ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 року
Справа № 904/7706/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді : Бахмат Р. М.
(доповідача),

суддів: Євстигнеєва О.С., Кощеєва І.М.

секретар судового засідання :
Назаренко С.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Ізмайлов Д.Л. (дов. №180 від
12.11.14 р.);

від відповідача: представник в судове
засідання не явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «АГРО-ГОЛДЕН» м.
Дніпропетровськ на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 18.11.2014р. у справі № 904/7706/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Агроскоп» с.
Петропавлівка Борщагівка, Києво -
Святошинський район, Київська обл.

до товариства з обмеженою
відповідальністю «АГРО-ГОЛДЕН» м.
Дніпропетровськ

про стягнення 105 861,92 грн.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської обл. від 18.11.2014 р. у
справі № 904/7706/14, яке підписано 20.11.14 р. і
оформлено відповідно до вимог ст. 84 ГПК
України (суддя Рудовська І.А.),
задоволено позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Агроскоп»
с. Петропавлівка Борщагівка, Києво -
Святошинський район, Київська обл. до
товариства з обмеженою
відповідальністю «АГРО-ГОЛДЕН»
м.Дніпропетровськ про стягнення 105
861,92 грн.

Вказаним рішенням стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АГРО-ГОЛДЕН" м.
Дніпропетровськ на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Агроскоп" Київська область,
Києво-Стятошинський район, с.
Петропавлівка Борщагівка 63 226,30 грн. -
основного боргу, 6 322,63 грн. - штрафу, 36
312,99 грн. - курсової різниці, 2 117,23 грн. -
судового збору.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «АГРО-ГОЛДЕН» м.
Дніпропетровськ не погодилося з
вказаним рішенням суду, подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржуване рішення
частково та прийняти нове рішення і
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог в частині стягнення
курсової різниці у розмірі 36 312,99 грн.

Скаржник вважає вказане рішення
необґрунтованим, судом першої
інстанції неналежним чином досліджено
всі матеріали справи і прийняте з
неправильним застосуванням норм
процесуального права. Суд першої
інстанції не в повному обсязі з'ясував
обставини справи, які мають значення
для правильного вирішення
господарського спору.

Відповідач не згоден з висновками
суду по справі про стягнення пені та
курсової різниці за поставлений товар
і вважає, що вимоги позивача про
стягнення суми у розмірі 224 872,03 грн., у
зв'язку зі зміною курсу долара США не
узгоджується з вимогами постанови КМ
України від 18.12.98 р. № 1998 (1998-98-п) «Про
удосконалення порядку формування цін»
і що фактично ця сум є збитками
кредитора, вимоги по стягненню яких ним
не заявлялась.

Можливість врахування під час
формування вільних цін доларового
еквівалента вищезазначена постанова
передбачає лише в частині імпортної
складової структури ціни на продукцію,
у структурі собівартості якої є частка
імпорту.

Оскільки ТОВ «Агроскоп»,
закуплений товар у наступному не
планувало використовувати як складову
(сировину) для виготовлення
відповідної продукції, а реалізовувало
його безпосередньо, то в цьому випадку
у нього відсутні правові підстави для
користування вище передбаченими
пільгами при формуванні вільних цін з
урахуванням доларового еквівалента.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
просить залишити оскаржуване рішення
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення з наступних підстав.

Щодо відсутності відповідача в судових
засіданнях позивач зазначає, що суд
першої інстанції повідомляв
відповідача про дату, місце і час
проведення судових засідань, а також
направляв йому документи по справі.
Відповідач не надав доказів, що всі
документи по справі № 904/7706/14
направлялись йому не за належною
адресою, або що він звертався до суду
першої інстанції щоб скористатися
своїми процесуальними правами.

Щодо вимоги скаржника про відмову у
задоволенні позовної вимоги позивача
про стягнення курсової різниці,
позивач зазначає, що ст. 533 Цивільного
кодексу України грошове зобов'язання
має бути виконане у гривнях. Якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Позивач не згоден з посиланнями
скаржника на постанову Кабінету
Міністрів України від 18.12.1998 р. № 1998,
якою встановлено, що формування,
встановлення та застосування суб'єкта
підприємництва вільних цін на
території України здійснюється
виключено у національній грошовій
одиниці; вважати під час формування цін
обґрунтованим врахування витрат у
доларовому еквіваленті лише в частині
імпортної складової структури ціни не
повинно братися до уваги, оскільки
відповідно до ст. 190 ГК України, вільні
ціни визначаються на всі види
продукції (робіт, послуг), за винятком
тих, на які встановлено державні ціни.
Вільні ціни визначаються суб'єктами
господарювання самостійно за згодою
сторін, а у внутрішньогосподарських
відносинах - також за рішенням суб'єкта
господарювання.

Позивач вважає, що ціни на товар, який
був предметом Договору купівлі-продажу
насіння № 13 НК 236 ДНСС від 23.10.2013 р., не
регулюються державою, а визначаються
виключно за домовленістю сторін.

На думку позивача, п.1 постанови
Кабінету Міністрів України від 18.12.1998 р.
№ 1998, який обмежує застосування в
договорах валютного еквіваленту
виключно наявністю імпортної
складової структури ціни, суперечить
Конституції України та ч. 2 ст. 524, ч. 2 ст.
533 ЦК України.

В момент укладення договору його
сторони не лише не керувалися тим, що
курс гривні до долара США протягом
строку дії договору залишатиметься
стабільним, а навпаки допускали
можливість його падіння, та, включаючи
в договір умову, яка передбачає
здійснення оплати вартості товару в
сумі, визначеної залежно від курсу
гривні до долара США на день платежу.
Позивач намагався уникнути ризику,
пов'язаного з можливим падінням курсу
гривні, а апелянт взяв на себе такий
ризик.

Скаржник в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
про поважні причини неявки суд не
повідомив, не скористався своїм правом
на участь в судовому засіданні. Неявка
представника скаржника не перешкоджає
перегляду справи за наявними в ній
доказами.

В судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення представника позивача, який
був присутнім у судовому засіданні,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, доводи, викладені у
відзиві на апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, матеріалами
справи установлено, що між Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Агроскоп" (продавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"АГРО-ГОЛДЕН" (покупець) укладений
Договір купівлі-продажу насіння № 13 НК
236 ДНСС від 23.10.2013 р.

Відповідно п. 1.1., Продавець
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених цим Договором, передати у
власність Покупця сорта насіння (далі -
Товар) згідно Специфікацій - Додатків
до Договору, що становлять його
невід'ємну частину, (далі по тексту -
Додаток), а Покупець зобов'язується
прийняти Товар та оплатити його
вартість згідно умов Договору.

Згідно п. 2.1. договору ціни, загальна
вартість, найменування товару, вид
обробки, одиниця виміру зазначаються у
Додатку.

Умовами п. 2.3. Договору передбачено, що
покупець здійснює попередню оплату за
товар у розмірі 20 % вартості кожної
окремої партії товару, зазначеної в
Додатку або замовленні покупця не
пізніше, ніж за 10 днів до дати поставки
відповідної партії товару. Решта
вартість товару (вартість товару
зменшена на суму здійсненої
попередньої оплати) виплачується
покупцем, згідно нижченаведеного
графіку платежів:

- до 01 липня 2014 р. - 80 відсотків вартості
партії товару отриманої покупцем (що
наростаючим підсумком складає 100 %
вартості партії товару);

Повний розрахунок за товар
здійснюється покупцем не пізніше 01
липня 2014 р..

Цей Договір набуває чинність з моменту
його підписання повноважними
представниками сторін та його
скріплення печатками сторін і діє до
остаточного виконання сторонами своїх
зобов'язань (п. 8.1. Договору).

07.04.2014 р. між позивачем та відповідачем
укладена Додаткова угода до Договору,
якою сторони домовились, що за
Договором покупець зобов'язаний
здійснити повну оплату за придбаний
товар в строк до 01 вересня 2014 р.

Факт виконання позивачем договірних
зобов'язань з поставки товару
відповідачу та факт отримання останнім
товару на загальну суму 63 226,30 грн.
підтверджується наявною у матеріалах
справи видатковою накладною № АС000000658
від 23.10.2013 р. (а.с. 13).

Відповідач свої зобов'язання за
Договором не виконав, внаслідок чого у
нього утворився основний борг перед
позивачем зі сплати поставленого
товару на суму 63226,30 грн., що і є причиною
виникнення спору.

Згідно п. 6.5. Договору в разі порушення
покупцем строків попередньої оплати
та/або оплати за товар відповідно до
графіку, встановленого Договором,
продавець має право стягнути з покупця
штраф у розмірі 10 % від суми
несплаченого або несвоєчасно
сплаченої вартості товару. Штраф
сплачується за кожне порушення строків
проведення оплати, встановлених
Договором.

Пунктом. 2.2. Договору передбачено, що на
дату поставки товару ціна визначається
в еквіваленті Євро до гривні та
вказується в гривні. Ціна товару може
бути змінена продавцем в
односторонньому порядку, без
попереднього узгодження із покупцем, у
випадку зміни порядку та умов
нарахування існуючих податків і зборів
або інших змін у законодавстві, які
впливають на вартість товару та
порядок формування ціни на товар в
період з дати підписання даного
Договору до дати поставити відповідної
партії товару. Ціна товару також може
бути змінена продавцем в
односторонньому порядку у випадку
зростання міжбанківського курсу
придбання Євро до національної валюти
України на 1 або більше процентів,
діючого на дату кожного фактичного
платежу, відносно міжбанківського
курсу придбання Євро до національної
валюти України, що діяв на дату першого
платежу за Договором/або поставки
товару (в залежності від того, яка подія
відбувається першою). У випадку
проведення часткової попередньої
оплати за товар наступні оплати за
Договором у разі зміни в сторону
зменшення міжбанківського курсу Євро
відносно гривні здійснюються за
міжбанківським курсом Євро, визначеним
на день першої оплати. У випадку
проведення часткової або повної
попередньої оплати - ціна частини
товару/партії товару, який
відпускається покупцю,
перераховується за ціною на день
проведення попередньої оплати за
нього.

Вартість товару розраховується за
формулою та сплачується в гривні:

Х2 = (Y2/ Y1) * Х1, де

Х1 - вартість товару у національній
валюті України на дату першого платежу
за Договором/ або поставки товару (в
залежності від того, яка подія
відбувається першою).

Y1 - міжбанківський курс придбання Євро
до національної валюти України
визначається як середній на
міжбанківському валютному ринку на
дату першого платежу за Договором/ або
поставки товару (в залежності від того,
яка подія відбувається першою) з
врахуванням комісії банків на
обслуговування платежів в розмірі 0,3 %.

Y2 - міжбанківський курс придбання Євро
до національної валюти України, який
визначається як середній на
міжбанківському валютному ринку в
день, що передує дню фактичних
розрахунків по даному Договору з
врахуванням комісії банків на
обслуговування платежів в розмірі 0,3 % ;

Х2 - кінцева вартість товару у
національній валюті України до сплати.

При цьому, загальна ціна товару,
підрахована з урахуванням результатів
коригування ціни на товар на дату
здійснення кожного фактичного платежу,
- є фактичною загальною ціною товару по
цьому Договору, яку покупець
зобов'язаний оплатити. У випадку
несвоєчасної оплати, покупець оплачує
повну вартість придбаного товару з
урахуванням п. 2.2. цього Договору. При
цьому ціна за товар визначається на
дату здійснення фактичного платежу.
Курси валют і їх співвідношення
визначається згідно даних, вказаних на
сайті: www.udinform.com. Міжбанківський курс
придбання Євро до національної валюти
України, який визначається як середній
на міжбанківському валютному ринку в
день, що передує дню розрахунків по
даному Договору з врахуванням комісії
банків на обслуговування платежів в
розмірі 0,3 %.

На підставі п.п. 6.5., 2.2. Договору
позивачем відповідачу нараховано суму
6322,63 грн. - штрафу та 36 312,99 грн. - курсової
різниці.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу
України та ст. 20 Господарського кодексу
України, держава забезпечує захист
прав і законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів, зокрема,
шляхом присудження до виконання
обов'язку в натурі та застосуванням
штрафних санкцій.

Стаття 193 ГК України встановлює, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Основний борг відповідача складає 63
226,30 грн., відповідач не надав доказів
його погашення.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За вимогами статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, у вигляді сплати
неустойки.

Відповідно до статті 549 названого
Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 1 ст. 189 Господарського кодексу
України визначено, що ціна є формою
грошового визначення вартості
продукції (робіт, послуг), яку
реалізують суб'єкти господарювання.

Згідно до приписів ч. 1 ст. 632 ЦК України
зміна ціни після укладання договору
допускається лише у випадках та на
умовах, встановлених договором або
законом.

Статтею 533 Цивільного кодексу України
визначено валюту виконання грошового
зобов'язання та передбачено, що грошове
зобов'язання має бути виконано в
гривнях; водночас частиною 2 статті 533
Цивільного кодексу України надано
можливість визначення сторонами у
зобов'язанні грошового еквівалента в
іноземній валюті, а також можливість
узгодження сторонами порядку
визначення суми, що підлягає сплаті в
такому випадку.

Як вже вище було вказано, пунктом 2.2
договору сторонами у належній формі
досягнуто згоди щодо можливості зміни
обумовленої ціни у визначених ними
випадках та визначено спосіб перегляду
ціни відповідно до формули, за якою
вираховується зміна ціни. Чинне
законодавство не містить прямого
застереження про недійсність
відповідної домовленості.

З огляду на те, що спосіб визначення
належної до сплати суми з урахуванням
офіційного курсу гривні до іноземної
валюти, вказаний у п.2.2 договору, на день
фактичної оплати покупцем ціни
договору обумовлений укладеним
сторонами договором та не суперечить
чинному законодавству, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
правомірно стягнув з відповідача 36 312
грн. 99 коп. курсову різницю.

Згідно ст. 33, ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач не погодився з рішенням
суду першої інстанції в частині
стягнення з нього курсової різниці у
розмірі 36 312 грн. 99 коп. і вважає ці
вимоги позивача не узгоджуються з
вимогами постанови КМ України від
18.12.1998 р. № 1998 (1998-98-п) «Про удосконалення
порядку формування цін», і що фактично
ця сума є збитками кредитора, вимоги по
стягненню яких ним не заявлялися.

Колегія суддів вважає доводи скаржника
безпідставними та необґрунтованими,
так як, відповідно до п. 2 ст. 190
Господарського кодексу України, вільні
ціни визначаються суб'єктами
господарювання самостійно за згодою
сторін, а у внутрішньогосподарських
відносинах - також за рішенням суб'єкта
господарювання.

Колегія суддів погоджується з думкою
позивача, що ціни на товар, який був
предметом Договору купівлі-продажу
насіння № 13 НК 236 ДНСС від 23.10.2013 р., не
регулюються державою, а визначаються
виключено за домовленістю сторін.

П.1 ч. 2 ст.92 Конституції України
передбачено встановлення виключно
Законами України статусу національної
валюти, а також статусу іноземних валют
на території України. Оскільки
вираження зобов'язань в іноземній
валюті є статусною ознакою іноземної
валюти на території України, то і
заборона на її застосування повинна
встановлюватися законами України.

Пункт 1 постанови Кабінету міністрів
України від 18.12.1998 р. № 1998, який обмежує
застосування в договорах валютного
еквіваленту виключно наявністю
імпортної складової структури ціни,
суперечить Конституції України та ч. 2
ст. 524, ч. 2 ст. 533 ЦК.

Відповідно до п.2 ч. 4 ст. 4 ЦК України,
якщо постанова Кабінету міністрів
України суперечить положенням цього
Кодексу або іншому закону,
застосовуються відповідні положення
цього Кодексу або іншого закону.

Згідно із ч. 2 ст. 4 ГПК, господарський
суд не застосовує акти державних та
інших органів, якщо ці акти не
відповідають законодавству України.

Посилання відповідача на обмеження
застосування в договорах валютного
еквіваленту приписами постанови
Кабінету Міністрів України від 18.12.1998 р.
№ 1998 не ґрунтується на вимогах
Конституції та законів України, що
також підтверджується постановами
Верховного суду України та Вищого
господарського суду України.

Застосування валютного коригування
розміру вартості товару в договорах з
продажу товару позивача відповідає
вимогам чинного законодавства,
порушення діючого законодавства щодо
визначення ціни в договорі сторонами
не допущено.

Наведене свідчить про те, що в момент
укладення договору його сторони не
лише не керувалися тим, що курс гривні
до долара США протягом строку дії
договору залишатиметься стабільним, а
навпаки допускали можливість його
падіння, та, включаючи в договір умову,
яка передбачає здійснення оплати
вартості товару в сумі, визначеній
залежно від курсу гривні до долара США
на день платежу, позивач (ТОВ
«Агроскоп») намагався уникнути ризику,
пов'язаного з можливим падінням курсу
гривні, а апелянт (ТОВ «Агро-Голден)
взяв на себе такий ризик.

Аналогічна правова позиція
узгоджується з постановами Верховного
суду України та Вищого господарського
суду України, зокрема, Постановою
Вищого господарського суду України від
08.12.2009 р. по справі № 12/1383 та від 24.05.2011 р.
по справі № 07/152-10.

Зважаючи на вище викладене,
керуючись статями 103-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«АГРО-ГОЛДЕН» м.Дніпропетровськ
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 18.11.2014 р.
у справі № 904/7706/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів, з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили, до
Вищого Господарського Суду України
через Дніпропетровський апеляційний
господарський суд.

Повний текст постанови
виготовлено 30.12.2014 р.

Головуючий
Р.М. Бахмат

Судді
О.С. Євстигнеєв

І.М. Кощеєв