ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2014 рокуСправа № 912/3900/14
Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді Н.В. Болгар
розглянув у засіданні в режимі
відеоконференції справу № 912/3900/14

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Імперія-Агро";

до відповідача: приватного
підприємства "Трейдсервіс";

про стягнення 14 171 грн. 98 коп.

Представники:

позивача - в режимі відеоконференції
Бонтлаб В.В., довіреність б/н від 19.03.14;

відповідача - участі не брав.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Імперія-Агро" (далі
по тексту - Товариство) звернулося до
господарського суду з позовною заявою,
в якій просить стягнути з приватного
підприємства "Трейдсервіс" (далі по
тексту - Підприємство) 9 385 грн. 24 коп.
боргу за товар, поставлений по договору
№ УМ-82/14 від 27.05.14 (далі по тексту -
Договір), 844 грн. 67 коп. дооцінки
вартості неоплаченого товару, 1 252 грн. 69
коп. річних, 812 грн. 33 коп. пені 1877 грн. 05
коп. штрафу, всього - 14 171 грн. 98 коп., 1 827
грн. судового збору.

Відповідач вимоги заявника не визнав у
повному обсязі, зазначивши у відзиві на
позов, що

за додатком № 2 від 27.05.14 до Договору
товар придбавався на суму 2 880 грн., і
згідно п. 3 такого додатку розрахунок
проведений у вигляді 100-відсоткової
попередньої оплати шляхом передачі
готівкових коштів у представництві
Товариства в м. Умані директору
представництва Крижанівському С.М.,
який здійснив переказ вказаних коштів
на розрахунковий рахунок позивача;

подібні розрахунки проводилися
сторонами і в подальшому, зокрема за
товар отриманий по видатковій
накладній № 4887 від 04.06.14 на суму 240 грн.
(банківська виписка від 05.06.14);

іншої вартості товару, крім зазначеної
у видаткових накладних, сторони не
узгоджували, рахунків з "дооцінкою"
товару на адресу покупця не надходило
та відповідних вимог продавець не
заявляв, тому вимога про "дооцінку" є
безпідставною;

вимагаючи стягнення з відповідача пеню
і штрафу за одне і те саме порушення,
позивач намагається притягнути
відповідача до подвійної
відповідальності, однак це суперечить
ст. 61 Конституції України.

Підприємством без викладення і
доведення наявності поважних причин не
виконано вимог господарського суду,
викладених в ухвалах від 05.11.14, 16.12.14, та
не подало витребувані: контрозрахунок
ціни позову при непогодженні із
розрахунком позивача та докази, що його
підтверджують; докази на підтвердження
належного виконання зобов'язання за
вищевказаним договором поставки;
належним чином засвідчені копії
рахунків-фактури, посилання на які
містяться в розділі "призначенні
платежу" у виписці по особовому рахунку
та платіжних дорученнях (доданих до
позову).

Згідно з ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

При розгляді матеріалів справи,
заслуховуванні пояснень представника
позивача у засіданні господарський суд
встановив наступне.

Сторонами укладений Договір, за
умовами якого Товариство -
постачальник передає у власність
Підприємства - покупця товар, а
останній зобов'язується сплатити за
нього грошову суму (вартість, ціну),
визначену договором. У додатках № 1 від
27.05.14, № 2 від 27.05.14, № 3 від 27.05.14, № 4 від
03.06.14 до Договору сторони узгодили
асортимент, кількість, ціну, вартість
товару, строки оплати.

Названий договір, виходячи із його
істотних умов, є договором поставки.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму;
до договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю -
продаж, якщо інше не встановлено
договором, законом або не випливає з
характеру відносин сторін.

За ст. 526 Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідач отримав від позивача
обумовлений Договором товар по
видатковим накладним: № 4510 від 27.05.14 на
суму 20 195 грн. 20 коп., № 4511 від 27.05.14 на
суму 2880 грн., № 4647 від 29.05.14 на суму 26 899
грн., № 4887 від 04.06.14 на суму 240 грн.,
всього на суму 40 214 грн. Такий факт
Підприємством не спростовується.

За розрахунком Товариства, не
оспореним покупцем товару, останнім
товар оплачений у сумі 22 673 грн. шляхом
безготівкового перерахування 28.05.14 10 033
грн., 29.05.14 2 400 грн., 05.06.14 240 грн., 14.07.14 10 000
грн., що підтверджується банківськими
виписками. Докази проведення
розрахунку в іншій сумі та в інший
спосіб відсутні. По накладній № 70 від
03.07.14 Підприємство повернулося товар на
суму 8 156 грн. 16 коп.

Докази оплати товару, одержаного
покупцем по Договору на суму 9 385 грн. 24
коп. відсутні.

Як встановлено ч.1 ст. 692 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів до нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Вищеназваними додатками №№ 1-4 до
Договору передбачено проведення
покупцем розрахунку із постачальником
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок у строк до 28.05.14,
а додатком № 4 - до 04.06.14.

Статтею 610, ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України визначено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання); боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідач є боржником, який
прострочив виконання зобов'язання по
оплаті отриманого ним за Договором
товару на суму 9 385 грн. 24 коп.

Не визнаючи позов у повному обсязі,
Підприємство не довело належними
доказами і розрахунками наявності
іншої, ніж заявлено до стягнення, суми,
яку воно зобов'язано було сплатити у
строки, передбачені чотирма додатками
до Договору.

Позов на суму 9 385 грн. 24 коп. боргу
визнаний господарським судом поданим
обґрунтовано.

За ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У п. 7.8 Договору сторони узгодили умови
проте, що в разі невиконання покупцем
зобов'язань щодо оплати отриманого
Товару та невиконання зобов'язань,
передбачених розділом 3 цього Договору,
покупець відповідно до ст. 625
Цивільного кодексу України сплачує на
користь постачальника крім суми
заборгованості 36 процентів річних,
якщо інший розмір річних не
встановлено відповідним Додатком до
Договору.

Товариство просить стягнути з
Підприємства 1 252 грн. 69 коп. річних,
виходячи із їх розміру - 36 процентів за
прострочення строків оплати товару з
28.06.14 по 22.10.14 та суми заборгованості,
яка виникли у такому періоді.
Контррозрахунок сум річних
відповідачем не складений, зауваження
(обґрунтовані заперечення) щодо
розрахунку, який містить позовна заява,
ним не викладений.

Позов про стягнення пені поданий з
належних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 547, ч. 1, ч. 4
ст. 549 Цивільного кодексу України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою (штрафом,
пенею), про що у письмовій формі
вчиняється правочин.

Сторони у підп. 7.1.1 Договору узгодили
умову про сплату Покупцем за
несвоєчасну оплату продукції пені у
розмірі подвійної облікової ставки від
суми боргу за кожен день прострочення.
Така умова не протирічить Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань". Крім того, названим
підпунктом передбачена сплата
покупцем штрафної санкції (штрафу) у
розмірі 20 процентів від суми
простроченого боргу.

Позивач просить стягнути з відповідача
пеню, розраховану ним за період
прострочення сум, які підлягали сплаті,
згідно видаткових накладних, виходячи
із строків плати товару передбачених
додатками до Договору, з 28.06.14 по 22.10.14 у
загальній сумі 812 грн. 13 коп. та 1 877 грн. 05
коп. штрафу у розмірі 20 процентів від
суми заборгованості.

Господарський суд визнав розрахунки
сум пені і штрафу вірними.

Доводи Підприємства, викладені у
відзиві на позов стосовно відсутності
підстав стягнення із нього одночасно
пені і штрафу спростовуються тим, що
одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
ст. 61 Конституції України, оскільки
згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу
України пеня і штраф є формами
неустойки, а відповідно до ст. 230
Господарського кодексу України -
видами штрафних санкцій, тобто не є
окремими та самостійними видами
юридичної відповідальності. У межах
одного виду відповідальності може
застосовуватися різний набір санкцій.
Такий правовий висновок містить
постанова Верховного Суду України від
27.04.12 у справі № 06/5026/1052/2011.

Договором, укладеним сторонами
передбачено господарсько-правову
відповідальність за порушення його
умов у вигляді сплати неустойки - пені
та штрафу.

Позов про стягнення з відповідача 1 877
грн. 05. коп. штрафу та 812 грн. 33 коп. пені
визнаний господарським судом поданим
обґрунтовано.

Відповідно до ст. ст. 632, 691, 692 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару; покупець зобов'язаний оплатити
товар за ціною, встановленою у договорі
купівлі-продажу; ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін;
зміна ціни після укладення договору
допускається лише у випадках і на
умовах, встановлених договором або
законом.

У п. 4 додатків до Договору сторони
погодилися із тим, що оплата вартості
товару здійснюється покупцем з
врахуванням п. п. 3.3, та 3.4 Договору. У
названих пунктах Договору сторони
погодились застосувати при проведенні
розрахунків курс долара США до гривні,
що встановлений на міжбанківській
валютній біржі га день підписання
Договору, а в тому випадку, коли курс на
міжбанківській валютній біржі щодо
продажу долара США до гривні на день
проведення розрахунків (перерахування
коштів), відвантаження товару є вищим
за курс відповідної іноземної валюти
на день укладення Додатку(ів), оплата
грошових коштів за отриманий товар
відбувається відповідно до курсу
долара США до гривні на дату, що передує
даті здійснення остаточного
розрахунку за наведеною формулою.

За п. п. 3.5, 3.7 Договору всі платежі
здійснюються покупцем з врахуванням п.
3.4; до вартості (ціни) товару додатково
також включається різниця між
гривневою вартістю товару на день
фактичного проведення покупцем оплати
і гривневою вартістю товару, що вказана
в додатках до Договору, розрахована
відповідно до п. 3.4 Договору

Умови Договору щодо визначення ціни
товару при несплаті її Підприємством у
строки, визначенні в його доповненнях,
не суперечать законодавству України.

Як встановлено ст. 204 Цивільного
кодексу України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом, або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Виходячи із умов Договору, при
порушенні строків оплати товару,
передбачених додатками до нього,
покупець зобов'язаний самостійно
визначити та сплатити ціну товару за
формулою,, тому твердження відповідача
у відзиві на позов про відсутність
вимоги, рахунку постачальника та іншої
ціни товару, ніж ціна у видаткових
накладних, є підставою для відмови у
задоволенні вимог позивача, визнане
господарським судом безпідставним.

Сума 844 грн. 67 коп., яку Товариство
просить стягнути з Підприємства як
дооцінку вартості неоплаченого товару,
фактично є вартістю товару, не сплачена
покупцем за Договором, тобто боргом.
Вимога про стягнення зазначеної суми
подана із належним обґрунтуванням.

Позов підлягає задоволенню
господарським судом повністю.

На підставі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати позивача у сумі 1 827 грн.
судового збору покладаються на
відповідача.

У засіданні 25.12.14 господарським судом
проголошені вступна і резолютивна
частини рішення.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85, 87, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного підприємства
"Трейдсервіс" (адреса: 26500,
Кіровоградська область,
Голованівський район, селище міського
типу Голованівськ, вул. Леніна, буд. 52-А;
і. к. 32150452) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
"Імперія-Агро" (адреса: 03038, м. Київ, вул.
Ямська, 28 А, і. к. 35472893) 9 385 грн. 24 коп.
боргу, 844 грн. 67 коп. дооцінки вартості
неоплаченого товару, 1 252 грн. 69 коп.
річних, 812 грн. 33 коп. пені, 1 877 грн. 05 коп.
штрафу, 1 827 грн. судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання
рішенням законної сили.

4. Належним чином засвідчені примірники
рішення направити рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
відповідачу (за адресою: 26500,
Кіровоградська обл., Голованівський
р-н., смт. Голованівськ, вул. Леніна, 52А).

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Дніпропетровським апеляційним
господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається
через місцевий господарський суд, який
розглянув справу, протягом десяти днів
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 30.12.14.

Суддя
Н. В. Болгар