ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2014 р.Справа № 922/4938/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання
Лобові Р.М.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи ОСОБА_1, с.
Вірнопілля до
Сільськогосподарського товариства з
об меженою відповідальністю "Старт", с.
Вірноппілля, Третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Реєстраційна служба Ізюмського
міськрайонного управління юстиції
про зобов'язання передати майно за
участю представників сторін:

Представник позивача - ОСОБА_2, дов. від
02.08.2014 року.

Представник відповідача - Мальцева Г.Ю.,
дов.

Третя особа - не з"явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа ОСОБА_1, с.
Вірнопілля, звернувся до
господарського суду з позовом до
відповідача - Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Старт", с.
Вірнопілля, в якому просить суд
зобов'язати відповідача передати
позивачу дві металеві бочки об'ємами 75
та 10 кубічних метрів та просить суд
покласти на відповідача судові
витрати.

Ухвалою господарського суду від
04.11.2014р. прийнято вказану позовну заяву
до розгляду, порушено провадження у
справі та призначено її до розгляду у
відкритому судовому засіданні на
24.11.2014р. о 12:00 год. Залучено до участі у
справі Третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Реєстраційну
службу Ізюмського міськрайонного
управління юстиції.

Ухвалами господарського суду від
24.11.2014р., 09.12.2014р. розгляд справи
відкладався.

У призначеному судовому засіданні
24.12.2014р. представник позивача позов
підтримав, наполягав на його
задоволенні.

Представник відповідача в судовому
засіданні 24.12.2014р. повідомив суд про
передачу спірного майна позивачу, що
підтверджується актом передачі,
підписаним позивачем. В зв'язку з чим
вважає позов необґрунтованим,
непідтвердженим матеріалами справи, в
зв'язку з чим просить суд відмовити в
його задоволенні в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове
засідання 24.12.2014р. не з'явився, через
канцелярію суду надав клопотання про
розгляд справи за відсутності
представника реєстраційної служби (вх.
№ 46343), яке судом долучено до матеріалів
справи.

У судовому засіданні 24.12.2014р. сторони
наголосили на тому, що ними надані всі
необхідні для розгляду справи докази
та вважають за можливе розглянути
справу по суті в даному судовому
засіданні.

Беручи до уваги, що відповідно до
статті 33 ГПК України обов'язок
доказування і подання доказів
покладено на сторони, суд згідно ст. 75
ГПК України розглядає справу за
наявними матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

Як свідчать матеріали справи,
відповідно до проколу загальних зборів
учасників сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Старт" (відповідач,
товариство) від 03.12.2013р., ОСОБА_1
(позивач, учасник товариства) виведено
зі складу учасників товариства, та, в
зв'язку з виходом з товариства,
виділено йому відповідне майно та
грошові кошти, пропорційно його частці
в статутному капіталі товариства, що
складає 34% статутного капіталу, у
відповідності до додатку до протоколу.
Також, відповідно до протоколу №3 від
03.12.2013р., 03.12.2013р. ОСОБА_1 повинно бути
передано за актом приймання-передачі
все майно, яке йому було виділено, в
зв'язку з його виходом з учасників
товариства.

Звертаючись до господарського суду з
відповідним позовом, позивач зазначив,
що всупереч протоколу №3 від 03.12.2013р.
загальних зборів учасників СТОВ
"Старт", він не отримав частину майна,
яке йому виділено.

Позивач зазначив, що 14.10.2014р. він
звернувся до відповідача з вимогою про
передачу йому металевих бочок об'ємами
75 та 10 кубічних метрів, які входять до
переліку майна, яке він повинен був
отримати, в зв'язку з виходом зі складу
учасників СТОВ "Старт".

Однак, відповідач на свою вимогу не
отримав, та, всупереч рішенню загальних
зборів СТОВ "Старт", оформлене
протоколом №3 від 03.12.2013р. належне йому
майно не отримав, в зв'язку з чим
звернувся до господарського суду з
відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку викладеним
обставинам, суд виходить з наступного.

За змістом положень ст. ст. 1, 2 ГПК
України, правом на пред'явлення позову
до господарського суду наділені,
зокрема, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності
(в спорах, пов'язаних з порушенням
корпоративних прав), а суд, шляхом
вчинення провадження у справах,
здійснює захист осіб, права і
охоронювані законом інтереси яких
порушені або оспорюються.

Відповідно до п. 4 ст.12 ГПК України,
господарським судам підвідомчі справи,
що виникають з корпоративних відносин
у спорах між господарським товариством
та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником,
який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані
із створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності цього
товариства, крім трудових спорів.

В розумінні ст. ст. 1, 4 Закону України
„Про господарські товариства" (далі -
Закон) господарськими товариствами
визнаються підприємства, установи,
організації, створені на засадах угоди
між юридичними особами і громадянами
шляхом об'єднання їх майна та
підприємницької діяльності з метою
одержання прибутку. До господарських
товариств належить, зокрема,
товариство з обмеженою
відповідальністю, яке діє на підставі
статуту.

Статтею 11-1 вищезазначеного закону
встановлено, що законодавство про
господарські товариства ґрунтується
на нормах, установлених Конституцією
України, і складається із Цивільного
кодексу України, Господарського
кодексу України, цього Закону, інших
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до цих законодавчих актів.

Товариством з обмеженою
відповідальністю є засноване одним або
кількома особами товариство, статутний
капітал якого поділений на частки,
розмір яких встановлюється статутом
(ст.80 ГК України, ст. 140 ЦК України, ст. 50
Закону).

Статтею 97 ЦК України встановлено, що
управління товариством здійснюють
його органи. Органами управління
товариством є загальні збори його
учасників і виконавчий орган, якщо інше
не встановлено законом.

Відповідно до ч.1, 4 ст.58 Закону України
"Про господарські товариства" вищим
органом товариства з обмеженою
відповідальністю є загальні збори
учасників. Вони складаються з
учасників товариства або призначених
ними представників. Учасники мають
кількість голосів, пропорційну розміру
їх часток у статутному капіталі.

Згідно приписів ст. 98 Цивільного
кодексу України, загальні збори
учасників товариства мають право
приймати рішення з усіх питань
діяльності товариства, у тому числі і з
тих, що передані загальними зборами до
компетенції виконавчого органу (ч. 1).

Відповідно до п. 2 ст. 64 Закону України
"Про господарські товариства"
виключення учасника з товариства
призводить до наслідків, передбачених
статтями 54 і 55 цього Закону.

Згідно з положеннями статті 54 Закону
України "Про господарські товариства",
при виході учасника з товариства з
обмеженою відповідальністю, йому
виплачується вартість частини майна
товариства, пропорційна його частці у
статутному капіталі. Виплата
провадиться після затвердження звіту
за рік, в якому він вийшов з товариства,
і в строк до 12 місяців з дня виходу. На
вимогу учасника та за згодою
товариства вклад може бути повернуто
повністю або частково в натуральній
формі. Учаснику, який вибув,
виплачується належна йому частка
прибутку, одержаного товариством в
даному році до моменту його виходу.

Згідно протоколу №3 загальних зборів
учасників СТОВ "Старт" від 03.12.2013р.,
зборами були задоволено заяву ОСОБА_1
про вихід його з учасників СТОВ "Старт"
з виділенням йому відповідного майно
та грошових коштів, пропорційно його
частці в статутному капіталі
товариства, у відповідності до додатку
до протоколу.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 13 від 24.10.2008 року „Про
практику розгляду судами
корпоративних спорів" передбачено, що
рішення загальних зборів учасників
(акціонерів) та інших органів
господарського товариства є актами,
оскільки ці рішення зумовлюють
настання правових наслідків,
спрямованих на регулювання
господарських відносин, і мають
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

Так, як свідчать матеріали справи, на
виконання рішення загальних зборів
учасників товариства, 05.12.2013 СТОВ
"Старт" в особі Алієва Р.К. здійснило
передачу вищезазначеного майна (бочок
75 та 10 куб.м.) ОСОБА_1, що підтверджується
актом передачі частки необоротних
активів вибулому учаснику СТОВ "Старт"
від 05.12.2013р., підписаному особисто
ОСОБА_1, а також накладною №2 від
05.12.2013р., за якою проведено списання
даних бочок з бухгалтерського обліку
СТОВ "Старт".

Таким чином, СТОВ "Старт" належним чином
виконало рішення загальних зборів
учасників від 03.12.2013р. та здійснило
передачу бочок вибулому учаснику
товариства ОСОБА_1

В судовому засіданні 24.12.2014р.
представник позивача не спростував
факт підписання акту
приймання-передачі майна, наданий
відповідачем до матеріалів справи.

Пояснення позивача про те, що він
фактично не отримав належних йому
металевих бочок об'ємами 75 та 10
кубічних метрів, суд оцінює критично,
оскільки вони не підкріплені належними
доказами у даній справі.

Згідно з частиною другою статті 43 ГПК
та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Як визначено у Постанові Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 року "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", будь-які подані
учасниками процесу докази (в тому
числі, зокрема, й стосовно інформації у
мережі Інтернет) підлягають оцінці
судом на предмет належності і
допустимості. Вирішуючи питання щодо
доказів, господарські суди повинні
враховувати інститут допустимості
засобів доказування, згідно з яким
обставини справи, що відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Що ж до належності
доказів, то нею є спроможність
відповідних фактичних даних містити
інформацію стосовно обставин, які
входять до предмета доказування з
даної справи. Суд обґрунтовує своє
рішення лише тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Подані докази не можуть бути відхилені
судом з тих мотивів, що вони не
передбачені процесуальним законом.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що
позовні вимоги позивача
необґрунтовані, не підкріплені
належними доказами, тому не підлягають
задоволенню.

Щодо клопотання представника
відповідача про припинення
провадження у справі в порядку п.1-1 ст. 80
ГПК України, в зв'язку з виконанням
відповідачем своїх зобов'язань щодо
передачі позивачу належного йому
майна, суд відмовляє в його
задоволенні, оскільки, відповідно до
акту приймання-передачі майна,
зазначене майно було передано позивачу
05.12.2013р., тобто до його звернення з
відповідним позовом до господарського
суду, в зв'язку з чим в позові слід
відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати в даній справі покладаються на
позивача.

Керуючись Законом України "Про
господарські товариства", ст. ст. 97, 98
Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 22,
33, 43, 44, 49, 65, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Повне рішення складено 29.12.2014 р.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/4938/14