ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року Справа № 923/774/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого судді:Губенко
Н.М.,суддів:Барицької Т.Л., Картере
В.І.,розглянувши касаційну
скаргуУправління Пенсійного фонду
України в Білозерському районі
Херсонської областіна постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 14.10.2014та на
рішеннягосподарського суду
Херсонської області від 29.07.2014.у
справі№923/774/14 господарського суду
Херсонської областіза
позовомУправління Пенсійного фонду
України в Білозерському районі
Херсонської областідоПублічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі філії
Херсонського обласного управління АТ
"Ощадбанк"простягнення 35156,97 грн.в
судовому засіданні взяли участь
представники: - позивача повідомлений,
але не з'явився; - відповідача
повідомлений, але не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 29.07.2014 у справі
№923/774/14 (суддя Нікітенко С.В.), залишеним
без змін постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
14.10.2014 (судді: Лисенко В.А., Гладишева
Т.Я., Ліпчанська Н.В.), у задоволенні
позову Управління Пенсійного Фонду
України в Білозерському районі
Херсонської області до Публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі філії
Херсонське обласне управління АТ
"Ощадбанк" про стягнення залишку не
перерахованих коштів у сумі 35 156,97 грн.
відмовлено повністю.

Управління Пенсійного фонду України в
Білозерському районі Херсонської
області, не погоджуючись з рішенням та
постановою судів попередніх інстанцій,
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення
місцевим та апеляційним
господарськими судами норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення та постанову судів
попередніх інстанцій скасувати, та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Сторони належним чином повідомлялися
про час та місце розгляду справи.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши
застосування норм процесуального та
матеріального права при прийнятті
оскаржуваних судових актів, вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
11.03.2009 між Управлінням Пенсійного фонду
України в Білозерському районі
Херсонської області, Херсонським
центром по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат Головного
управління праці та соціального
захисту населення Херсонської
обласної держадміністрації,
Управлінням праці та соціального
захисту населення Білозерської
районної державної адміністрації та
Відкритим акціонерним товариством
"Державний ощадний банк України" в
особі філії Херсонське обласне
управління ВАТ "Ощадбанк",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "Державний
ощадний банк України" в особі філії
Херсонське обласне управління АТ
"Ощадбанк", було укладено договір
№18/06-205/09. В подальшому додатковими
угодами №1-171/10 від 15.02.2010, №2-245/11 від
30.12.2010 та №3 від 09.06.2011 до даного
договору було внесено зміни та
доповнення.

Відповідно до умов договору банк
зобов'язався виконувати в смт.
Білозерка та по Білозерському району
Херсонської області функції з виплати
пенсій та грошової допомоги,
передбачені Порядком виплати пенсій та
грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через поточні рахунки у банківських
установах, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 30.08.1999
№1596 з наступними змінами (надалі -
Порядок).

Згідно зі ст. 3 договору позивач
зобов'язався забезпечити
перерахування коштів на виплату пенсій
та грошової допомоги на рахунки
установ банку протягом місяця за
датами у межах виплатного періоду;
подавати відповідним установам банку
за два-три дні до початку кожного
виплатного періоду, за який
виплачується пенсія та грошова
допомога, одночасно на паперових та
магнітних носіях списки на зарахування
пенсій та грошової допомоги на поточні
рахунки, описи до них та довідку про
джерела фінансування виплат у
кількості та за формою згідно з
Порядком; подавати до банку
повідомлення про смерть пенсіонерів
(одержувачів допомоги) для закриття їх
поточного рахунку.

А банк відповідно до вказаної статті
договору зобов'язався забезпечити
через свої установи: відкриття для
зарахування коштів від органів фонду
та управління окремих аналітичних
рахунків за балансовим рахунком № 2560
"Державні позабюджетні фонди" в
установах банку без нарахування
відсотків за залишками коштів, що
створить умови цільового використання
коштів органів фонду та управління;
укладання з пенсіонерами та
одержувачами допомоги індивідуальних
договорів про відкриття поточних
рахунків для зарахування сум пенсій та
допомоги, проводити зарахування
пенсійних коштів та грошової допомоги
на окремі вкладні пенсійні рахунки
згідно з індивідуальними договорами з
одержувачами пенсій та грошової
допомоги; видачу за бажанням
одержувача належних йому сум пенсій та
грошової допомоги, як безпосередньо у
банку, так і з доставкою додому;
відкриття поточних рахунків
пенсіонерам і одержувачам допомоги у
порядку, встановленому Інструкцією про
відкриття банком рахунків у
національній і іноземній валюті,
затвердженою постановою правління
Національного банку України від 12
листопада 2003 р., № 492, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 17.12.2003 №
1172/8493, та видачу безкоштовно ощадних
книжок або платіжних карток зі строком
дії не більше одного року; зарахування
сум пенсій та грошової допомоги на
поточні рахунки одержувачів не пізніше
наступного банківського дня з дня
надходження коштів, а у філіях,
розташованих в сільській місцевості, -
протягом трьох банківських днів;
видачу одержувачам належних їм сум
пенсій та грошової допомоги за їх
першою вимогою в межах залишку коштів
на рахунку; здійснення установами
банку нарахування за коштами, які
зберігаються на поточних рахунках
пенсіонерів і одержувачів грошової
допомоги, відсотків у порядку та
розмірах, визначених договором між
одержувачем і відповідною установою
банку; надання за письмовим запитом
органів фонду і управління інформації
щодо зарахування сум пенсій та
грошової допомоги на поточні рахунки
та про їх закриття; допускати
працівників фонду та управління до
перевірок додержання банком умов
Порядку та цього договору і надавати їм
необхідні документи, інформацію та
пояснення; повернення органам фонду та
центру не пізніше, як через три
банківські дні після останньої дати
виплати у кожному виплатному періоді
завірених списків на зарахування
пенсій та грошової допомоги та описи до
них у кількості і за формою згідно з
Порядком.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій листом від 09.01.2014 вих. №135/03
позивач звернувся до банку з вимогою
про повернення раніше перерахованих за
договором коштів Погосову Едуарду
Івановичу, пенсійний рахунок №6468,
за період з 01.10.2009 по 31.10.2013 в сумі 130 058,84
грн., у зв'язку зі смертю останнього
09.09.2009, про що Управління ПФУ в
Білозерському районі Херсонської
області дізналося лише 08.01.2014 з листа
ПФР по м. Москві та Московській області
від 18.12.2013 вих. № 20/58219.

При цьому, судами встановлено, що кошти
з пенсійного рахунку Погосова Едуарда
Івановича одержувалися Степаняном
Корюном Єфремовичем за довіреністю від
02.04.2008, виданою терміном на три роки,
посвідченою приватним нотаріусом
Білозерського районного нотаріального
округу в Херсонскій області Гребенюк
Т.М. за реєстровим № 950. Останнє зняття
коштів відбулося 16.12.2010, про що
відповідачем було повідомлено
позивача листом від 25.10.2013 вих. № 01/325.

З матеріалів справи вбачається, що
платіжним дорученням №43590370 від 10.01.2014
банком було повернуто позивачу в межах
залишку на рахунку 95 584,35 грн., з яких: 94
901,87 грн. - сума пенсійних коштів, 682,48
грн. - відсоток на залишок коштів.

Лист позивача від 14.03.2014 вих. № 1334/06 щодо
повернення залишку не перерахованих
коштів в сумі 35 156,97 грн. залишено
відповідачем без виконання.

Предметом спору у даній справі є вимоги
позивача щодо повернення залишку
надмірно сплачених Погосову Едуарду
Івановичу на пенсійний рахунок
№6468 коштів в сумі 35 156,97 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
попередніх інстанцій не погодились із
доводами позивача щодо наявності
підстав для стягнення з відповідача
заявлених до стягнення грошових
коштів, з огляду на те, що з поточного
рахунку Погосова Едуарда Івановича
банком було повернуто позивачу усі
наявні на цьому рахунку надмірно
сплачені кошти та саме позивач був
зобов'язаний подати відповідачу
повідомлення про смерть пенсіонера для
своєчасного закриття його поточного
рахунку.

Колегія суддів касаційної інстанції
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, враховуючи
наступне.

Відповідно до п. 2 Порядку виплати
пенсій та грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через поточні рахунки в банках виплата
пенсій та грошової допомоги згідно з
цим Порядком здійснюється на підставі
договорів, які укладаються між
Пенсійним фондом України та
банками-переможцями відповідних
конкурсів.

Згідно з п. 13 Порядку при надходженні до
банку відомостей про смерть одержувача
пенсії та грошової допомоги банк
зобов'язаний припинити зарахування
коштів на поточний рахунок одержувача
пенсії (допомоги) з місяця, наступного
за місяцем смерті одержувача пенсії
(допомоги) і зробити відповідну помітку
у примірнику списку на зарахування
пенсій (допомоги), що підлягає
поверненню органу Пенсійного фонду.
Суми пенсії (грошової допомоги),
зараховані на поточний рахунок, разом з
нарахованими на них відсотками,
починаючи з місяця, наступного
операційного за місяцем смерті
пенсіонера, підлягають поверненню
банком Пенсійному фонду та органу
праці та соціального захисту
населення, не пізніше наступного
операційного дня надходження
відомостей про смерть пенсіонера.

Відповідно до пункту 20 Порядку суми
пенсій (грошової допомоги) не
зараховуються на поточні рахунки у
разі наявності даних про смерть
одержувача пенсії (допомоги).

Згідно з п. 23 Порядку за коштами, які
зберігаються на поточних рахунках
одержувачів пенсій (допомоги), банк
здійснює нарахування відсотків в
порядку та розмірах, які визначено
укладеним між одержувачем пенсії
(допомоги) та банком договором.

Параграфом 2 ст. 8 договору сторони
узгодили, що з місяця, наступного за
місяцем смерті одержувача, відповідач
при отриманні письмового повідомлення
від позивача про смерть одержувача
пенсії, припиняє зарахування на
поточний рахунок сум пенсії та
грошової допомоги.

Згідно з параграфом 3 ст. 8 договору суми
пенсій та грошової допомоги, які
зараховані на поточний рахунок
одержувача пенсії, разом з
нарахованими на них відсотками,
починаючи з місяця, наступного за
місяцем його смерті, установи банку
повертають позивачу за його письмовим
розпорядженням за умови наявності цих
сум на поточному рахунку пенсіонера.

Параграфом 2 ст. 3 договору обов'язок
щодо повідомлення банку про смерть
пенсіонерів (одержувачів допомоги) для
своєчасного закриття їх поточного
рахунку покладено на позивача.

Відповідно до п. 13 Порядку, у разі
надходження до уповноваженого банку
відомостей про смерть одержувача
пенсії та грошової допомоги
уповноважений банк зобов'язаний
припинити зарахування коштів на
поточний рахунок з місяця, наступного
за місяцем смерті одержувача, і зробити
відповідну помітку у примірнику списку
на зарахування пенсій та допомоги, що
підлягає поверненню органу Пенсійного
фонду або органу праці та соціального
захисту населення.

Крім того, положеннями статей 1066, 1067 ЦК
України врегульовано правовідносини
між банком та його клієнтом за
договором банківського рахунку; за
умовами договору банк зобов'язується
приймати і зараховувати на рахунок,
відкритий клієнтові (володільцеві
рахунка) грошові кошти, що йому
надходять, виконувати розпорядження
клієнта про перерахування і видачу
відповідних сум з рахунка та
проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до п.п. 1.3., 1.39. ст. 1, п. 7.1.2. ст. 7
та ст. 30 Закону України "Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні"
гроші, переказані платником
отримувачу, з моменту їх зарахування на
рахунок переходять у власність
отримувача; списання примусове -
списання коштів, що здійснюється
стягувачем без згоди платника на
підставі встановлених законом
виконавчих документів у випадках,
передбачених законом; банк на
договірній основі повинен здійснювати
зберігання коштів, проводити
розрахунково-касові операції за
допомогою платіжних інструментів
відповідно до умов договору та вимог
законодавства України.

З огляду на зазначене, банк не має права
розпоряджатись коштами, що знаходяться
на рахунку клієнта банку, а лише вчиняє
дії по обслуговуванню рахунку клієнта.

Таким чином, враховуючи недоведеність
позивачем наявності у банку протягом
періоду з 01.10.2009 по 31.10.2013 даних про
смерть Погосова Едуарда Івановича, а
також враховуючи наявність саме у
позивача обов'язку щодо повідомлення
банку про смерть пенсіонера для
своєчасного закриття його поточного
рахунку, суд касаційної інстанції
дійшов висновку про те, що протягом
зазначеного періоду у банку були
відсутні підстави для припинення
зарахування відповідних пенсійних
коштів на рахунок Погосова Едуарда
Івановича та для закриття поточного
рахунку останнього.

Отже, оскільки відповідачем у
відповідності з параграфом 3 ст. 8
договору було повернуто позивачеві за
його розпорядженням усі наявні на
поточному рахунку Погосова Едуарда
Івановича грошові кошти, суд
касаційної інстанції погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо відсутності підстав для стягнення
з банку надмірно сплачених вказаному
пенсіонеру на пенсійний рахунок
№6468 коштів в сумі 35 156,97 грн.

Доводи касаційної скарги про не
повідомлення банком позивача про
неотримання особисто Погосовим Е.І.
грошових коштів (пенсії) понад рік, не
має наслідком зобов'язання банку в
судовому порядку повернути ці кошти,
адже, як вказувалося вище, підставою
для повернення є смерть особи, про що
відповідачеві не було відомо.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст.
111-5 ГПК України юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення місцевим та апеляційним
господарськими судами, колегія суддів
дійшла висновків про те, що суди
попередніх інстанцій в порядку ст.ст. 47,
43 ГПК України всебічно, повно і
об'єктивно розглянули в судовому
процесі всі обставини справи в їх
сукупності; дослідили подані сторонами
в обґрунтування своїх вимог і
заперечень докази; належним чином
проаналізували відносини сторін.

Отже, доводи касаційної скарги не
спростовують правомірних висновків
місцевого та апеляційного
господарських судів, що покладені в
основу прийнятих у даній справі
рішення та постанови, а тому не є
підставою для їх скасування.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Білозерському районі Херсонської
області залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 14.10.2014 у справі
№923/774/14 та рішення господарського суду
Херсонської області від 29.07.2014 залишити
без змін

Головуючий суддя
Н.М. Губенко

Судді
Т.Л. Барицька

В.І. Картере