м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Фізичної особи-підприємця
Бондаренка Петра Анатолійовича
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна
інвестиційна компанія «Новобуд»
про стягнення 93 641, 95 грн.
Суддя Пригунова А.Б.
від позивача: Кукуня Д.В.
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Фізична особа-підприємець Бондаренко
Петро Анатолійович звернулась до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна
інвестиційна компанія «Новобуд» про
стягнення грошових коштів у розмірі 93
641, 95 грн. Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням відповідачем грошових
зобов'язань щодо оплати послуг за
договором № 030114 від 03.01.2014 р. та
договором № 150414 від 15.04.2014 р.
При цьому, як вбачається зі змісту
позовної заяви та доданого до позову
розрахунку, заявлена до стягнення сума
складається із суми боргу у розмірі 73
136, 36 грн., а також 10 229., 33 грн. -
інфляційних втрат, 9 091, 47 грн. - пені, та 1
184, 79 грн. - процентів відповідно до ст. 625
Цивільного кодексу України.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.10.2014 р. порушено провадження
розгляду у судовому засіданні на 19.11.2014
р. за участю повноважних представників
сторін, яких зобов'язано надати суду
У судовому засіданні 19.11.2014 р., в порядку
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України оголошено перерву до
28.11.2014 р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва
позивач подав заяву про зміну підстав
позову, у якій зазначає, що заявлені
позивачем вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем зобов'язань за
договором № 030114 від 03.01.2014 р. та
договором № 150414 від 15.04.2014 р. та
нормативно обґрунтовані приписами
ст.ст. 903, 626 Цивільного кодексу України,
ст. 193 Господарського кодексу України.
Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України до
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.
Відповідно до п. 3.12. постанови пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» право позивача на
зміну предмета або підстави позову
може бути реалізоване лише до початку
розгляду господарським судом справи по
суті та лише у суді першої інстанції
шляхом подання до суду відповідної
письмової заяви, яка за формою і
змістом має узгоджуватися із статтею 54
Господарського процесуального кодексу
України доданням до неї документів,
зазначених у статті 57 Господарського
процесуального кодексу України.
Підставу позову становлять обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги
щодо захисту права та охоронюваного
Тож, приймаючи до уваги, що заява
позивача не суперечить вимогам ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України та подана до початку розгляду
справи по суті, суд прийняв її до
розгляду та задовольнив.
У даному судовому засіданні
представник позивача подав заяву про
розподіл судових витрат, у якій просить
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна
інвестиційна компанія «Новобуд»
судовий збір у сумі 1 827, 84 грн. та 8 000, 00
грн. - витрат на послуги адвоката.
Крім того, представник позивача заявив
про підтримку позову з урахуванням
заяви про зміну підстав позову.
Представник відповідача на виклик суду
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами,
оригінали яких оглянуто у судовому
засіданні.

У судовому засіданні 22.12.2014 р. на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.01.2013 р. між Фізичною
особою-підприємцем Бондаренко Петром
Анатолійовичем та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Будівельна інвестиційна компанія
«Новобуд» укладено договір про надання
юридичних послуг № 030114, за умовами
позивач зобов'язався надавати
відповідачу юридичні послуги з питань
його господарської діяльності,
включаючи консультації з питань
законодавства.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. договору
вартість послуг визначається актами
про надання юридичних послуг за період
надання юридичних послуг відповідачу,
оплата яких здійснюється протягом
трьох банківських днів після
підписання сторонами актів про надання
юридичних послуг.

Відповідно до п.п. 5.2., 5.3. договору у
випадку порушення відповідачем
строків оплати послуг, останній
сплачує позивачу пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період нарахування пені від суми
заборгованості за весь період
прострочення платежу та не обмежується
шестимісячним строком, встановленим
ст. 232 Господарського кодексу України. У
випадку порушення відповідачем
строків оплати, останній сплачує 3 %
річних за кори користування чужими
грошовими коштами.

Договір, відповідно до п. 6.1., набуває
чинності з моменту його підписання і
діє до 31.12.12014 р.

15.04.2014 р. між Фізичною
особою-підприємцем Бондаренко Петром
Анатолійовичем та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Будівельна інвестиційна компанія
«Новобуд» укладено договір про надання
юридичних послуг № 150414 відповідно до
якого позивач зобов'язався надавати
відповідачу юридичні послуги з питань
його господарської діяльності.

Згідно з п.п. 4.3, 5.1. договору факт
надання послуг оформлюється актом про
надання послуг. Оплата послуг
здійснюється щомісячно протягом трьох
банківських днів після підписання
сторонами актів про надання юридичних
послуг.

У відповідності до п.п. 6.1., 6.3. договору у
випадку порушення відповідачем
строків оплати послуг, останній
сплачує позивачу пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період нарахування пені від суми
заборгованості за весь період
прострочення платежу та не обмежується
шестимісячним строком, встановленим
ст. 232 Господарського кодексу України. У
випадку порушення відповідачем
строків оплати, останній сплачує 3 %
річних за кори користування чужими
грошовими коштами.

Договір, відповідно до п. 6.1., набуває
чинності з моменту його підписання і
діє невизначений термін.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору № 030114 від
03.01.2014 р. позивачем надано послуги на
суму 60 000, 00 грн., що підтверджується
актами про надання юридичних послуг
від 31.01.2014 р. та від 28.02.2014 р., підписаними
сторонами та скріпленими печаткою
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна
інвестиційна компанія «Новобуд»,
засвідчені копії яких містяться в
матеріалах справи.

Також судом встановлено, що на
виконання договору № 150414 від 15.04.2014 р.
позивачем надано послуги на суму 13 136, 36
грн., що підтверджується актами про
надання юридичних послуг від 30.04.2014 р.
та від 30.05.2014 р., підписаними сторонами
та скріпленими печаткою Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельна інвестиційна компанія
«Новобуд», засвідчені копії яких
містяться в матеріалах справи.

27.08.2014 р. позивач звернувся до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна
інвестиційна компанія «Новобуд» з
претензією про сплату заборгованості
за договорами № 030114 від 03.01.2014 р. та
договором № 150414 від 15.04.2014 р. з
урахуванням інфляції, пені та річних на
суму 88 464, 58 грн.

Відомостей щодо надання відповідачем
відповіді на вказану претензію
матеріали справи не містять.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач
зазначає, що відповідачем порушено
зобов'язання за договором № 030114 від
03.01.2014 р. та договором № 150414 від 15.04.2014 р.
щодо оплати наданих юридичних послуг, у
зв'язку з чим у нього виникла
заборгованість у розмірі 73 136, 36 грн.,
яку позивач просить стягнути у
судовому порядку.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору та встановлюються письмовими і
речовими доказами, висновками судових
експертів, а також поясненнями
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Відповідно до ст. 902 Цивільного кодексу
України виконавець повинен надати
послугу особисто. У випадках,
встановлених договором, виконавець має
право покласти виконання договору про
надання послуг на іншу особу,
залишаючись відповідальним в повному
обсязі перед замовником за порушення
договору.

Згідно зі ст. 903 Цивільного кодексу
України якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

За змістом ст.ст. 6, 627 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні норми закріплені також і в
Господарському кодексу України.

Так, відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Тож, в силу положень Цивільного кодексу
України договірні зобов'язання є
обов'язковими для виконання сторонами
у порядку та у строк, визначений
відповідним договором, або законом.

За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного
кодексу України цивільне
законодавство ґрунтується на
принципах справедливості,
добросовісності та розумності та
передбачає обов'язковість виконання
договірних зобов'язань.

Тож, виходячи із умов договорів № 030114
від 03.01.2014 р. та № 150414 від 15.04.2014 р.,
приймаючи до уваги наявність
підписаних сторонами актів про надання
юридичних послуг та відсутність
обґрунтованих заперечень відповідача
стосовно отримання ним вказаних
послуг, суд дійшов висновку, що строк
оплати відповідачем юридичних послуг є
таким, що настав.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного
кодексу України визначено, що особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

При цьому, відсутність своєї вини
відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного
кодексу України доводить особа, яка
порушила зобов'язання.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За приписами ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідач правом надання відзиву на
позов не скористався, доказів оплати
послуг не надав, обґрунтованих причин
неможливості виконання грошових
зобов'язань не навів.

Тож, приймаючи до уваги, що за приписами
ст.ст. 4-3, 33, 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
суть якого полягає у обґрунтуванні
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, своїх вимог і
заперечень поданими суду доказами, які
господарський суд оцінює за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, суд
дійшов висновку, що вимоги позивача про
стягнення заборгованості за договором
№ 030114 від 03.01.2014 р. та договором № 150414
від 15.04.2014 р. на загальну суму 73 136, 36 грн.
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню судом.

Крім того, позивачем заявлено вимоги
про стягнення з відповідача
інфляційних втрат за час прострочення,
що становить 10 229, 33 грн., а також 9 091, 47
грн. - пені, та 1 84, 79 грн. - проценти
річних відповідно до ст. 625 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За змістом ст. 524, 533 Цивільного кодексу
України грошовим визнається виражене в
грошовій одиниці України або грошовому
еквіваленті в іноземній валюті
зобов'язання сплатити гроші на користь
іншої сторони, яка, відповідно, має
право вимагати від боржника виконання
його обов'язку.

За приписами п. 1.3. постанови Пленуму
вищого господарського суду України № 14
від 17.12.2013 р. «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» з огляду на те, що
ст. 625 Цивільного кодексу України
вміщено в розділі 1 книги 5 цього
Кодексу - "Загальні положення про
зобов'язання", ця стаття застосовується
до всіх грошових зобов'язань, якщо інше
не передбачено спеціальними нормами,
які регулюють відносини, пов'язані з
виникненням, зміною чи припиненням
окремих видів зобов'язань.

Як визначено ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Статтями 230, 231 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання. Штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Тож, оскільки відповідачем допущено
порушення договірних зобов'язань щодо
оплати послуг за договорами № 030114 від
03.01.2014 р. та № 150414 від 15.04.2014 р. приймаючи
до уваги, що відповідачем не надано
суду доказів вжиття заходів для
уникнення порушення умов договору, суд
вважає обґрунтованими вимоги позивача
про притягнення відповідача до
відповідальності за прострочення
виконання грошового зобов'язання.

Згідно розрахунку позивача за період з
06.02.2014 р. (дата виникнення
заборгованості за відповідним
платежем) до 21.10.22014 р. (дата визначена
позивачем самостійно та не суперечить
приписами чинного законодавства
України), виходячи із відповідного
періоду нарахування для кожного
платежу, розмір пені становить 9 091, 47
грн., інфляційні втрати - 10 229, 33 грн.,
проценти відповідно до ст. 625
Цивільного кодексу України - 1 184, 79 грн.

Перевіривши правильність нарахування
позивачем пені, 3 % річних та
інфляційних втрат, судом встановлено,
що вказані розрахунки виконані
арифметично вірно та не перевищують
розрахунок суду.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи
із заявлених позивачем вимог та
наведених обґрунтувань, суд дійшов
висновку про задоволення позову.

Що ж до заяви позивача про
відшкодування витрат на послуги
адвоката, суд відзначає, що у
відповідності до ч. 4 ст. 28
Господарського процесуального кодексу
України повноваження адвоката як
представника можуть також
посвідчуватися ордером, дорученням
органу (установи), уповноваженого
законом на надання безоплатної
правової допомоги, або договором. До
ордера обов'язково додається витяг з
договору, у якому зазначаються
повноваження адвоката як представника
або обмеження його прав на вчинення
окремих процесуальних дій. Витяг
засвідчується підписом сторін
договору.

Відповідно до ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

За приписами ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України суми,
які підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи при
відмові в позові покладаються на
позивача.

Відповідно до п. 6.3. постанови Пленуму
Вищого господарського кодексу України
№ 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49
Господарського процесуального кодексу
України. Відшкодування цих витрат
здійснюється господарським судом
шляхом зазначення про це у рішенні,
ухвалі, постанові за наявності
документального підтвердження витрат,
як-от: угоди про надання послуг щодо
ведення справи у суді та/або належно
оформленої довіреності, виданої
стороною представникові її інтересів у
суді, платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи,
16.10.2014 р. між Фізичною
особою-підприємцем Бондаренко Петром
Анатолійовичем та адвокатом Кукунею
Дмитром Володимировичем укладено
договір про надання правової допомоги,
за умовами якого адвокат зобов'язався
надавати правову допомогу позивачу у
всіх справах, пов'язаних із захистом та
відновленням порушених, оспорюваних
або невизнаних прав та законних
інтересів.

Відповідно до актів про надання
правової допомоги від 20.10.2014 р., від
24.11.2014 р., від 19.12.2014 р. адвокатом Кукунею
Дмитром Володимировичем надано
позивачу послуги на правову допомогу,
щодо складання позовної зави, заяви про
зміну підстав позову, складання
претензії та заяви розподіл судових
витрат у справі № 910/23276/14 на загальну
суму 8 000, 00 грн.

При цьому, слід відзначити, що Кукуня
Дмитро Володимирович приймав участь у
судовому засіданні у даній справі у
якості представника Фізичної особи -
підприємця Бондаренка Петра
Анатолійовича.

Також в матеріалах справи містяться
виписки з банківського рахунку
позивача, якими підтверджується
перерахування Фізичною
особою-підприємцем Бондаренко Петром
Анатолійовичем на рахунок Кукуні
Дмитра Володимировича грошових коштів
за договором про надання правової
допомоги від 16.10.2014 р. та засвідчена
копія свідоцтва про право на зайняття
адвокатською діяльністю № 5495 від 23.01.2014
р.

Тож, приймаючи до уваги, що наявними у
справі документами підтверджується
понесення Фізичною особою-підприємцем
Бондаренко Петром Анатолійовичем
витрат на послуги адвоката у даній
справі, суд дійшов висновку, що
зазначені витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідача.

Витрати по сплаті судового бору
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32,
33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця
Бондаренка Петра Анатолійовича
задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна
інвестиційна компанія «Новобуд» (040450,
м. Київ, вул. Білоруська, 3, ), з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення суду, на користь Фізичної
особи-підприємця Бондаренка Петра
Анатолійовича (03191, м. Київ, вул. Дмитра
Луценка, 5/1, ідентифікаційний номер
) заборгованість у розмірі 73 136, 36
(сімдесят три тисячі сто тридцять шість
грн. 36 коп.) грн., 10 229, 33 (десять тисяч
двісті двадцять дев'ять грн. грн. 33 коп.)
грн. - інфляційних втрат, 9 091, 47 (дев'ять
тисяч дев'яносто одна грн. 47 коп.) грн. -
пені, 1 184, 79 (одна тисяча сто вісімдесят
чотири грн. 79 коп.) грн. - процентів, 1 872, 84
(одна тисяча вісімсот сімдесят дві грн.
84 коп.) грн. - судового збору та 8 000, 00
(вісім тисяч грн. 00 коп.) грн. - витрат на
послуги адвоката.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення
складено: 22.12.2014 р.

Суддя
Пригунова А.Б.