ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 року Справа № 925/2198/14

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого судді Чевгуза О.В., при секретарі судового засідання Олійник І.С., за участю представників:

від позивача: Заєць Б.Б. - керівник, Забродський В.В., Тихенко Л.М. - представники за довіреностями,

від відповідача: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні господарського суду Черкаської області у м. Черкаси справу за позовом приватного підприємства "Піраміда-Агро", м. Черкаси

до фермерського господарства "Весна", с. Мельники, Чорнобаївський район, Черкаська область

про стягнення 303891,80 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Піраміда-Агро" звернулось до суду з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з фермерського господарства "Весна" 303891,80 грн., з яких 143845,20 грн. основної заборгованості, 79322,07 грн. пені, 49255,53 грн. 10% річних від простроченої суми, 31469,00 грн. інфляційних втрат та 6077,84 грн. витрат зі сплати судового збору.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову приватного підприємства "Піраміда-Агро" по стягнення 303891 грн. 81 коп. відмовити повністю.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

У судовому засіданні згідно зі ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Заслухавши представників позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

20.04.2011 між приватним підприємством "Піраміда-Агро" (далі - постачальник) та фермерським господарством "Весна" (далі - покупець) був укладений договір товарного кредиту №11/90 (далі - договір).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання представниками обох сторін і діє до повних розрахунків (п. 10.1. договору).

У відповідності до умов укладеного договору постачальник зобов'язується передати, а покупець оплатити продукцію на умовах цього договору та послідуючих додатках до договору (п. 1.1. договору).

Покупець сплачує постачальнику 15% від суми, що складає 55282, 00 грн. до 20.05.2011, решту суми, що складає 313264, 72 грн. до 01.11.2011 (п. 3.1. договору).

Сторони при підписанні даного договору домовилися, що у випадку зміни курсу до гривні, згідно п. 3.1. даного договору перерахунок вартості поставленої продукції здійснюється постачальником в односторонньому порядку і є обов'язковим для виконання покупцем (п.3.2. договору).

Строк поставки продукції травень-жовтень 2011 року при умові оплати продукції в сумі, зазначеній в п.п. 2.1. та 3.1. цього договору.

Відповідно до п.п. 7.3., 7.3.1., 7.3.2., 7.3.3. договору за несвоєчасну оплату продукції покупець сплачує постачальнику:

- штраф в розмірі 100% від суми неоплаченої поставки;

- пеню в розмірі 0,5 % від простроченої суми за кожний день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на той період);

- суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 10 % річних від простроченої суми (у відповідності до ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 259 ЦК України сторони домовилися про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за даним договором (п. 7.4. договору).

Відповідно до п.6 ст. 232 ГК України сторони домовилися по те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань за даним договором здійснюється без обмеження строку (п.7.5. договору).

На виконання умов договору, позивач здійснив поставку товару (продукції) відповідачу на суму 293483,80 грн., що підтверджується видатковими накладними.

Відповідач свої зобов'язання за договором по оплаті вартості поставленого товару (продукції) виконав частково, перерахувавши позивачу 46750,00 грн., у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 246733,80 грн. (без врахування штрафних санкцій).

У зв'язку з цим позивач звернувся до господарського суду Черкаської області з позовом про стягнення з відповідача вищезазначеної суми, % річних, штрафних санкцій та судового збору.

Після порушення провадження у справі №17/5026/2868/2011 відповідачем було додатково сплачено 83682 грн., у зв'язку з чим позивач зменшив розмір позовних вимог на відповідну суму.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 07.03.2012 по справі №17/5026/2868/2011 позов задоволено частково, з фермерського господарства "Весна" стягнуто 163051,80 грн. основної заборгованості, 4639,53 грн. 10% річних, 7191,31 грн. пені, 246733,80 грн. штрафу, 8432,32 грн. судового збору.

На виконання даного рішення видано наказ від 19.03.2012.

Відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованість в розмірі 163813,45 грн.

Позивач у позовній заяві зазначив, що згідно п. 3.1. та п. 3.2. договору, а також зважаючи на те, що курс міжбанківського валютного ринку долару США до гривні змінився, відповідач повинен сплатити заборгованість за договором з урахуванням вищезазначених пунктів договору.

При цьому, збільшення вартості поставленої продукції (збільшення суми основної заборгованості) за договором, у зв'язку зі зміною курсу міжбанківського валютного ринку долару США до гривні, станом на 25.11.2014 становить суму в розмірі 143845,20 грн, яка має бути відшкодована (сплачена) відповідачем відповідно до п.п. 3.1, 3.2. договору.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 07.03.2012 по справі №17/5026/2868/2011 позовні вимоги про стягнення суми основного боргу за договором були задоволені без врахування умов договору щодо збільшення вартості продукції (суми основного боргу) у зв'язку зі зміною курсу міжбанківського валютного ринку долару США до гривні.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача борг за період з 22.12.2011 по 25.11.2014, який становить 303891,80 грн., з яких 143845,20 грн. основної заборгованості, 79322,07 грн. пені, 49255,53 грн. 10% річних від простроченої суми, 31469,00 грн. інфляційних втрат.

Загальні положення поставки врегульовані параграфом 1 глави 30 ГК України.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується частина 1 статті 193 ГК України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 статті 193 ГК України, статті 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати товару покупець на вимогу постачальника сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки міжбанківського курсу, що діяла в період, за який нараховувалася пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

На підставі вищевказаного, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 303891,80 грн., з яких 143845,20 грн. основної заборгованості, 79322,07 грн. пені, 49255,53 грн. 10% річних від простроченої суми, 31469,00 грн. інфляційних втрат обґрунтованими, доведеними наявними в матеріалах справи доказами, а відповідно таким, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім при поданні позову, а саме: 6077,84 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фермерського господарства "Весна" (вул. Леніна, 90, с. Мельники, Чорнобаївський район, Черкаська область, ) на користь приватного підприємства "Піраміда-Агро" (бул. Шевченка, 268/2, оф. 13, м. Черкаси, ): 303891,80 грн., з яких 143845,20 грн. основної заборгованості, 79322,07 грн. пені, 49255,53 грн. 10% річних від простроченої суми, 31469,00 грн. інфляційних втрат та 6077,84 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 05 січня 2015 року.

Суддя О.В. Чевгуз