номер провадження справи 13/111/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2014 Справа № 908/4392/14

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", м. Маріуполь Донецької області

до відповідача: Державного підприємства "Донецька залізниця", м. Донецьк

про стягнення збитків в розмірі 6 554,93 грн.

Суддя Серкіз В.Г.

Представники:

від позивача: Огненний А.Б. довіреність № 09/29 від 01.01.2014р.

від відповідача: не з'явився

Розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Державного підприємства "Донецька залізниця" про стягнення збитків в розмірі 6 554,93 грн.

Ухвалою суду від 28.10.2014р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/4392/14, присвоєно справі номер провадження 13/111/14 та призначено судове засідання на 20.11.2014р.

Ухвалами суду від 20.11.2014р. та від 10.12.2014р. розгляд справи відкладено відповідно на 10.12.2014р. та на 18.12.2014р., у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача.

До початку розгляду справи представником позивача заявлено клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

18.12.2014р. справу розглянуто, спір вирішено, прийнято рішення у справі, вступну та резолютивну частини якого оголошено в судовому засіданні згідно із приписами ст. 85 ГПК України.

В судових засіданнях представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві № 09/34 від 16.10.2014р. та просить суд стягнути з відповідача збитки в сумі 6 554,93 грн.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце призначеного судового засідання відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення на його адресу відповідних ухвал.

25.11.2014р. до суду надійшов відзив на позовну заяву № 2022/223 від 24.11.2014р., в якому представник відповідача просить суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог та розглянути справу без участі представника відповідача.

Суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі представника відповідача, за наявними у справі матеріалами та поясненнями представника позивача в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

30.04.2014р., за досилковою накладною № 53115879 до основної накладної № 53028221, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК "Свердловантрацит" (вантажовідправник), зі станції Довжанськ Донецької залізниці на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці, відвантажив на адресу Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" (вантажоотримувач) у вагоні № 53500765 вантаж - антрацит, масою 69000 кг. Вантаж завантажено у вагон відправником.

На попутній станції Дебальцеве-Сортувальне Донецької залізниці був складений комерційний акт БН № 726470/175/245 від 02.05.2014р., відповідно до якого, при комісійній перевірці вагону № 53500765 виявлено масу брутто - 84 900 кг., тара - 23 000 кг, нетто - 61 900кг., що менше вказаної в накладній на 7 100 кг. Вагон технічно справний. Об'єм кузова вагона 73 куб. м. Навантаження нижче борту 100 мм. розрівняне, маркування борознами та вапняком. Над 2-3 лядами ліворуч воронка 3000мм. х 2000мм. до дна вагону. Порушене маркування. 3 ляда ліворуч за ходом руху потягу щілина 30 мм. між лядою та проміжковою балкою. Щілина закладена

При видачі вантажу розбіжностей всупереч даним, встановленим зазначеним актом, не виявлено.

Відповідно до накладної № 53028221 від 30.04.2014р., при завантажені вантаж був ущілений та маркований вапном.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч. 3 ст. 909 ЦК України та ч. 2 ст. 307 ГК України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч. 2 ст. 924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт", залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно ч. 1 ст. 23 вищевказаного Закону, перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно ст. 113 Статуту залізниць України, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а) ч. 2 ст. 129 встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Пунктами 5,6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу затверджених наказом Мінтрансу України № 542 від 20.08.2001р. встановлено, що у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Абзацом 4 пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України № 644 від 21.11.2000р. встановлено що, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Статтею 31 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 Статуту залізниць України, відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Пунктом 3.8 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" № 04-5/601 від 29.05.2002р. зазначено, що відповідно до параграфу 19 розділу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

Досліджені у судовому засіданні вищенаведені письмові докази свідчать про те, що нестача виникла під час перевезення, оскільки після візуального огляду вагону, вантажу, його маркування та кріплення у вагоні, залізницею, на станції відправлення, вантаж був прийнятий без зауважень, просипання вантажу не було виявлено, про наявність над 2-3 лядами ліворуч воронки 3000мм. х 2000мм. до дна вагону зазначено не було, не зазначалось і про порушене маркування, а також не зазначалось про щілину 30 мм. між третьою лядою ліворуч та проміжковою балкою, що, в свою чергу, свідчить про відсутність вини вантажовідправника у нестачі вантажу.

Згідно п. 4 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, можливість транспортування у вагонах відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, визначається відправником.

Доводи відповідача про те, що недостача вантажу виникла внаслідок недотримання вантажовідправником вимог п. 4, 5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Мінтрансу України № 542 від 20.08.2001, свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки, відповідно до накладної № 53028221 вантаж завантажено у вагон відправником, вантаж розміщено і закріплено згідно § 1,2,3,6 розділу 2 ТУ правильно, вантаж маркований вапном, на станції відправлення залізницею будь-яких зауважень до стану вантажу та вагону не було, що свідчить про те, що відправником були виконані вищезазначені вимоги Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу.

Зауважень з боку залізниці до стану вагону № 53500765 та вантажу у ньому не було ані на станції відправлення, ані на попутних залізничних станціях від станції відправлення до станції Дебальцеве-Сортувальне Донецької залізниці.

Оскільки вагон № 53500765, під навантаження був поданий у технічно справному стані, залізницею був прийнятий до перевезення, то суд робить висновок, що технічна несправність вагону виникла під час перевезення.

Ппорушення маркування свідчить про втрату частини вантажу під час перевезення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, судом зазначається, що, на підставі ст. 38 ГПК України, господарський суд витребовує докази за наявності відповідного клопотання, у разі неможливості самостійно надати докази сторонами.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що недостача вантажу сталась внаслідок незабезпечення залізницею збереження вантажу на шляху слідування. Залізниця не довела, що нестача вантажу виникла з незалежних від неї причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до частини 3 статті 314 Господарського кодексу України, за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Вартість вантажу, якого не вистачає у вагоні № 53500765, становить 6 554,93 грн., із розрахунку 7 100кг - (69 000кг х 1%) х 1 022,61грн., де 7 100кг - маса недостачі вантажу, відповідно до комерційного акту БН № 726470/175/245 від 02.05.2014р., 69 000кг - маса вантажу у вагоні № 53500765 згідно накладної, 1% - норма природної втрати маси вантажу зданого до перевезення (п. 27 Правил видачі вантажів, Затверджено наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644), 1 022,61 грн. - вартість вантажу з ПДВ, згідно рахунку-фактури відправника.

Перевіривши правильність розрахунку позивача, суд визнав позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір в сумі 1 827,00 грн. покладається на відповідача, оскільки спір до суду доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Донецька залізниця" (83062, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1, ) 6 554 (шість тисяч п'ятсот п'ятдесят чотири) грн. 93 коп. збитків та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя В.Г. Серкіз

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення оформлено і підписано згідно з вимогами ст. 84 ГПК України 24.12.2014р.