РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/26600/14 22.12.14

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Агропромгаз»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Українська нафто-газова компанія»
прозобов'язання виконати умови договорів
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Кузнєцов К.В.
від відповідача:не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агропромгаз» (надалі - ТОВ «Агропромгаз») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська нафто-газова компанія» (надалі - ТОВ «Українська нафто-газова компанія») про зобов'язання виконати умови договорів.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для зобов'язання відповідача виконати умови договорів купівлі-продажу природного газу №12/05-11 від 18.05.2012 р. та №12/06-11 від 22.05.2012 р. в частині надання документів, що підтверджують відображення переходу права власності на придбаний у відповідача газ.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.12.2014 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 22.12.2014 р.

Представник позивача в судове засідання з'явився, на виконання вимог ухвали суду надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №31362621.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2012 р. між ТОВ «Агропромгаз» (покупець) та ТОВ «Українська нафто-газова компанія» (продавець) був укладений договір купівлі-продажу природного газу №12/05-11 (надалі - «Договір 1»), відповідно до п. 1.1 якого продавець передає покупцю в травні 2012 року, природний газ, українського походження для подальшої реалізації, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Пунктом 3.5 Договору 1 встановлено, що кількість газу, що підлягає передачі продавцем покупцю за цим договором у травні 2012 року становить обсяг до 200,000 тис.куб.м.

Згідно з п. 5.2 Договору ціна природного газу, що передається по цьому договору за 1000 м. куб. газу, становить 3 354,83 грн., крім того ПДВ 20% - 670,97 грн. Всього за 1000 м. куб. газу з ПДВ - 4 025,80 грн.

Відповідно до п. 6.1 Договору 1 розрахунок за поставку газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами в національній валюті України (гривнях) шляхом їх перерахування на розрахунковий (поточний) рахунок Продавця, вказаний у цьому Договорі, в наступному порядку: 100% вартості газу до 25.05.2012 р.

З метою виконання зобов'язань за Договором 1, на підставі акту прийому-передачі обсягів природного газу у травні 2012 року від 31.05.2012 р. ТОВ «Українська нафто-газова компанія» було передано ТОВ «Агропромгаз» 200, 000 тис.куб. метрів газу на загальну суму 805 160,00 грн.

Крім того, 22.05.2012 р. між ТОВ «Агропромгаз» (покупець) та ТОВ «Українська нафто-газова компанія» (продавець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №12/06-11 (надалі - «Договір 2»), за змістом якого продавець передає покупцю в червні 2012 року, природний газ, українського походження для подальшої реалізації, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Пунктом 3.5 Договору 2 визначено, що кількість газу, що підлягає передачі продавцем покупцю за цим договором у червні 2012 року становить обсяг до 2 100,000 тис.куб.м.

За змістом п. 5.2. Договору 2 ціна за 1000 м. куб. газу, що передається за цим Договором, становить 3 375,67 грн., крім того ПДВ 20% - 675,13 грн. Всього за 1000 м. куб. газу з ПДВ - 4 050,80 грн.

Відповідно до п. 6.1 Договору 2 розрахунок за поставку газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами в національній валюті України (гривнях) шляхом їх перерахування на розрахунковий (поточний) рахунок Продавця, вказаний у цьому Договорі, в наступному порядку: 100% вартості газу до 25.06.2012 р.

На виконання умов Договору 2 відповідач передав позивачу передано 2 100, 000 тис.куб. метрів газу по ціні 3375,67 без ПДВ за 1000 метрів кубічних природного газу на загальну суму 8 506 680,00 грн., що підтверджується актом прийому-передачі обсягів природного газу у червні 2012 року від 30.06.2012 р.

За змістом п. 2.1.4 Договорів продавець зобов'язується відповідно до умов цього договору відобразити перехід права власності на газ в балансі газу, надати, погодити та підписати всі необхідні документи, складені в порядку, передбаченому нормами чинного законодавства та цим договором.

Спір у справі виник у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання з надання позивачу документів, визначених приписами п. 2.1.4 Договорів, а саме документів, які підтверджують відображення переходу права власності на газ в балансі газу.

Договори є договорами купівлі-продажу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказані договори є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов Договорів відповідач передав, а позивач прийняв визначений обсяг газу згідно акту приймання-передачі природного газу у травні 2012 року від 31.05.2012 р. та акту приймання-передачі обсягів природного газу у червні 2012 року від 30.06.2012 р.

Позивачем заявлено вимогу про зобов'язання ТОВ «Українська нафто-газова компанія», виконати обов'язки, узгодженні сторонами у пункті 2.1.4 Договорів, а саме надати документи, що підтверджують відображення переходу права власності на газ в балансі газу з метою внесення уточнень до фінансової звітності відповідно до вимог бухгалтерського обліку та фінансової звітності.

За змістом п. 2.1.4 Договорів продавець зобов'язується відповідно до умов цього договору відобразити перехід права власності на газ в балансі газу, надати, погодити та підписати всі необхідні документи, складені в порядку, передбаченому нормами чинного законодавства та цим договором.

Пунктом 4.2 Договорів передбачено, що газ вважається переданим продавцем та прийнятим покупцем після підписання акту приймання-передачі газу уповноваженими особами продавця і покупця. При цьому до покупця повністю переходить право власності на газ. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ. Продавець та покупець підписують акт, що датується останнім днем місяця, в якому здійснюється приймання-передача газу, в 2(двох) примірниках, по одному для кожної сторін.

Тобто, підставою для переходу права власності на газ згідно умов Договорів є підписані сторонами акти приймання-передачі газу.

З пояснень представників сторін вбачається, що на виконання умов Договорів сторонами були складені та підписані акти прийому-передачі обсягів природного газу від 31.05.2012 року до Договору 1 та від 30.06.2012 р. до Договору 2.

Тобто, що станом на момент звернення позивача до суду у нього були наявні документи, які підтверджують перехід до нього від ТОВ «Українська нафто-газова компанія» права на придбаний газ.

Більш того, за змістом ст. 1 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» Єдина газотранспортна система України - виробничий комплекс, що складається з магістральних газопроводів та газорозподільних мереж, підземних сховищ газу та інших організаційно і технологічно пов'язаних з ними об'єктів та споруд, призначених для транспортування, розподілу і зберігання природного газу; оператор Єдиної газотранспортної системи України (далі - оператор) - газотранспортне підприємство, на яке рішенням центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення реалізації державної політики в нафтогазовому комплексі покладено функції оперативно-диспетчерського управління з видобутку, транспортування, зберігання та розподілу природного газу з метою забезпечення безперебійного та безаварійного газопостачання споживачів України.

У відповідності до частин 4, 5, 6 ст. 7 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» оператор щороку розробляє та погоджує із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань забезпечення реалізації державної політики в нафтогазовому комплексі в установленому порядку прогнозний річний баланс надходження та розподілу природного газу в Україні з урахуванням можливостей газотранспортної системи та подає його на затвердження Кабінету Міністрів України. На основі прогнозного річного балансу надходження та розподілу природного газу в Україні, а також інформації, що надійшла від постачальників про наявні у них ресурси та прогнозні обсяги реалізації природного газу, оператор відповідно до порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади з питань забезпечення реалізації державної політики в нафтогазовому комплексі, розробляє на кожний наступний місяць плановий (розрахунковий) баланс надходження та розподілу природного газу, а також формує і затверджує плановий розподіл постачання природного газу споживачам. Оператор здійснює балансування обсягів природного газу та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою з транспортування, зберігання та розподілу природного газу з метою здійснення відповідних заходів, що впливають на співвідношення обсягів природного газу, що надійшли до газотранспортної системи, і обсягів природного газу, розподілених та поставлених споживачам, що забезпечують у Єдиній газотранспортній системі України тиск, який не загрожує безпеці та експлуатаційній ефективності системи, забезпечення безперебійного та безаварійного газопостачання споживачів України.

Таким чином, баланс надходження та розподілу газу в Єдиній газотранспортній системі України здійснюється підприємством, на яке покладено функції оператору Єдиної газотранспортної системи України

В той же час, ТОВ «Українська нафто-газова компанія» не являється оператором Єдиної газотранспортної системи України в розумінні приписів Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а відтак і позбавлене можливості здійснювати будь-які функції стосовно внесення даних в баланс газу (в тому числі, щодо переходу права власності), а також надавати документи з такого балансу.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З огляду на викладене, відсутні підстави вважати наявними порушені права позивача, що згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України та ст. 16 Цивільного кодексу України виключає можливість задоволення позову шляхом зобов'язання ТОВ «Українська нафто-газова компанія» надати документи, що підтверджують відображення переходу права власності на газ в балансі газу.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромгаз» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.12.2014 р.

Суддя В.П. Босий