ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2014 р.Справа № 922/5057/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання
Сіліній М.Г.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, м. Харків до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3, м. Куп'янськ про
стягнення коштів в розмірі 15500,00 грн. за
участю :

Представник позивача - ОСОБА_4
довіреність №2384 від 09.12.2014 року;

Представник відповідача - ОСОБА_1
ссвідоцтво №987 від 17.06.2011 року;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 звернувся до господарського
суду Харківської області з позовом до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості в розмірі
15500,00 грн. В обгрунтування позовних
вимог позивач вказує на неналежне
виконання з боку відповідача своїх
зобов'язань за Договором від 31.01.2013
року.

Ухвалою суду від 10.11.2014 року за позовною
заявою було порушено провадження по
справі №922/5057/14 та призначено до
розгляду у відкритому судовому
засіданні на 09 грудня 2014 року.

В судовому засіданні 09.12.2014 року було
оголошено перерву до 15 грудня 2014 року
на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України.

15 грудня 2014 року позивач надав до суду
клопотання (вх.44871), в якому просить
визнати недійсним пункт 6.1. Договору б/н
від 31.01.2013 року як такий, що суперечить
діючому законодавству України, та
розглядати спір без застосування
зазначеною окремої норми.

Вказане клопотання було прийнято судом
до розгляду.

Перерву в судовому засіданні 15.12.2014
року було продовжено до 22 грудня 2014
року.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримував позовні вимоги в
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представника відповідача проти позову
заперечував, в його задоволенні просив
відмовити.

Перерву в судовому засіданні 22.12.2014
року було продовжено до 24 грудня 2014
року.

Представники сторін додаткових заяв,
клопотань та документів в
обгрунтування своєї правової позиції
не надали.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглядати справу за
наявними у справі і додатково поданими
на вимогу суду матеріалами і
документами.

Розглянувши матеріали справи та надані
представниками сторін докази,
вислухавши пояснення представників
позивача та відповідача, судом
встановлено наступне.

Між ФОП ОСОБА_2 - Перевізник та ФОП
ОСОБА_3 - Експедітор було укладено
Договір б/н від 31/1-2013 року на надання
послуг щодо доставки вантажів
автомобілями в міжнародних
сполученнях (Договір), за маршрутом м.
Чернігів (Україна) - м. Тольятті (РФ).

Відповідно до п. 6.1 Договору Експедітор
зобов'язаний перерахувати 15500,00 грн. на
рахунок Перевізника не пізніше 3 (трьох)
банківських днів після отримання
коштів від третьої особи або протягом 7
(семи) днів після отримання від
Перевізника оригіналу рахунку,
транспортної накладної, оригінала акту
виконаних робіт.

Свої зобов'язання згідно умов Договору
позивач в повному обсязі, про що
свідчать міжнародна
товарно-транспортна накладна (CMR) № 162900,
з печаткою вантажоодержувача та акт
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ ОУ-0000350 від 15.10.2013 року на суму 15500, 00
грн.(арк.с. 13, 17).

Перевезення здійснювалося автомобілем
НОМЕР_1, НОМЕР_2, вага вантажу 20000 кг..

Відповідно до п. 6.1 Договору
«Експедітор» зобов'язаний
перерахувати 15500,00 грн. на рахунок ФОП
ОСОБА_2 не пізніше 3 (трьох) банківських
днів після отримання коштів від
третьої особи або протягом 7 (семи) днів
після отримання від «Перевізника»
оригіналу рахунку, транспортної
накладної, оригінала акту виконаних
робіт.

Оригінали документів відповідач
отримав 15.10.2013 року.

Відповідно ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право виходити за межі позовних
вимог, якщо це необхідно для захисту
прав і законних інтересів позивачів
або третіх осіб з самостійними
вимогами на предмет спору і про це є
клопотання заінтересованої сторони.

Слід також зазначити, що господарський
суд, приймаючи рішення, має право з
власної ініціативи визнати недійсним
повністю чи у певній частині пов'язаний
з предметом спору договір, який
суперечить законодавству у
відповідності до приписів п. 1 ч. 1 ст. 83
ГПК України.

Відповідно до статті 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

В п. 6.1. відповідач прийняв на себе
зобов'язання, яке не відповідає вимогам
діючого законодавства України та актам
господарського та цивільного
законодавства, а саме залучив до
виконання зобов'язань себе, як
боржника, умови виконання перед ним
зобов'язань третьої особи. Відповідно
до статті 510 ЦК України сторонами в
зобов'язанні є боржник та кредитор.
Таким чином закон чітко встановлює
коло осіб в зобов'язанні, який є
вичерпним.

Відповідно до вимог частини 3 статті 14
Закону України «Про транспортно-
експедиторську діяльність» експедитор
несе відповідальність за дії та
недогляд третіх осіб, залучених ним до
виконання договору транспортного
експедирування, у тому ж порядку, як і
за власні дії.

Статтею 218 ГК України визначено, що у
разі якщо інше не передбачено законом
або договором, суб'єкт господарювання
за порушення господарського
зобов'язання несе господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

У випадку п. 6.1. Договору має місце
недійсність окремої частини правочину,
а саме відповідно до частини 1 статті 215
підставою недійсності правочину є
недодержання під час складання
правочину сторонами вимог, які
встановлені, зокрема, частиною 1 статті
203 ЦК України, а саме зміст правочину не
може суперечити ЦК України, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Враховуючи вищевикладені приписи
закону, суд задовольняє клопотання
позивача за щодо виходу за межі
позовних вимог та визнання недійсним
пункт 6.1. Договору б/н від 31.01.2013 року.

Відповідно до статті 217 ЦК України
недійсність окремої частини правочину
не має наслідком недійсності інших
його частин і правочину в цілому, якщо
можна припустити, що правочин був би
вчинений і без включення до нього
недійсної частини. Таким чином, Договір
б/н від 31.01.2013 року слід розглядати без
п.6.1 вказаного Договору.

27 серпня 2014 року позивачем було
направлено на адресу відповідача
Претензію № 1. У своїй відповіді на
претензію відповідач борг визнав, але
здійснити оплату відмовився,
посилаючись на порушення зобов'язання
його контрагентом, який був залучений
відповідачем до виконання цього
договору, а саме порядку розрахунку.

Також, позивачем на адресу відповідача
04.09.2014 року було направлено рахунок-
фактуру № СФ- 0000274 від 02.10.2014 року, з
терміном сплати до 15.10.2014 року (арк.с.
15-16), але відповідач оплату згідно умов
Договору б/н від 31.01.2013 року не здійснив,
що і стало підставою звернення
позивача із позовом до суду.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
врахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зообов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. (ст..
509 ЦК України).

До договорів міжнародного дорожнього
перевезення вантажів за винагороду
транспортними засобами, за умови коли
місце завантаження та місце
розвантаження, вказані в контракті,
знаходяться на території двох різних
країн, застосовується Конвенція про
договір міжнародного автомобільного
перевезення вантажів вчинена в м.
Женеві 19 травня 1956 року (надалі
Конвенція КДПВ) до якої, згідно з
Законом України «Про приєднання
України до Конвенції про договір
міжнародного автомобільного
перевезення вантажів», Україна
приєдналась 1 серпня 2006 року.

Так, статтею 32 Конвенції встановлено,
що подача позовів, які можуть виникнути
в результаті перевезень, виконаних
відповідно до Конвенції, може
відбуватись впродовж одного року.
Разом з тим, у випадку наявності у
однієї із сторін навмисних дій чи вини,
строк встановлюється в три роки.

Пред'явлення претензії в письмовій
формі припиняє відлік терміну позовної
давності до того дня, коли перевізник у
письмовій формі відхилив претензію і
повернув додані до неї документи. Тягар
доказу факту отримання претензії або
відповіді на неї, а також повернення
документів, лежить на стороні, яка
посилається на ці факти.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 525-526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається. Зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
встановлених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (Стаття 612 ЦК України).

Враховуючи, що вказана сума боргу
відповідачем не оспорена, відповідач
не надав суду доказів про погашення
боргу, а також враховуючи, що
відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк, позовні вимоги
позивача в частині стягнення боргу в
розмірі 15500,00 грн. є обгрунтованими,
підтверджуються наданими суду
доказами та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового
збору, суд керується ст. 49 ГПК України
та покладає в розмірі 1827,00 грн. на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 203, 215, 217, 509, 510, 525, 526, 530, 610, 612, 626
Цивільного кодексу України, ст. ст. 193
Господарського кодексу України, ст. ст.
4-3, 22, 32-34, 49, 65, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Клопотання позивача за щодо виходу за
межі позовних вимог та визнання
недійсним пункту 6.1. Договору б/н від
31.01.2013 року - задовольнити.

Визнати пункт 6.1. Договору б/н від 31.01.2013
року, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ФОП
ОСОБА_3 недійсним.

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 (63705, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ: НОМЕР_3)
на користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (61105, АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ: НОМЕР_4)
заборгованості в розмірі 15500,00 грн. та
1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 29.12.2014 р.

Суддя Т.С. Денисюк