійснено
неправильно, то господарський суд з
урахуванням конкретних обставин
справи самостійно визначає суми пені
та інших нарахувань у зв'язку з
порушенням грошового зобов'язання, не
виходячи при цьому за межі визначеного
позивачем періоду часу, протягом якого,
на думку позивача, мало місце
невиконання такого зобов'язання, та
зазначеного позивачем максимального
розміру відповідних пені та інших
нарахувань.

Здійснивши власний розрахунок пені за
несвоєчасну сплату відповідачем
рахунків за отриману активну
електричну енергію, господарський суд
встановив, що правомірним є
нарахування пені в сумі 349,53 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З огляду на вищенаведене та доведення
факту несвоєчасності виконання
грошового зобов'язання за Договором,
позивачем було нараховано 3% річних в
сумі 71,93 грн.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок 3% річних за використану
активну електричну енергію у розмірі
71,93 грн., нарахованих за період
прострочення з 08.03.2014 р. до 14.10.2014 р., суд
вважає його обґрунтованим та таким, що
відповідає положенням Договору та
приписам законодавства про порядок та
строки нарахування, у зв'язку з чим
вимоги позивача про стягнення з
відповідача 3% річних за використану
активну електричну енергію у розмірі
71,93 коп. підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Як зазначалось вище, Державне
підприємство Державний
науково-дослідний та
проектно-вишукувальний інститут
"НДІпроектреконструкція" звернулось з
заявою про розстрочку виконання
зобов'язання за наступним графіком: з 12
січня по 30 червня 2014 року: січень 2014
року, розмір платежу - 971,50 грн., лютий 2014
року, розмір платежу - 971,5 грн., березень
2014 року, розмір платежу - 971,50 грн.,
квітень 2014 року, розмір платежу - 971,50
грн., травень 2014 року, розмір платежу -
971,59 грн., червень 2014 року, розмір
платежу - 971 грн.

Вказана заява мотивована тим, що в
Інституту наявна заборгованість по
сплаті податків, на підставі чого
нараховується пеня та штрафи, що, в свою
чергу призводить до погіршення
матеріального становища підприємства
та збільшення заборгованості по
заробітній платі працівникам.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом.

При цьому пункт 7.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" від 17.10.2012 р. №9 вказує, що
слід мати на увазі, що згоди сторін на
вжиття заходів, передбачених статтею 121
ГПК, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Підстави для надання розстрочки не
мотивовані заявником з посиланням на
конкретні факти, а наявність нібито
будь-яких інших непідтверджених
обставин не є підставою для надання
розстрочки суб'єкту господарювання.
Тобто, вказані у заяві обставини
неможливо розглядати, як виняткові, і
як такі, що можуть бути підставою для
задоволення заяви про надання судом
розстрочки виконання рішення по
часткам.

Відповідно до ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України
надання розстрочки та відстрочки, у т.
ч. зміну способу та порядку виконання
рішення суду є правом, а не обов'язком
суду. Посилання заявника на обставини
не підтвердженні засобами доказування,
в розумінні ст. 33, а саме не вказують на
важкий фінансовий стан його
підприємства.

Відповідач, на підтвердження
викладених у заяві обставин не надав
суду доказів неможливості виконання
рішення у спосіб та порядок визначених
судом. Таким чином, суд дійшов висновку,
що боржник не довів те, що його
підприємство знаходиться у важкому
фінансовому становищі. Відсутні
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення та роблять його
неможливим у строк та встановленим
судом способом.

За такими обставинами у задоволенні
заяви Державного підприємства
Державний науково-дослідний та
проектно-вишукувальний інститут
"НДІпроектреконструкція" про надання
розстрочки виконання рішення суду слід
відмовити.

Згідно з частиною 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Відкритого
акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" в особі
Мелітопольського міського району
електричних мереж задовольнити
частково.

2. Стягнути з Державного підприємства
Державний науково-дослідний та
проектно-вишукувальний інститут
"НДІпроектреконструкція" (01133, м. Київ,
Печерський район, бульвар ім. Лесі
Українки, 26; ідентифікаційний код 04653199)
на користь Відкритого акціонерного
товариства "Запоріжжяобленерго" в
особі Мелітопольського міського
району електричних мереж (72312,
Запорізька область, м. Мелітополь, вул.
Луначарського, 106; ідентифікаційний код
00130926) заборгованість за спожиту
активну електроенергію в сумі 5 401 (п'ять
тисяч чотириста одна) грн. 44 коп. на р/р
02 у філії ЗОУ ВАТ "Державний
ощадний банк України", МФО 313957, ). Видати наказ.

3. Стягнути з Державного підприємства
Державний науково-дослідний та
проектно-вишукувальний інститут
"НДІпроектреконструкція" (01133, м. Київ,
Печерський район, бульвар ім. Лесі
Українки, 26; ідентифікаційний код 04653199)
на користь Відкритого акціонерного
товариства "Запоріжжяобленерго" в
особі Мелітопольського міського
району електричних мереж (72312,
Запорізька область, м. Мелітополь, вул.
Луначарського, 106; ідентифікаційний код
00130926) пеню в сумі 349 (триста сорок
дев'ять) грн. 53 коп., 3% річних в розмірі 71
(сімдесят одна) грн. 93 коп., а також
судовий збір у сумі 1 825 (одну тисячу
вісімсот двадцять п'ять) грн. 25 коп. на
п/р 6 у АТ "Райффайзен банк Аваль" у
м. Києві, МФО 380805, ) Видати
наказ.

4. В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення підписано 24.12.2014 р.

Суддя
Ю.О. Підченко