КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2014 р. Справа№ 910/13150/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Новікова М.М.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

за участю представників:

від позивача: Богданов М.Я. -
директор

від відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Будівельна компанія
„УкрСпецБуд-Монтаж"

на рішення господарського суду міста
Києва

від 03.09.2014 (суддя Гулевець
О.В.)

у справі №910/13150/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Євробуд-Еліт"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Будівельна
компанія „УкрСпецБуд-Монтаж"

про розірвання договору про
спільну діяльність (просте товариство)

№1 від 20.02.2012

У судовому засіданні 09.12.2014
оголошувалась перерва до 16.12.2014, у
зв'язку із чим постанова приймається
вказаною датою.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду міста
Києва були передані позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Євробуд-Еліт" (надалі
- позивач, ТОВ "Євробуд-Еліт") до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"УкрСпецБуд-Монтаж" (надалі -
відповідач, ТОВ "Будівельна компанія
"УкрСпецБуд-Монтаж") про розірвання
договору про спільну діяльність
(просте товариство) №1 від 20.02.2012 року.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 03.09.2014 у справі №910/13150/14
позовні вимоги задоволено: розірвано
договір про спільну діяльність (просте
товариство) №1 від 20.02.2012, укладений між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Євробуд-Еліт" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"УкрСпецБуд-Монтаж".

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 03.09.2014 у справі №910/13150/14
та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що рішення суду першої
інстанції прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права
і є таким, що не відповідає фактичним
обставинам справи. Зокрема, апелянт
зазначає, що відповідач поступово
виконував умови договору та поніс у
зв'язку із цим значні витрати. При
цьому, скаржник вказує на те, що умовами
спірного договору не визначено часових
рамок виконання ТОВ "Будівельна
компанія "УкрСпецБуд-Монтаж"
покладених на нього обов'язків за
договором, а тому відповідачем не було
порушено умов договору. На думку
апелянта, позивач згідно положень ст.
1142 ЦК України може ставити питання про
розірвання договору про спільну
діяльність лише після відшкодування
реальних збитків, понесених ТОВ
"Будівельна компанія
"УкрСпецБуд-Монтаж". Крім того,
відповідач вважає, що судом першої
інстанції безпідставно взято до уваги
лист Головного управління Міндоходів у
Львівській області про відсутність
реєстрації спірного договору, оскільки
зазначений договір підлягав
реєстрації у податковому органі за
місцем знаходження відповідача, тобто
у місті Києві.

18.11.2014 та 16.12.2014 від позивача надійшли
клопотання про приєднання додаткових
доказів до матеріалів справи та
додаткові пояснення до відзиву на
апеляційну скаргу. У вищевказаних
клопотання позивач просить долучити до
матеріалів справи докази на
спростування доводів відповідача, які
викладені у апеляційній скарзі.

Розглянувши зазначені клопотання
позивача, колегія суддів дійшла до
висновку про відсутність підстав для
їх задоволення, у зв'язку із
відсутністю достатнього обґрунтування
позивачем в порядку статті 101 ГПК
України об'єктивних причин
неможливості подання вказаних доказів
до суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Так, позивачем не
було вчинено відповідних дій з метою
подання вказаних доказів до місцевого
господарського суду, клопотання про
витребування доказів, у разі
неможливості їх подати самостійно,
позивачем також не заявлялось. Крім
того, колегія суддів звертає увагу на
те, що частина документів, які
долученні до поданих позивачем
клопотань вже наявна у матеріалах
справи.

09.12.2014 від відповідача надійшло
клопотання про призначення у справі
судової будівельної експертизи, з
метою встановлення того які роботи
були виконанні відповідачем за умовами
договору, якою є вартість таких робіт
та чи відповідають виконані роботи
нормам ДБН.

Розглянувши зазначене клопотання у
судовому засіданні 16.12.2014 колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав для його задоволення.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 41 ГПК
України, для роз'яснення питань, що
виникають при вирішенні
господарського спору і потребують
спеціальних знань, господарський суд
призначає судову експертизу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
з огляду на предмет спору у даній
справі та зважаючи на те, що позивачем
не заперечується факт часткового
виконання відповідачем робіт за
договором (про що сторонами підписано
відповідний акт та визначено вартість
таких робіт), заявлені відповідачем у
клопотанні питання, які він вважає за
необхідне поставити на вирішення
судовому експерту, не входять до
предмету доказування у даній справі та
у даному випадку не є такими,
роз'яснення яких потребує спеціальних
знань, у зв'язку із чим суд не вбачає
підстави для призначення у даній
справі судової будівельно-технічної
експертизи.

У судовому засідання 16.12.2014 представник
позивача проти задоволення
апеляційної скарги заперечував,
вважаючи рішення суду першої інстанції
законним та обґрунтованим, та просив
залишити його без змін.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, хоча про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином.

Перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

20.02.2012 між ТОВ "Євробуд-Еліт" (замовник,
сторона-1 за договором) та ТОВ
"Будівельна компанія
"УкрСпецБуд-Монтаж" (виконавець,
сторона-2 за договором) було укладено
договір про спільну діяльність (просте
товариство) №1 (надалі - договір), за
умовами якого сторони зобов'язались
об'єднати свої вклади та спільні дії з
капітального будівництва
чотирьохповерхового житлового будинку
з мансардними, нежитловими та
загального призначення приміщеннями
(надалі - об'єкт) на земельній ділянці
площею 0,3089 га за адресою Львівська
область, м. Пустомити на розі вулиць
Шевченка та Бабія для досягнення
спільної господарської мети -
розподілу збудованого та введеного в
експлуатацію об'єкту.

Згідно положень пункту 2.2. договору,
вкладом позивача в спільну
інвестиційну діяльність є: права
замовника будівництва об'єкту
(забудовника), визначені у Положенні
про замовника-забудовника і технічний
нагляд у будівництві, затвердженому
Постановою Держбуду СРСР від 02.02.1988
року, Правилами забудови міста
Пустомити, затверджених рішенням
Пустомитівської міської ради, оцінені
Сторонами у 225000,00 гривень. Так позивач
зобов'язався передати відповідачеві в
управління земельну ділянки, території
забудови (будівельний майданчик)
загальною площею 0,3089 га за адресою
Львівська область, м. Пустомити на розі
вулиць Шевченка та Бабія. Крім того, на
момент підписання даного договору
замовник передає виконавцю: рішення
сесій Пустомитівської міської ради на
оренду земельної ділянки, затвердження
містобудівельного обґрунтування,
надання дозволу на розробку робочого
проекту під будівництво
багатоповерхового будинку, надання
рекомендацій щодо напрямків вивезення
ґрунту з будівельного майданчика; акт
узгодження меж землекористування на
місцевості; проект землеустрою;
будівельний паспорт земельної ділянки;
містобудівне обґрунтування;
генеральний план міста Пустомити;
топографічну зйомку земельної
ділянки; інженерно-геологічні
висновки; робочий проект на зовнішнє
електропостачання будівельного
майданчика; договір на приєднання до
електричних мереж; технічні умови
відповідних службах міста; висновки
санітарно-епідеміологічної та інших
служб; висновки про інсоляційний режим
приміщень в будинку №1 і №3 на вул.
Бабія в місті Пустомити; дозвіл на
виконання робіт.

Як встановлено судом першої інстанції
на виконання цього зобов'язання
позивачем за актом прийому-передачі
від 07.02.2012 року було передано
відповідачеві: договір оренди
земельної ділянки №51 від 23.01.2007 року
щодо користування земельною ділянкою
загальною площею 0,3089 га за адресою:
Львівська область, м. Пустомити на розі
вулиць Шевченка та Бабія; рішення сесій
Пустомитівської міської ради щодо
передання в оренду позивачеві цієї
земельної ділянки; затвердження
містобудівельного обґрунтування,
надання дозволу на розробку робочого
проекту під будівництво
багатоповерхового житлового будинку;
надання рекомендацій щодо напрямків
вивезення ґрунту з будівельного
майданчика; акти узгодження меж
землекористування на місцевості;
будівельний паспорт земельної ділянки;
містобудівне обґрунтування; наявну
проектну документацію на будівництво
багатоквартирного житлового будинку;
витяг із Генерального плану м.
Пустомити; топографічну зйомку
вищевказаної земельної ділянки;
інженерно-геологічні висновки щодо
можливості будівництва; робочий проект
на зовнішнє електропостачання
будівельного майданчика; договір на
приєднання до електричних мереж;
технічні умови відповідних державних
служб; висновки СЕС, МНС; дозвіл на
виконання будівельних робіт, копії
усіх установчих документів позивача;
документи позивача для відкриття фонду
фінансування будівництва та іншу
документацію проекту, умов і дозволів
на будівництво.

Пунктом 2.3. договору, передбачено, що
вкладом сторони-2 (відповідача) в
спільну діяльність є внески у вигляді
грошових коштів, майна та трудової
участі, необхідних для будівництва
житлового будинку. З цією метою
виконавець власними коштами або із
залученням коштів інших фізичних чи
юридичних осіб зобов'язується
здійснити: оплату передпроектних та
проектних робіт та збору всієї
необхідної документації для отримання
дозволу на будівництво; оплату робіт із
виготовлення проектно-кошторисної
документації на будівництво об'єкту у
термін, визначений графіком проектної
організації, який погоджується із
учасниками; своїми силами та з
залученням субпідрядних організацій;
виконати будівельно-монтажних робіт по
зведенню чотирьохповерхового
житлового будинку; введення об'єкту в
експлуатацію; придбання інженерного
обладнання; оплату вартості робіт,
пов'язаних з отриманням ордеру,
контрольно-геодезичною зйомкою,
підключення до інженерних мереж;
відшкодування робіт міських служб,
пов'язаних з будівництвом та введенням
об'єкту в експлуатацію; оплату
проведення технічного та авторського
нагляду за будівництвом у
відповідності до затвердженої
проектно-кошторисної документації,
будівельних норм та правил; здійснити
покриття усіх інших витрат на
виконання договору про спільну
діяльність.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач зазначав, що, отримавши права
замовника будівництва об'єкта,
відповідач не виконав умов договору
про спільну діяльність. За
твердженнями позивача, без
виготовлення проектної документації
на будівництво, реєстрації декларації
на виконання будівельних робіт у
квітні 2012 року відповідач, завіз на
будівельний майданчик будівельну
техніку і приступив до влаштування
фундаменту багатоповерхового будинку.
У червні 2012 року ця діяльність була
відповідачем припинена в цілому і на
час звернення до суду з даним позовом
жодних дій по виконанню договору про
спільну діяльність відповідачем не
проводилось. Крім того, позивач звертає
увагу на те, що відповідач як
уповноважений учасник у спільній
діяльності, згідно п. 13.2. договору,
договір про спільну діяльність (просте
товариство) у державному податковому
органі не зареєстрував, що
підтверджується листом Головного
управління Міндоходів у Львівській
області вих. 17287/10/1301-1802-18/612 від 17.07.2014
року.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач своїми листами №8 від 28.06.2012, №18
від 05.10.2012, №21 від 24.12.2012 звертався до
відповідача з вимогами належного
виконання договору про спільну
діяльність (просте товариство).

У відповідь на лист позивача №21 від
24.12.2012 відповідач своїм листом №13-01 від
17.01.2013 повідомив про те, що будівництво
об'єкту за договором призупинено у
зв'язку із тимчасовими фінансовими
труднощами відповідача та зазначив, що
поновлення будівництва об'єкту
заплановане на кінець першого кварталу
2013 року.

Однак, враховуючи невиконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договором, позивач листом №7 від 30.08.2013
звернувся до відповідача про
розірвання договору про спільну
діяльність та просив підписати додаток
№1 до договору про розірвання договору
про спільну діяльність (просте
товариство) №1 від 20.02.2012 року.

Відповідно до ст. 1130 Цивільного кодексу
України, за договором про спільну
діяльність сторони (учасники)
зобов'язуються спільно діяти без
створення юридичної особи для
досягнення певної мети, що не
суперечить законові. Спільна
діяльність може здійснюватися на
основі об'єднання вкладів учасників
(просте товариство) або без об'єднання
вкладів учасників.

Статтею 1132 ЦК України встановлено, що
за договором простого товариства
сторони (учасники) беруть зобов'язання
об'єднати свої вклади та спільно діяти
з метою одержання прибутку або
досягнення іншої мети.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України один суб'єкт господарського
зобов'язання повинен вчинити певну дію
на користь іншого суб'єкта, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог-відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Відповідно до положеннями ч. 1, 2 ст. 651
Цивільного кодексу України зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Таким чином, підставою для розірвання
договору у судовому порядку може бути
належним чином доведене невиконання
сторонами хоча б одного з його
зобов'язань, передбачених договором.

Згідно з ч. 4 ст. 188 ГК України у разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Як встановлено місцевим господарським
судом, позивач виконав взяті на себе
зобов'язання згідно п. 2.2. договору щодо
передання відповідної документації, що
підтверджується актом
прийому-передачі від 07.02.2012 року.

Натомість, відповідач, вимог п. 2.3.
договору про спільну діяльність не
виконав. Доказів на підтвердження
іншого відповідачем не подано.

Водночас, позивач, в підтвердження
невиконання відповідачем положень
договору про спільну діяльність,
надано Довідку ТОВ "Науково-проектна
фірма "Галпроект" вих. №6/05 від 28.05.2014р., в
якій зазначено, що повний розрахунок за
виготовлену проектну документацію по
підготовці архітектурно-планувальної
концепції багатоквартирного житлового
будинку на вул. Шевченка в м. Пустомити
Львівської області відповідачем не
проведено, договір на виготовлення
робочого проекту багатоквартирного
житлового будинку на вул. Шевченка в м.
Пустомити Львівської області не
укладався, робоча документація не
виготовлялась, авторський нагляд на
об'єкті будівництва не здійснювався.

Колегією суддів відхиляються доводи
апелянта про те, що умовами спірного
договору не визначено часових рамок
виконання ТОВ "Будівельна компанія
"УкрСпецБуд-Монтаж" покладених на нього
обов'язків за договором, а тому
відповідачем не було порушено умов
договору.

Так, із встановлених вище обставин
вбачається, що відповідачем протягом
тривалого часу не виконувалися вимоги
п. 2.3. договору, яким передбачено
обов'язки щодо здійснення дій по
будівництву об'єкту.

При цьому, положеннями вищевказаного
пункту договору визначено, що вклад
відповідача підлягає внесенню шляхом
поступової реалізації проекту,
передбаченого даним договором, але в
будь-якому разі не пізніше
встановлених у графіку виконання
проектних робіт та графіку виконання
будівельних робіт.

Кім того, пунктом 5.3 договору визначено
обов'язок учасника, на якого покладено
ведення спільної діяльності,
забезпечити виконання в повному обсязі
всіх робіт з проектування, будівництва
об'єкту та ввести об'єкт в експлуатацію
згідно із графіком, який є додатком до
договору.

На вимогу суду сторонами не було надано
додатку до договору, яким визначено
графік введення об'єкту у експлуатацію.

Разом з тим, зазначені вище положення
договору спростовують доводи апелянта
про те, що договір немає жодних часових
обмежень щодо виконання відповідачем
покладених на нього обов'язків.

За таких обставин, місцевий
господарський суд дійшов правильного
висновку про те, що невиконання
відповідачем взятих на себе за
договором про спільну діяльність
зобов'язань, істотно порушено умови
даного договору, оскільки позбавило
позивача можливості отримати те, на що
він розраховував при укладенні
договору.

Крім того суд першої інстанції
правильно звернув увагу на те, що
спеціальними нормами законодавства, що
регулюють відносини спільної
діяльності, зокрема п. 4 ч. 1 ст. 1141 ЦК
України встановлено, що договір
простого товариства припиняється,
зокрема, у разі відмови учасника від
подальшої участі у договорі простого
товариства або розірвання договору на
вимогу одного з учасників, якщо
домовленістю між учасниками не
передбачено збереження договору щодо
інших учасників.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про те,
що положеннями наведених вище норм, які
регулюють відносити спільної
діяльності, учаснику договору про
спільну діяльність (простого
товариства) надано право на відмову від
участі у спільній діяльності, а також
право вимагати розірвання договору про
спільну діяльність, яка не ставиться в
залежність від порушення чи
невиконання іншою стороною умов
договору, а тому позивач має право на
розірвання договору про спільну
діяльність.

При цьому, суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що у своєму листі
№7 від 30.08.2013 та у позовній заяві
позивач, обґрунтовуючи свою вимогу про
розірвання договору, посилався,
зокрема, на положення ст. 1141 ЦК України.

Враховуючи викладене, встановивши
наявність істотного порушення
відповідачем умов договору, та те, що
позивач значною мірою позбавляється
того на що розраховував при укладені
даного договору, а також взявши до
уваги право вимагати розірвання
договору про спільну діяльність,
передбачене статтями 1141, 1142 ЦК України,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що позовна
вимога позивача про розірвання
договору про спільну діяльність
(просте товариство) №1 від 20.02.2012 є
обґрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач згідно положень ст. 1142 ЦК
України може ставити питання про
розірвання договору про спільну
діяльність лише після відшкодування
реальних збитків, понесених ТОВ
"Будівельна компанія
"УкрСпецБуд-Монтаж", колегією суддів
відхиляються, оскільки частиною 3 ст. 1142
ЦК України відповідачеві, як іншому
учаснику договору простого товариства,
надано право на відшкодування збитків,
яке кореспондується із правом
позивача, як ініціатора припинення
договору простого товариства, вимагати
розірвання цього договору. Однак таке
право відповідача не ставить у
залежність момент розірвання договору
від моменту відшкодування збитків.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції безпідставно
взято до уваги лист Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про відсутність реєстрації
спірного договору, оскільки зазначений
договір підлягав реєстрації у
податковому органі за місцем
знаходження відповідача, тобто у місті
Києві, колегією суддів також
відхиляються з тих підстав, що
відповідачем на підтвердження своїх
заперечень у порядку ст. ст. 33, 34 ГПК
України не надано відповідних доказів
взяття на податковий облік договору у
податковому органі за
місцезнаходженням ТОВ "Будівельна
компанія "УкрСпецБуд-Монтаж"

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"УкрСпецБуд-Монтаж" задоволенню не
підлягає, а рішення господарського
суду міста Києва від 03.09.2014 у справі
№910/13150/14 має бути залишене без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги
покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельна компанія
"УкрСпецБуд-Монтаж" залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду міста Києва від 03.09.2014 у справі
№910/13150/14 залишити без змін.

Матеріали справи №910/13150/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду у
встановленому законом порядку.

Головуючий суддя
М.М. Новіков

Судді
А.І. Мартюк

Л.П. Зубець