РІШЕННЯ

"22" грудня 2014 р.Справа № 921/1130/14-г/7

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

розглянув матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" просп. Московський, 9, корп.5, офіс 101, м. Київ, 04073

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг" вул. Незалежності, 68а, Васильківці, Гусятинський район, Тернопільська область, 48257

За участю представників:

позивача: Максимченко І.В. - довіреність №20-12/13-3 від 20.12.2013р.;

відповідача: Берегуляк О.В. - довіреність №1/7-305/5 від 01.12.2014р.;

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг" про вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг" предмету лізингу, а саме Причіпну ємність до агрегату для внесення зневодненого аміаку, 7,6 м.куб., серійний номер Q1100839, 2011 року виготовлення та повернення його Товариству з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль".

Ухвалою господарського суду від 18.11.2014р. відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" про вжиття заходів до забезпечення позову №б/н від 16.10.2014р. шляхом заборони ТОВ "Мрія-Лізинг" вчиняти будь-які дії щодо розпорядження та користування майном, а саме: причіпною ємкістю до агрегату для внесення зневодненого аміаку, 7,6 м.куб., серійний номер Q1100839, 2011 року виготовлення, в тому числі здійснювати його транспортування, розкомплектування, демонтаж, змінювати його місцезнаходження, відчужувати предмет лізингу, передавати в найм, оренду, користування та сублізинг третім особам.

В судових засіданнях з 18.11.2014р. по 02.12.2014р., з 02.12.2014р. по 09.12.2014р., з 09.12.2014р. по 18.12.2014р. та з 18.12.2014р. по 22.12.2014р., на підставі ст. 77 ГПК України, оголошувалися перерви для надання можливості сторонам надати докази на підтвердження заявлених вимог та заперечень.

Ухвалою суду від 02.12.2014р. за клопотанням представника відповідача, відповідно до ст. 69 ГПК України, строк розгляду справи продовжено на 15 днів до 22.12.2014р.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору фінансового лізингу №LC5554-07/11 від 15.07.2011р. в частині сплати комісії,яка входить до складу лізингових платежів за користування предметом лізингу у період з червня по вересень 2014 року, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 30.09.2014р. в розмірі 3143,18 грн., що стало підставою для витребування предмету лізингу в судовому порядку. Також, просить суд звернути увагу на те, що станом на день розгляду справи за відповідачем рахується заборгованість по повній оплаті лізингових платежів за жовтень - листопад 2014р.

Відповідач у своєму відзиві на позов проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що невиконання неправомірної вимоги щодо сплати лізингових платежів не може вважатися істотним порушенням договору та не може бути підставою для односторонньої відмови від договору фінансового лізингу. Також, звернув увагу суду на те, що виставлені рахунки-фактури були з грубим порушенням норм чинного законодавства оскільки у них було відкориговані суми лізингових платежів відповідно до курсу іноземної валюти, що суперечить ст.ст. 99, 117 Конституції України, ч. 2 ст. 198 ГК України та п. 1 Постанови КМУ "Про удосконалення порядку формування цін" №1998 від 18.12.1998р.

У свою чергу позивач надав заперечення на відзив, в якому вважає, що дані посилання є необґрунтованими оскільки, згідно з частинами 1, 2 статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Сторонам при визначенні грошового зобов'язання не забороняється використовувати як грошовий еквівалент іноземну валюту, при цьому порядок визначення сум, що підлягають сплаті у гривнях, сторони можуть визначити у договорі. Твердження відповідача, що пункти договору фінансового лізингу суперечать статтям 99, 117 Конституції України, частині 2 статті 198 ГК України, пункту 1 Постанови КМУ від 18.12.1998 року "Про удосконалення порядку формування цін", "Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових санкцій органами державного контролю за цінами", що затверджено Наказом №298/519 від 03.12.2001р. є необґрунтованими та безпідставними, а пункти договору не тільки не суперечать чинному законодавству, а повністю відповідають їм.

Відповідачем подано клопотання від 02.12.2014р. про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням господарського суду м. Києва у справі №910/23669/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг" до Товариства з обмеженою відповідальність "Райффайзен Лізинг Аваль" про припинення дії, яка порушує право. В обґрунтування підстав зупинення провадження відповідач посилається на те, що рішення у даній справі залежить від результатів розгляду справи заявленої у клопотанні, оскільки суд дасть оцінку правомірності вимог позивача зазначених у рахунках-фактурах доданих до матеріалів справи (№LC5554-07/11/34-057 від 02.06.2014р. на суму 742,54 грн., №LC5554-07/11/35-059 від 01.07.2014р. на суму 745,78 грн., №LC5554-07/11/36-061 від 01.08.2014. на суму 778,94 грн., №LC5554-07/11/37-063 від 01.09.2014р. на суму 875,92 грн.), в яких суми лізингових платежів відкориговані відповідно до п.п 2.5 та 4.4 фінансового лізингу №LC5554-07/11 від 15.07.2011р. до курсу іноземної валюти, не зважаючи на відсутність імпортної складової в структурі лізингових платежів,так як договір укладений між резидентами України,а тому такі є односторонньою зміною Лізингодавцем ціни лізингу, що не відповідає приписам глав 54, 58 ЦК України, ч. 2 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", ст.ст. 99, 117 Конституції України, ч. 2 ст. 198 ГК України, постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.1998р. №1998 "Про удосконалення порядку формування цін" та порушує майнові права та інтереси відповідача.

Представник позивача просить клопотання відхилити посилаючись на те, що відповідач сплату лізингових платежів зобов'язаний здійснювати згідно договору лізингу і графіку сплати лізингових платежів до яких не включені суми коригування винагороди, сплату таких чергових платежів відповідач не підтвердив, а тому відсутні підстави для зупинення провадження у справі, так як справи не є взаємопов'язаними.

Суд, розглянувши клопотання, відхиляє його, оскільки підставою для зупинення провадження у справі відповідно до ст. 79 ГПК України, п. 3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" є неможливість суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом у іншій справі. Так як, предметом позову у справі №910/23669/14 є зобов'язання ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" припинити коригування лізингових платежів на підставі пункту 4.4 Договору фінансового лізингу №LC5554-07/11 від 15.07.2011р., а тому встановлені обставини у цій справі не можуть вплинути на подання і оцінку доказів у справі яка розглядається, де предметом дослідження є лізингові платежі нараховані по даному договору за період з червня по вересень 2014р.

В судовому засіданні 22.12.2014р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, які просить задовольнити та врахувати, що відповідно до умов договору, останній є розірваний в односторонньому порядку відповідно до чинного законодавства та умов договору.

Представник відповідача підтвердив заявлені ним заперечення щодо позовних вимог, просить в позові відмовити.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду спору учасників судового процесу, встановив:

- між Товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мрія - Лізинг" (далі - Лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №LС5554-07/11, відповідно якого сторони взяли на себе зобов'язання:

- Лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу зобов'язується набути у власність Лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно зазначене у специфікації до договору - Причіпну ємність до агрегату для внесення зневодненого аміаку, 7,6 м.куб, 2011 року виготовлення, а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу, експлуатувати його на території України та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору (п. 1.1 умов договору фінансового лізингу);

- строк лізингу складається за періодів лізингу у кількості 60 місяців, починаючи з першого періоду лізингу, визначеного за правилами договору та додатків до нього (п. 1.7 умов фінансового договору);

- загальна вартість Предмету лізингу на момент укладення договору зазначається в Специфікації та складає 211867,50 грн. (Додаток 2, п. 2.1 умов фінансового договору);

- заборгованість Лізингоодержувача перед Лізингодавцем виникає в момент здійснення Лізингодавцем будь-яких платежів на виконання договору в сумі, що перевищує розмір фактично сплаченого Лізингоодержувачем авансового лізингового платежу, розрахованого за правилами цього розділу, по відношенню до фактично сплачених Лізингодавцем платежів, розрахованих за правилами п.п. 2.2, 2.3, 2.5 умов договору (п.3.1. умов договору);

- розрахований у грошовому еквіваленті іноземної валюти розмір заборгованості Лізингоодержувача зазначається у графіку розрахунку заборгованості (додаток 1 до договору), який сторони підписують після визначення остаточної вартості предмета лізингу (п. 3.2 умов договору);

- Лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування придбання предмета лізингу у період з моменту підписання договору до повної виплати Лізингоодержувачем заборгованості Лізингодавцю, визначеної за ставкою LIBOR 3М плюс 7% від всієї суми заборгованості, а також щомісячно сплачує Лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складаються з суми, що ставиться в погашення вартості предмета лізингу та комісії Лізингодавця (п.п. 4.2, 4.3 умов договору, додаток №1 до договору);

- розмір комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в п.4.2 договору, від заборгованості Лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингу згідно графіку (додатку 1 до договору), комісія Лізингодавця розрахована у гривнях, не може бути менше різниці між поточним лізинговим платежем у гривні та граничною сумою, яка становить в погашення заборгованості Лізингоодержувача згідно даних колонки D Графіку (п. 4.4 умов договору);

- пунктом 6.1 договору передбачено, що лізингодавець має право достроково, в односторонньому порядку розірвати договір, зокрема, у випадку несплати лізингових платежів, прострочення яких становить більше 30 днів (підпункт 6.1.2 договорів). Відповідно до пункту 6.2 договору у випадку настання зазначених в підпунктах 6.1.1 - 6.1.7 договору обставин лізингодавець письмово повідомляє про це лізингоодержувача з зазначенням строку для усунення таких порушень. Якщо лізингоодержувач у встановлений лізингодавцем строк не усуває вчинені порушення, лізингодавець має право здійснити дії, зазначені в п. 6.1 договору. Пунктом 10.2 загальних умов фінансового лізингу, що є невід'ємною частиною договору, передбачено, що договір достроково припиняється в останній день місяця, в якому має місце направлення лізингодавцем лізингоодержувачу письмового повідомлення про прийняття лізингодавцем рішення про дострокове припинення договору з підстав зазначених розділом 6 договору.

Угодою про внесення змін до договору фінансового лізингу від 13.06.2014р. сторони погодили зміни до додатку №1 до договору та виклали його у новій редакції, яким передбачено, що всі відомості та розрахункові дані, зазначені у графіку в грошовому еквіваленті іноземної валюти підлягають перерахунку у гривню в порядку та на умовах, визначених договором, в т.ч. Методикою розрахунку лізингових платежів.

На виконання умов договору фінансового лізингу Лізингодавець передав, а Лізингоодержувач прийняв у користування, а саме: причіпну ємність до агрегату для внесення зневодненого аміаку, 7,6 м.куб., нова 2011 року виготовлення, серійний №Q1100839, що підтверджується Актом приймання-передачі предмета лізингу від 31.08.2011р., який підписаний представниками сторін без заперечень, підписи яких скріплені печатками.

Лізингодавцем надіслана 18.08.2014р. на адресу відповідача зазначену в договорі та яка відповідає даним ЄДРПОУ (Тернопільська область, Гусятинський район, с.Васильківці, вул. Незалежності, 68а), вимога №1094-08/14 від 15.08.2014р. з вимогою оплатити протягом трьох днів заборгованість по договору в сумі 2267,26 грн., яка склалася станом на 08.08.2014р.

У зв'язку з непогашенням боргу, лізингодавець направив 15.09.2014р. на адресу лізингоодержувача письмове повідомлення №1284-09/14 від 15.09.2014р. про односторонню відмову від договору фінансового лізингу №LC5554-07/11 та вимогою повернути Предмет лізингу, у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань, а саме не оплатою лізингових платежів по рахунках: LC5554-07/11/34-057 від 02.06.2014р. на суму 742,54 грн., №LC5554-07/11/35-059 від 01.07.2014р. на суму 745,78 грн., №LC5554-07/11/36-061 від 01.08.2014. на суму 778,94 грн., №LC5554-07/11/37-063 від 01.09.2014р. на суму 875,92 грн.

Того ж дня, вищевказану вимогу було направлено кур'єрською службою "ТЕКС Україна", однак Лізингоодержувач відмовився від отримання даної кореспонденції.

Також 15.09.2014р. Лізингодавцем було надіслано телеграму, в якій він повідомив про відмову від договорів фінансового лізингу, у т.ч. і № LC5554-07/11 від 15.07.2011р.

Вищезазначену кореспонденцію відповідач одержувати відмовився, що підтверджено повідомленнями ТОВ "ТЕКС Україна", який надає послуги позивачу щодо доставки за допомогою кур'єрського зв'язку мережі "ТЕКС Україна" на підставі договору про надання кур'єрських послуг №ДГ-0010 від 09.02.2009р.

16.09.2014р. в газеті "Урядовий кур'єр" №169 опубліковано повідомлення про односторонню відмову ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" від договорів фінансового лізингу, у т.ч. і №LC5554-07/11 від 15.07.2011р та вимогою повернути предмет лізингу.

Неодержання відповідачем кореспонденції та не проведення платежів по рахунках, стало підставою для звернення позивача з позовом.

Суд, керуючись ст. 43 ГПК України, давши оцінку поданим доказам та наведеним учасниками судового процесу доводам, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

При цьому суд виходив з наступного:

- відносини лізингу регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК) (§ 6 гл. 58), Господарського кодексу України (далі - ГК) (ст. 292) та Законом України «Про фінансовий лізинг» (далі - Закон про лізинг).

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ГК лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів». Залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний,правове регулювання яких здійснюється відповідно до ГК та інших законів (ч.2,7ст.292 ГК ).

Згідно ст. 806 ЦК за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду), про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом (ч.2 ст.806 ЦК).

Отже, норми ЦК та ГК передбачають правове регулювання відносин лізингу (за окремими видами та формами) спеціальними законами.

Цивільно-правові відносини,що виникають із непрямого договору фінансового лізингу регулюються спеціальним законом - Законом про лізинг,згідно з ч. 2 ст. 1 якого за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі) та положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються Законом про лізинг.

За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність.

Отже, договір фінансового лізингу поєднує в собі, зокрема, елементи договорів оренди та купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 16 Закону про лізинг лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Належне виконання лізингоодержувачем обов'язків зі сплати всіх лізингових платежів, передбачених договором лізингу, означає реалізацію ним права на викуп отриманого в лізинг майна.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч.3 ст. 651 ЦК).

Лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом (п.3ч.1ст.10 Закону про лізинг).

Таким випадком згідно ч.2 ст.7 Закону про лізинг,п.6.1 договору , лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову(ч.3ст.7 Закону про лізинг).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем не здійснено платежі по рахунках LC5554-07/11/34-057 від 02.06.2014р. на суму 742,54 грн., №LC5554-07/11/35-059 від 01.07.2014р. на суму 745,78 грн., №LC5554-07/11/36-061 від 01.08.2014. на суму 778,94 грн., №LC5554-07/11/37-063 від 01.09.2014р. на суму 875,92 грн., у зв'язку з чим сума заборгованості за період червень - вересень 2014р. складає 3143,18 грн.

Дана сума платежу складає комісію, складову лізингових платежів, розраховану відповідно до п.6.1.1 "Загальні умови фінансового лізингу" (Додаток №4 до договору) та за Методикою узгодженою сторонами у Додатку №1 до договору лізингу.

Відповідач не надав суду доказів сплати лізингових платежів та не підтвердив доказами причини невиконання грошового зобов'язання по договору.

Доводи відповідача про те, що сума в рахунках не відповідає дійсності, так як складова винагороди розрахована з порушенням законодавства, суд не приймає до уваги, оскільки станом на день прийняття рішення умови договору є чинними. Крім того, стверджуючи про неправомірність здійснених нарахувань винагороди у рахунках в порядку передбаченому умовами договору лізингу, відповідач не надав доказів сплати таких платежів у розмірі, який він вважає є правильним.

Також, відповідач не заперечує здійснення ним платежів за попередні періоди, які розраховувалися у такому ж порядку передбаченому договором (додаток №1) та ст.16 Закону про лізинг, що і в спірних розрахунках.

Позивачем, в порядку передбаченому п.6.2 договору, п.10.2 додатку до договору №4 повідомлено відповідача про відмову від договору лізингу шляхом опублікування 16.09.2014р. повідомлення в газеті "Урядовий кур'єр" №169, оскільки від одержання рекомендованої поштової кореспонденції відповідач відмовився без пояснення причин, а тому вважається, що договір достроково припинився 30.09.2014р.

При таких обставинах, вимога про повернення предмету лізингу підлягає до задоволення, оскільки є наслідком відмови від договору фінансового лізингу визначеного ч.2 ст.7, п.3 ч.1 ст.10 Закону про лізинг, яким передбачено право лізингодавця вимагати повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках.

Позивачем доведено право на повернення предмету лізингу у разі порушення лізингоодержувачем грошових зобов'язань по сплаті лізингових платежів, що встановлено матеріалами справи і не спростовано відповідачем.

Судовий збір, покладається на відповідача згідно ст. 49 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 43, 49,82, 84 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг" (вул. Незалежності, 68А, с. Васильківці Густинського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 35855770) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (просп. Московський, 9, корп.5, офіс 101, м. Київ, ідентифікаційний код 34480657) предмет лізингу, а саме: Причіпну ємність до агрегату для внесення зневодненого аміаку, 7,6 м.куб., серійний номер Q1100839, 2011 року виготовлення.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія-Лізинг" (вул. Незалежності, 68А, с. Васильківці Густинського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 35855770) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (просп. Московський, 9, корп.5, офіс 101, м. Київ, ідентифікаційний код 34480657) - 4237 (чотири тисячі двісті тридцять сім) грн. 35 коп. судового збору.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено "15" січня 2015р.

Суддя М.С. Стадник