ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року Справа № 43/75-15/7-б

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:Погребняка
В.Я.,суддів:Білошкап О.В., Міщенка
П.К.,розглянувши касаційну
скаргуТовариства з обмеженою
відповідальністю "Комбікормовий завод
"Піаст-Ніжин"на ухвали та
постановугосподарського суду м. Києва
від 11.10.2012 року Київського
апеляційного господарського суду
від 05.02.2013 рокуу справі№
43/75-15/7-б господарського суду м. Києваза
заявою Закритого акціонерного
товариства "Виробничо-торгова фірма
"Радосинь"пробанкрутствоза участю
представників сторін: від Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Комбікормовий завод "Піаст-Ніжин" -
Гурнік А.І. дов. б/н від 07.11.2014 року;
Гевелюк М.М., дов. б/н від 22.12.2014 року; від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна Фірма
"Альфа-Сервіс" - Лучко Т.В., дов. б/н від
08.01.2014 року; від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Європа Електронікс" -
Дячок І.О., дов. б/н від 02.01.2014 року; від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укренергоремонт - 2000"
- Гребеник І.С., дов. № 10/01/14-б від 10.01.2014
року; від Фермерського господарства
"Полісся-ММ" - Сидорук М.І., дов. б/н від
10.02.2014 року, від Відкритого
акціонерного товариства Український
науково-дослідний та проектний
інститут сталевих конструкцій імені
В.М. Шимановського - Манькевич В.С., дов.
№ 36/01/04 від 04.12.2014 року, ліквідатор
Закритого акціонерного товариства
"Виробничо-торгова фірма "Радосинь"
арбітражний керуючий Сиротенко О.О.,
посв. НОМЕР_1 від 28.03.2013 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 11.10.2012 року у справі № 43/75-15/7-б (суддя
- Пасько М.В.) клопотання Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельна фірма "Альфа-Сервіс" (далі -
ТОВ "Будівельна фірма "Альфа-Сервіс"),
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комбікормовий завод
"Піаст-Ніжин" (далі - ТОВ "Комбікормовий
завод "Піаст-Ніжин"), Фермерського
господарства "Полісся-ММ" (далі - ФГ
"Полісся-ММ"), Товариства з обмеженою
відповідальністю "Слов'янський-Центр"
(далі - ТОВ "Слов'янський-Центр") та
Відкритого акціонерного товариства
"Український науково-дослідний та
проектний інститут сталевих
конструкцій імені В.М. Шимановського"
(далі - ВАТ "Український
науково-дослідний та проектний
інститут сталевих конструкцій імені
В.М. Шимановського") щодо відкладення
розгляду справи - відхилено.

В задоволенні клопотання ВАТ
"Український науково-дослідний та
проектний інститут сталевих
конструкцій імені В.М. Шимановського"
від 04.07.2012 року в частині звільнення
арбітражного керуючого Сиротенка О.О.
від виконання повноважень
розпорядника майна та керуючого
санацією Закритого акціонерного
товариства "Виробничо-торгова фірма
"Радосинь" (далі - ЗАТ "Виробничо-торгова
фірма "Радосинь"), про звільнення
арбітражного керуючого Сиротенка О.О.
від виконання обов'язків керівника
боржника, призначення керуючим
санацією ЗАТ "Виробничо-торгова фірма
"Радосинь" - Гевелюка М.М., покладення
виконання обов'язків керівника
боржника на Гевелюка М.М., призначення
розпорядником майна боржника
арбітражного керуючого Нестеренка С.С.
та зобов'язання арбітражного керуючого
Сиротенка О.О. передати Гевелюку М.М.
всю документацію, інші матеріали та
майно боржника, які могли бути
виготовлені, набуті, та отримані ним за
час виконання повноважень керуючого
санацією ЗАТ "Виробничо-торгова фірма
"Радосинь" - відмовлено.

В задоволенні клопотання ТОВ
"Слов'янський-Центр" від 04.07.2012 року та
11.10.2012 року в частині звільнення
арбітражного керуючого Сиротенка О.О.
від виконання повноважень
розпорядника майна та керуючого
санацією ЗАТ "Виробничо-торгова фірма
"Радосинь", про звільнення арбітражного
керуючого Сиротенка О.О. від виконання
обов'язків керівника боржника,
призначення керуючим санацією ЗАТ
"Виробничо- торгова фірма "Радосинь" -
Гевелюка М.М., покладення виконання
обов'язків керівника боржника на
Гевелюка М.М., призначення
розпорядником майна боржника
арбітражного керуючого Нестеренка С.С.
та зобов'язання арбітражного керуючого
Сиротенка О.О. передати Гевелюку М.М.
всю документацію, інші матеріали та
майно боржника, які могли бути
виготовлені, набуті, та отримані ним за
час виконання повноважень керуючого
санацією ЗАТ "Виробничо-торгова фірма
"Радосинь" - відмовлено.

В задоволенні клопотання ТОВ
"Комбікормовий завод "Піаст-Ніжин" від
10.07.2012 року в частині звільнення
арбітражного керуючого Сиротенка О.О.
від виконання повноважень
розпорядника майна та керуючого
санацією ЗАТ "Виробничо-торгова фірма
"Радосинь", про звільнення арбітражного
керуючого Сиротенка О.О. від виконання
обов'язків керівника боржника,
призначення керуючим санацією ЗАТ
"Виробничо-торгова фірма "Радосинь" -
Гевелюка М.М., покладення виконання
обов'язків керівника боржника на
Гевелюка М.М., призначення
розпорядником майна боржника
арбітражного керуючого Нестеренка С.С.
та зобов'язання арбітражного керуючого
Сиротенка О.О. передати Гевелюку М.М.
всю документацію, інші матеріали та
майно боржника, які могли бути
виготовлені, набуті, та отримані ним за
час виконання повноважень керуючого
санацією ЗАТ "Виробничо-торгова фірма
"Радосинь" - відмовлено.

В задоволенні клопотання ФГ
"Полісся-ММ" від 30.07.2012 року в частині
звільнення арбітражного керуючого
Сиротенка О.О. від виконання
повноважень розпорядника майна
боржника, повноважень керуючого
санацією боржника та обов'язків
керівника боржника, призначення на
посаду керуючого санацією боржника -
Гевелюка М.М., покладення виконання
обов'язків керівника боржника на
Гевелюка М.М., призначення
розпорядником майна боржника -
арбітражного керуючого Крупку Б.Г. та
зобов'язання арбітражного керуючого
Сиротенка О.О. передати Гевелюку М.М.
всю документацію, інші матеріали та
майно боржника, які могли бути
виготовлені, набуті, та отримані ним за
час виконання повноважень керуючого
санацією ЗАТ "Виробничо-торгова фірма
"Радосинь" - відмовлено.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 11.10.2012 року у справі № 43/75-15/7-б (суддя
- Пасько М.В.) визнано кредиторами ЗАТ
"Виробничо-торгова фірма "Радосинь":

- Державну податкову інспекцію у
Деснянському районі м. Києва на суму 75
158, 48 грн.;

- Лівобережну міжрайонну виконавчу
дирекцію Київського міського
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності на суму 1 499, 14 грн.;

- Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Києві на суму 1 912, 64
грн.;

- Товариство з обмеженою
відповідальністю "Європа Електронікс"
на суму 19 505 429, 99 грн.;

- Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укренергоремонт-2000"
на суму 10 628 433, 00 грн.;

- Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будівельна фірма
"Альфа-Сервіс" на суму 3 160 647, 05 грн.;

- Київську міську філію
Акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку "Укрсоцбанк" на
суму 394 061, 11 грн.

Затверджено реєстр вимог кредиторів на
загальну суму 33 767 141, 40 грн.

Зобов'язано розпорядника майна
боржника - арбітражного керуючого
Сиротенка О.О. протягом десяти днів
після винесення даної ухвали
повідомити кредиторів про місце і час
проведення зборів кредиторів.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 11.10.2012 року у справі № 43/75-15/7-б (суддя
- Пасько М.В.) відмовлено в задоволенні
заяв про визнання кредиторами ЗАТ
"Виробничо-торгова фірма "Радосинь":

- ТОВ "Будівельна фірма "Альфа-Сервіс" на
суму 84 586, 29 грн.;

- ФГ "Полісся-ММ" на суму 618 400, 86 грн.;

- ТОВ "Комбікормовий завод "Піаст-Ніжин"
на суму 3 064 834, 58 грн.;

- ВАТ "Український науково-дослідний та
проектний інститут сталевих
конструкцій імені В.М. Шимановського"
на суму 1 473 550, 04 грн.;

- ТОВ "Слов'янський-Центр" на суму 604 649, 10
грн.;

- ТОВ "Рубі Роз Агрікол. Ко., ЛТД" на суму
679 294, 65 грн.;

- ТОВ "Шпола-Агро-Індустрі" на суму 1 500 000,
00 грн.;

- ТОВ "Агроальянс" на суму 351 723, 55 грн.;

- ПП "Согласие" на суму 248 095, 00 грн.;

- ОСОБА_17 на суму 151 500, 00 грн.;

- Українсько-американського спільного
підприємства у формі товариства з
обмеженою відповідальністю "Каіс" на
суму 31 347 994, 07 грн.;

- ПАТ КБ "ПриватБанк" в особі філії
"Розрахунковий центр" ПриватБанку на
суму 1 267 810, 09 грн.;

- ЗАТ "Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" в особі
філії "Ватутінського відділення
Промінвестбанку в м. Києві" на суму 619 417,
20 грн.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 05.02.2013 року у
справі № 43/75-15/7-б (головуючий суддя -
Ткаченко Б.О., суддя - Верховець А.А.,
суддя - Шипко В.В.) в задоволенні
клопотання ТОВ "Комбікормовий завод
"Піаст-Ніжин" про зупинення провадження
у справі № 43/75-15/7-б відмовлено.
Апеляційні скарги ТОВ "Рубі Роз Агрікол
Ко., ЛТД", ТОВ "Комбікормовий завод
Піаст-Ніжин", ВАТ "Український
науково-дослідний та проектний
інститут сталевих конструкцій імені
В.М.Шимановського", ПАТ КБ "Приватбанк",
ФГ "Полісся ММ" залишено без
задоволення, а ухвали господарського
суду м. Києва від 11.10.2012 року у справі №
43/75-15/7-б залишено без змін.

Не погоджуючись із ухвалами
господарського суду м. Києва від 11.10.2012
року та постановою Київського
апеляційного господарського суду від
05.02.2013 року у справі № 43/75-15/7-б, ТОВ
"Комбікормовий завод Піаст-Ніжин"
звернулося до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просило ухвали господарського
суду м. Києва від 11.10.2012 року та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 05.02.2013 року у
справі № 43/75-15/7-б скасувати, а справу
передати на новий розгляд до
господарського суду м. Києва.

Касаційна скарга була мотивована
порушенням судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
зокрема ст. ст. 31, 17 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції до набрання чинності з
19.01.2013 року змін, внесених Законом
України від 22.12.2011 року № 4212-VI) (далі -
Закон про банкрутство), ст. 204
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), ст. ст. 43, 43 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України).

Постановою Вищого господарського суду
України від 28.08.2013 року у справі №
43/75-15/7-б касаційну скаргу ТОВ
"Комбікормовий завод Піаст-Ніжин"
залишено без задоволення. Постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 05.02.2013 року у
справі № 43/75-15/7-б, ухвалу
господарського суду м. Києва від 11.10.2012
року в частині невизнання ТОВ
"Комбікормовий завод Піаст-Ніжин"
кредитором ЗАТ "Виробничо-торгова
фірма "Радосинь", ухвалу господарського
суду м. Києва від 11.10.2012 року в частині
визнання кредиторами ЗАТ
"Виробничо-торгова фірма "Радосинь" та
ТОВ "Укренергоремонт-2000", ухвалу
господарського суду м. Києва від 11.10.2012
року в частині відмови у задоволенні
клопотання ТОВ "Комбікормовий завод
Піаст-Ніжин" щодо звільнення керуючого
санацією Сиротенка О.О. залишено без
змін.

Постановою Верховного Суду України від
21.10.2014 року у справі № 43/75-15/7-б заяву ТОВ
"Комбікормовий завод Піаст-Ніжин"
задоволено. Постанову Вищого
господарського суду України від 28.08.2013
року у справі № 43/75-15/7-б скасовано, а
справу передано на новий касаційний
розгляд до Вищого господарського суду
України.

Верховним Судом України зазначено, що
застосовуючи ст. 14 Закону про
банкрутство, Вищий господарський суд
України помилково погодився з
висновками господарських судів про
відхилення заяви кредитора з дійсними
грошовими вимогами до боржника, що
суперечить нормам цивільного
законодавства і призвело до прийняття
незаконного рішення. При цьому,
Верховний Суд України вказав на те, що
вирішення питань, пов'язаних із
розглядом вимог кредитора, впливає на
законність формування реєстру вимог
кредиторів і має значення для
застосування положень ст. 17 Закону про
банкрутство.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 07.11.2014 року у справі №
43/75-15/7-б касаційну скаргу ТОВ
"Комбікормовий завод Піаст-Ніжин"
прийнято до провадження та призначено
розгляд касаційної скарги в засіданні
Вищого господарського суду України на
02.12.2014 року.

28.11.2014 року ТОВ "Комбікормовий завод
Піаст-Ніжин" подано доповнення до
касаційної скарги на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 05.02.2013 року та
ухвали господарського суду м. Києва від
11.10.2012 року у справі № 43/75-15/7-б,
відповідно до яких просило скасувати у
повному обсязі постанову Київського
апеляційного господарського суду від
05.02.2013 у справі № 43/75-15/7-б, скасувати
ухвалу господарського суду м. Києва від
11.10.2012 року у справі № 43/75-15/7-б про
невизнання кредиторами ЗАТ
"Виробничо-торгова фірма "Радосинь",
скасувати ухвалу господарського суду
м. Києва від 11.10.2012 року у справі №
43/75-15/7-б про визнання кредиторами ЗАТ
"Виробничо-торгова фірма "Радосинь",
скасувати ухвалу господарського суду
м. Києва від 11.10.2012 року у справі №
43/75-15/7-б про відмову в задоволенні
клопотання ТОВ "Комбікормовий завод
"Піаст-Ніжин" щодо звільнення
арбітражного керуючого Сиротенка О.О.
від виконання повноважень
розпорядника майна, керуючого санацією
та керівника ЗАТ "Виробничо-торгова
фірма "Радосинь". Звільнити з посади
розпорядника майна, керуючого санацією
та керівника ЗАТ "Виробничо-торгова
фірма "Радосинь" Сиротенка О.О.

19.12.2014 року ТОВ "Комбікормовий завод
Піаст-Ніжин" подано уточнення вимог
касаційної скарги на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 05.02.2013 року та
ухвали господарського суду м. Києва від
11.10.2012 року у справі № 43/75-15/7-б, зміст
резолютивної частини поданого
уточнення відповідає змісту поданих
28.11.2014 року доповнень до касаційної
скарги.

22.12.2014 року ТОВ "Комбікормовий завод
Піаст-Ніжин" подано уточнення вимог
касаційної скарги на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 05.02.2013 року та
ухвали господарського суду м. Києва від
11.10.2012 року у справі № 43/75-15/7-б,
відповідно до яких просило: скасувати у
повному обсязі постанову Київського
апеляційного господарського суду від
05.02.2013 у справі № 43/75-15/7-б; скасувати
ухвалу господарського суду м. Києва від
11.10.2012 року у справі № 43/75-15/7-б про
невизнання кредиторами ЗАТ
"Виробничо-торгова фірма "Радосинь";
скасувати ухвалу господарського суду
м. Києва від 11.10.2012 року у справі №
43/75-15/7-б про визнання кредиторами ЗАТ
"Виробничо-торгова фірма "Радосинь";
скасувати ухвалу господарського суду
м. Києва від 11.10.2012 року у справі №
43/75-15/7-б про відмову в задоволенні
клопотання ТОВ "Комбікормовий завод
"Піаст-Ніжин" щодо звільнення
арбітражного керуючого Сиротенка О.О.
від виконання повноважень
розпорядника майна, керуючого санацією
та керівника ЗАТ "Виробничо-торгова
фірма "Радосинь"; скасувати постанову
господарського суду м. Києва від 01.07.2014
року у справі № 43/75-15/7-б про визнання
ЗАТ "Виробничо-торгова фірма "Радосинь"
банкрутом в повному обсязі; припинити
повноваження розпорядника майна,
керуючого санацією та керівника ЗАТ
"Виробничо-торгова фірма "Радосинь"
арбітражного керуючого Сиротенка О.О.;
справу № 43/75-15/7-б передати на новий
розгляд до господарського суду м.
Києва.

В судовому засіданні 23.12.2014 року
уповноважений представник ТОВ
"Комбікормовий завод Піаст-Ніжин" подав
клопотання про відкликання уточнень
та доповнень до касаційної скарги, які
були подані 19.12.2014 року та 22.12.2014 року.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, переглянувши при новому
розгляді ухвали господарського суду м.
Києва від 11.10.2012 року та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 05.02.2013 року у
справі № 43/75-15/7-б на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, вивчивши матеріали справи,
перевіривши застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
врахувавши висновки Верхового Суду
України згідно постанови від 21.10.2014
року у даній справі, обговоривши доводи
касаційної скарги, вислухавши
представників учасників провадження у
справі, дійшла висновку про часткове
задоволення касаційної скарги,
виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 ГПК України
провадження у справах про банкрутство
здійснюється у порядку, передбаченому
цим кодексом з врахуванням вимог
Закону про банкрутство, норми якого, як
спеціальні норми права, превалюють у
застосуванні над загальними нормами
ГПК України.

Провадження у справі було порушено
відповідно до ст. 53 Закону про
банкрутство. Згідно з ч. 6 ст. 53 Закону
про банкрутство письмові заяви
кредиторів з вимогами до боржника
подаються до господарського суду у
місячний строк з дня опублікування
оголошення про порушення справи про
банкрутство. Керуючий санацією -
керівник боржника разом із
розпорядником майна зобов'язані
відповідно до вимог цього Закону
розглянути вимоги кредиторів і скласти
реєстр вимог кредиторів, письмово
повідомивши про результати розгляду
заявників та господарський суд (ч. 7 ст.
53 Закону про банкрутство).

Господарський суд в порядку,
передбаченому цим Законом, розглядає
реєстр вимог кредиторів, вимоги
кредиторів, щодо яких були заперечення
боржника і які не були включені до
реєстру вимог кредиторів. За
результатами розгляду господарський
суд виносить ухвалу, в якій зазначає
розмір визнаних судом вимог
кредиторів, затверджує реєстр вимог
кредиторів і визначає дату проведення
зборів кредиторів.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону про
банкрутство заяви з вимогами
конкурсних кредиторів, щодо яких є
заперечення боржника чи інших
кредиторів, розглядаються
господарським судом до винесення
ухвали про затвердження реєстру вимог.
За результатами розгляду зазначених
заяв господарський суд ухвалою визнає
чи відхиляє (повністю або частково)
вимоги таких кредиторів. Ухвала може
бути оскаржена в установленому
порядку.

Відхиляючи вимоги ТОВ "Комбікормовий
завод Піаст-Ніжин", господарські суди
попередніх інстанцій встановили, що:

- ТОВ "Комбікормовий завод "Піаст-Ніжин"
29.02.2008 року звернулося з заявою про
визнання кредиторських вимог на суму
3064834,60 грн., в тому числі 46710,00 грн.
відсотків за користування грошовими
коштами за договорами про надання
безвідсоткової фінансової допомоги;
193876,27 грн. пені, 426286,87 грн. збитків від
інфляції за час прострочення
користування грошовими коштами, що
були отримані боржником за договорами
про надання безвідсоткової фінансової
допомоги;

- на підтвердження заявлених вимог
товариством "Комбікормовий завод
"Піаст-Ніжин" надано укладені ним та
боржником два договори про надання
безвідсоткової фінансової допомоги
від 24.04.2007 року на суму 2389451,00 грн. та на
суму 38000,00 грн.;

- боржником було здійснено часткову
оплату за одним із договорів у розмірі
29490,00 грн., то непогашеною залишилась
заборгованість у розмірі 2397961,00 грн.;

- згідно зі Статутом ЗАТ "ВТФ "Радосинь",
в редакції, чинній на час укладення
зазначених договорів, голова правління
боржника мав право укладати угоди в
межах 100000,00 грн., а угоди, сума яких
перевищує 100000,00 грн. - лише за згодою
спостережної ради боржника;

- інформація про наявність згоди
спостережної ради ЗАТ
"Виробничо-торгова фірма "Радосинь" на
укладення договору від 24.04.2007 року на
суму 2389451,00 грн. (протокол засідання
спостережної ради) в матеріалах справи
відсутня;

- учасником заявника являвся Гевелюк
М.М., який на момент укладення договору
на суму 2389451,00 грн. був також членом
спостережної ради саме боржника, тому
при укладенні договору уповноважений
представник не міг не знати про дану
обставину і не міг бути необізнаним з
положеннями статуту боржника та з
рішеннями спостережної ради;

- заявником також не надано документів
які б підтверджували право
уповноваженого представника вказаного
в договорі його підписувати як і у
випадку щодо вимог на суму 38000,00 грн. про
надання безвідсоткової фінансової
допомоги від 24.04.2007 року до заяви також
не додано документів, які б
підтверджували право уповноваженого
представника його підписувати;

- в матеріалах справи відсутні
банківські виписки, які засвідчують
зарахування даних коштів на рахунки
боржника та докази щодо відображення
їх у бухгалтерській діяльності сторін.

Встановивши наведені обставини,
господарські суди, з якими погодився і
Вищий господарський суду України в
постанові від 28.08.2013 року, дійшли
висновку про те, що зазначені договори
про надання безвідсоткової фінансової
допомоги не можуть бути правовою
підставою для виникнення грошових
зобов'язань боржника перед заявником і
відмовили у визнанні ТОВ
"Комбікормовий завод "Піаст-Ніжин"
кредитором боржника.

Скасовуючи постанову Вищого
господарського суду України від 28.08.2013
року у справі № 43/75-15/7-б, Верховний Суд
України не погодився з такими
висновками судів попередніх інстанцій,
виходячи з такого.

Порядок укладення договорів,
виникнення, виконання, припинення
зобов'язань врегульовано ЦК України.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Правочини сторін про надання
безвідсоткової фінансової допомоги
укладалися від імені юридичних осіб:
від ЗАТ "Виробничо-торгова фірма
"Радосинь" - головою правління -
Діжечком В.А. та представником ТОВ
"Комбікормовий завод Піаст - Ніжин" -
Дрипсом Р.

Верховний Суду України вказав на те, що
перевищення представником повноважень
щодо суми договору між юридичними
особами закон не визначає підставою
для визнання такого правочину
нікчемним. Ні окремо, ні у межах
провадження справи про банкрутство
правочини недійсними не визнавалися.

При цьому, Верховний Суду України
зазначив, що судами також не враховано,
що у випадку визнання правочинів
недійсними правовим наслідком згідно
зі ст. 216 ЦК України буде пов'язане з їх
недійсністю зобов'язання боржника
повернути заявнику грошові кошти, які
він одержав на виконання цих
правочинів. Отже, застосовуючи ст. 14
Закону про банкрутство, Вищий
господарський суд України помилково
погодився з висновками господарських
судів про відхилення заяви кредитора з
дійсними грошовими вимогами до
боржника, що суперечить нормам
цивільного законодавства і призвело до
прийняття незаконного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11128 ГПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Ч. 1 ст. 33 та ч. 2 ст. 34 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Верховний Суд України в постанові від
21.10.2014 року наголосив на тому, що при
вирішенні питання про визнання вимог
кредиторів суди попередніх інстанцій
не досліджували наданих ТОВ
"Комбікормовий завод Піаст-Ніжин"
платіжних документів.

Відповідно до п. 1, 2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про судове рішення" № 6 від 23.03.2012 року
рішення з господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні,
зокрема, яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Оскаржені судові акти таким вимогам не
відповідають. Як суд першої інстанції,
так і апеляційний господарські суди
при вирішенні питання про невизнання
вимог кредиторів, визнання вимог
кредиторів і затвердження реєстру
вимог кредиторів, та оцінки діяльності
керуючого санацією припустились
неправильного застосування приписів ч.
1 ст. 43 ГПК України стосовно всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в
судовому процесі всіх обставин справи
в їх сукупності, що відповідно до ч. 1 ст.
11110 ГПК України є підставою для
скасування судового рішення у справі.

Враховуючи, що оцінка доказів і
з'ясування обставин у справі на
підставі ст. 1117 ГПК України знаходяться
поза межами компетенції суду
касаційної інстанції, а ухвала
господарського суду м. Києва від 11.10.2012
року, якою було відмовлено в
задоволенні заяви ТОВ "Комбікормовий
завод "Піаст-Ніжин" про визнання
кредитором ЗАТ "Виробничо-торгова
фірма "Радосинь" на суму 3 064 834,58 грн.
прийнята без дослідження первинних
документів, та з неправильним
застосуванням норм матеріального
права, на що вказав Верховний Суд
України, то колегія суддів Вищого
господарського суду України дійшла
висновку, що вказана ухвала підлягає
скасуванню у відповідній частині.

Крім того, колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає за
необхідне зазначити таке.

Відповідно до абз. абз. 3, 4 ч. 4 ст. 14
Закону про банкрутство заяви з
вимогами конкурсних кредиторів, щодо
яких є заперечення боржника, чи інших
кредиторів розглядаються
господарським судом до винесення
ухвали про затвердження реєстру вимог.

За результатами розгляду зазначених
заяв господарський суд ухвалою визнає
чи відхиляє (повністю або частково)
вимоги таких кредиторів. Ухвала може
бути оскаржена в установленому
порядку.

Відповідний порядок розгляду заяв з
вимогами конкурсних кредиторів, щодо
яких є заперечення боржника,
встановлений статтею 14 Закону про
банкрутство, і є притаманним
провадженню за загальною процедурою,
так і провадженню в порядку ст. 53 Закону
про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи,
розгляд клопотань про звільнення
арбітражного керуючого Сиротенка О.О.
від виконання повноважень
розпорядника майна, керуючого санацією
та в.о. керівника ЗАТ "Виробничо-торгова
фірма "Радосинь", розгляд поданого на
затвердження суду першої інстанції
реєстру вимог кредиторів та розгляд
вимог конкурсних кредиторів щодо яких
були заперечення боржника, здійснений
господарським судом м. Києва в одному
судовому засіданні, з винесенням трьох
оскаржуваних ухвал у відповідній
послідовності.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону про
банкрутство у попередньому засіданні
господарський суд розглядає реєстр
вимог кредиторів, вимоги кредиторів,
щодо яких були заперечення боржника і
які не були включені розпорядником
майна до реєстру вимог кредиторів.

За результатами розгляду
господарський суд виносить ухвалу, в
якій зазначається розмір визнаних
судом вимог кредиторів, які
включаються розпорядником майна до
реєстру вимог кредиторів, та
призначається дата проведення зборів
кредиторів.

Формуляр (протокол судового засідання
від 11.10.2012 року у справі № 43/75-15/7-б
свідчить про те, що ухвала від 11.10.2012
року, якою, серед іншого, було
відмовлено в задоволенні заяви ТОВ
"Комбікормовий завод "Піаст-Ніжин" про
визнання кредитором ЗАТ
"Виробничо-торгова фірма "Радосинь" на
суму 3 064 834,58 грн. була винесена після
проголошення ухвали про визнання
кредиторами та затвердження реєстру
вимог кредиторів, що не відповідає
вимогам абз. 2 ч. 4 ст. 14 Закону про
банкрутство.

Враховуючи, що ці ухвали є
взаємопов'язаними, то затвердження
реєстру вимог кредиторів ЗАТ
"Виробничо-торгова фірма "Радосинь" до
розгляду вимог кредитора - ТОВ
"Комбікормовий завод "Піаст-Ніжин", щодо
вимог якого були заперечення боржника -
є передчасним, оскільки ухвала, в якій
зазначається розмір визнаних судом
вимог кредиторів, є підставою для
визначення кількості голосів, які
належать кожному кредитору при
прийнятті рішення на зборах
кредиторів.

Щодо ухвали господарського суду м.
Києва від 11.10.2012 року, якою було
відмовлено в задоволенні клопотань про
звільнення арбітражного керуючого
Сиротенка О.О. від виконання
повноважень розпорядника майна та
керуючого санацією ЗАТ
"Виробничо-торгова фірма "Радосинь", про
звільнення арбітражного керуючого
Сиротенка О.О. від виконання обов'язків
керівника боржника, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи,
окремими кредиторами, щодо вимог яких
були заперечення боржника, до
господарського суду м. Києва подані
клопотання про звільнення
арбітражного керуючого Сиротенка О.О.
від виконання повноважень
розпорядника майна та керуючого
санацією ЗАТ "Виробничо-торгова фірма
"Радосинь", про звільнення арбітражного
керуючого Сиротенка О.О. від виконання
обов'язків керівника боржника.

Так, 04.07.2012 року надійшло клопотання ВАТ
"Український науково-дослідний та
проектний інститут сталевих
конструкцій імені В.М. Шимановоського;
04.07.2012 року та 11.10.2012 року надійшли
клопотання ТОВ "Словянський-Центр";
10.07.2012 року надійшло клопотання ТОВ
"Комбікормовий завод "Піаст-Ніжин";
30.07.2012 року надійшло клопотання ФГ
"Полісся-ММ". Подані клопотання
обґрунтовані тим, що розпорядником
майна боржника не своєчасно подано до
господарського суду реєстр вимог
кредиторів та не направлено кредиторам
повідомлення про розгляд заявлених
ними кредиторських вимог, а також
вчинені дії, які на думку заявників
поданих клопотань, свідчать про
зловживання ним своїми повноваженнями.

Господарський суд м. Києва, з яким
погодився Київський апеляційний
господарський суд, розглядаючи подані
клопотання, прийшов до висновку, що
вони не находять фактичного
підтвердження наявними в матеріалах
справи документами.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 23.06.2011 року припинено повноваження
розпорядника майна ЗАТ
"Виробничо-торгова фірма "Радосинь"
арбітражного керуючого Крупки Б.Г.,
призначено розпорядником майна
боржника арбітражного керуючого
Сиротенка О.О., продовжено процедуру
санації ЗАТ "Виробничо-торгова фірма
"Радосинь" на шість місяців, до 23.12.2011
року, продовжено повноваження
керуючого санацією боржника - Голови
наглядової Ради Гевелюка М.М. на шість
місяців, до 23.12.2011 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 06.07.2011 року звільнено Гевелюка М.М.
від виконання повноважень керуючого
санацією ЗАТ "Виробничо-торгова фірма
"Радосинь", призначено керуючим
санацією ЗАТ "Виробничо-торгова фірма
"Радосинь" арбітражного керуючого
Сиротенка О.О., звільнено Гевелюка М.М.
від виконання обов'язків керівника ЗАТ
"Виробничо-торгова фірма "Радосинь",
покладено виконання обов'язків
керівника ЗАТ "Виробничо-торгова фірма
"Радосинь" на розпорядника майна
боржника Сиротенка О.О.

Згідно з ч. 6 ст. 31 Закону про
банкрутство при реалізації своїх прав
та обов'язків арбітражний керуючий
зобов'язаний діяти сумлінно та розумно
з урахуванням інтересів боржника та
його кредиторів.

Виходячи з положень ч. 10 ст. 13 Закону про
банкрутство при здійсненні своїх
повноважень розпорядник майна
зобов'язаний діяти добросовісно,
розумно, враховувати інтереси боржника
та його кредиторів. Розпорядник майна
несе відповідальність за неналежне
виконання своїх повноважень
відповідно до законодавства України.

Повноваження керуючого санацією
передбачені ст. 17 Закону про
банкрутство, відповідно до якої,
зокрема, керуючий санацією може бути
звільнений господарським судом від
виконання повноважень керуючого
санацією, про що виноситься ухвала, у
таких випадках: за його заявою; на
підставі рішення комітету кредиторів у
разі невиконання чи неналежного
виконання ним своїх обов'язків. При
цьому комітет кредиторів повинен
запропонувати кандидатуру іншого
керуючого санацією, про що виноситься
ухвала господарського суду.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що висновок
господарського суду м. Києва щодо
відмови в задоволенні клопотань про
звільнення арбітражного керуючого
Сиротенка О.О. від виконання
повноважень розпорядника майна та
керуючого санацією ЗАТ
"Виробничо-торгова фірма "Радосинь", про
звільнення арбітражного керуючого
Сиротенка О.О. від виконання обов'язків
керівника боржника є передчасним,
оскільки вирішення питання щодо
відповідності дій арбітражного
керуючого вимогам Закону про
банкрутство безпосередньо пов'язане з
результатами розгляду вимог
кредиторів керуючим санацією -
керівником боржника разом із
розпорядником майна, розглядом
господарським судом реєстру вимог
кредиторів та вимог кредиторів щодо
яких були заперечення боржника і які не
були включені до реєстру вимог
кредиторів.

Натомість, суд першої інстанції
відмовив в задоволенні вказаних
клопотань без врахування встановлених
під час розгляду вимог кредиторів
обставин щодо яких були заперечення
боржника.

Виходячи із викладеного та враховуючи,
що оцінка доказів і з'ясування обставин
у справі на підставі ст. 1117 ГПК України
знаходяться поза межами компетенції
суду касаційної інстанції, а прийнятті
у справі судові акти не можна вважати
законними та обґрунтованими, колегія
суддів Вищого господарського суду
України дійшла висновку про їх
скасування з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно перевірити доводи, на
яких ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін, і, в залежності від
встановлених обставин, вирішити спір у
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права, що підлягають
застосуванню до наявних
правовідносин. При цьому, відповідно до
вимог ст. 82 ГПК України, обираючи при
прийнятті рішення правову норму, що
підлягатиме застосуванню до спірних
правовідносин, господарський суд
зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, які викладені
у рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч.
1. ст. 11116 цього Кодексу.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Комбікормовий завод "Піаст-Ніжин"
задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду м. Києва від
11.10.2012 року у справі № 43/75-15/7-б (про
відмову в задоволенні заяв кредиторів)
скасувати в частині відмови в
задоволенні заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Комбікормовий завод "Піаст-Ніжин" про
визнання кредитором Закритого
акціонерного товариства
"Виробничо-торгова фірма "Радосинь" на
суму 3 064 834,58 грн.

Ухвалу господарського суду м. Києва від
11.10.2012 року у справі № 43/75-15/7-б (про
визнання кредиторами та затвердження
реєстру вимог кредиторів) скасувати
повністю.

Ухвалу господарського суду м. Києва від
11.10.2012 року у справі № 43/75-15/7-б (про
відмову в задоволенні клопотань щодо
звільнення керуючого санацією
Сиротенка О.О.) скасувати повністю.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 05.02.2013 року у
справі № 43/75-15/7-б скасувати в частині:

- залишення без змін ухвали
господарського суду м. Києва від 11.10.2012
року у справі № 43/75-15/7-б (про відмову в
задоволенні заяв кредиторів) щодо
відмови в задоволенні заяви Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Комбікормовий завод "Піаст-Ніжин" про
визнання кредитором Закритого
акціонерного товариства
"Виробничо-торгова фірма "Радосинь" на
суму 3 064 834,58 грн.;

- залишення без змін ухвали
господарського суду м. Києва від 11.10.2012
року у справі № 43/75-15/7-б (про визнання
кредиторами та затвердження реєстру
вимог кредиторів);

- залишення без змін ухвали
господарського суду м. Києва від 11.10.2012
року у справі № 43/75-15/7-б (про відмову в
задоволенні клопотань щодо звільнення
керуючого санацією Сиротенка О.О.).

В іншій частині постанову Київського
апеляційного господарського суду від
05.02.2013 року у справі № 43/75-15/7-б залишити
без змін.

Справу № 43/75-15/7-б у скасованій частині
передати на новий розгляд до
господарського суду м. Києва в іншому
складі суду.

Головуючий: Погребняк В.Я. Судді:
Білошкап О.В. Міщенко П.К.