номер провадження справи 30/123/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2014 Справа № 908/5033/14

за позовом: Костянтинівського міжрайонного прокурора (85114, м. Костянтинівка Донецької області, вул. Леніна, 260) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (83001, м. Донецьк, вул. Артема, 97)

до відповідача: Міської пожежної команди в м. Костянтинівки (85106, м. Костянтинівка Донецької області, вул. П. Ангеліної, 5)

про стягнення 3644,88 грн.;

Суддя Кагітіна Л.П.

За участю представників сторін та учасників процесу:

від прокуратури: Демиденко Д.А., посвідчення №026966 від 01.07.2014р.;

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

Костянтинівського міжрайонний прокурор звернувся до господарського суду Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області з позовною заявою до Міської пожежної команди в м. Костянтинівки про стягнення заборгованості за договором оренди №5349/2012 від 20.07.2012 р. в сумі 3644,88 грн., в т.ч.: 3263,6 грн. заборгованість з орендної плати, 54,92 грн. - пені, 326,36 грн. штрафу.

В обґрунтування своїх позовних вимог прокурор посилається на приписи ст. 121 Конституції України, ст.ст. 9, 10, 17, 18, 19, 26, 27 Закону України "Про оренду державного і комунального майна", ст. 180, 193, 284, 286 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 611, 638, 762 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 12, 13, 15, 29, 33, 34, 54-57 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 20, 36-1 Закону України "Про прокуратуру". При цьому вказує, що за період з жовтня 2013 року по лютий 2014 року включно, внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань у останнього утворилася заборгованість по орендній платі в розмірі 3263,60 грн. Крім того, невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором є підставою для покладення на останнього додаткової відповідальності у вигляді штрафу, пені та інших передбачених Законом та Договором санкцій.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.11.2014 р. порушено провадження у справі № 908/5033/14, присвоєно справі номер провадження № 30/123/14, розгляд якої призначено на 11.12.2014 р. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи по суті.

До початку судового засідання від Костянтинівського міжрайонного прокурора на електронну адресу суду надійшла заява про припинення провадження у справі у зв'язку з повним погашення відповідачем суми заборгованості.

За клопотанням прокурора розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Присутній у судовому засіданні прокурор підтримав заяву про припинення провадження по справі в порядку п.1-1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з оплатою відповідачем заборгованості.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав. Про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно у встановленому законом порядку.

Відповідач процесуальним правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, про причини неявки суду не повідомив. Про час та місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином.

У письмових запереченнях на позов зазначає про повну сплату заборгованості до порушення провадження у справі, на підтвердження чого суду надано відповідні докази.

Відповідно до підпункту 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 189 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Станом на дату прийняття рішення по даній справі, ухвала господарського суду про порушення провадження від 19.11.2014 р. направлялась учасникам судового процесу за визначеними у позовній заяві та в правовстановлювальних документах адресами, відповідачу на адресу: 85106, м. Костянтинівка Донецької області, вул. П. Ангеліної, 5, що співпадає з адресою місцезнаходження відповідача, визначеній у ЄДР. Направлена на адресу відповідача ухвала про порушення провадження від 19.11.2014 р. повернулась до господарського суду з позначкою поштового відділення зв'язку "вручення поштових відправлень неможливо", про що 21.11.2014 р. Господарським судом Запорізької області складено відповідний акт з урахуванням листа Запорізької дирекції УДППЗ "Укрпошта" №04-16-1541 від 03.11.2014р.

Згідно з п. 15 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/675 від 14.08.2007р. "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року" (із змінами та доповненнями), у разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при неподанні відзиву на позовну заяву і витребуваних господарським судом матеріалів справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відкладення на підставі ст. 77 ГПК України розгляду справи у разі нез'явлення представника сторони за викликом господарського суду є правом, а не обов'язком суду, і використовується ним, якщо неявка представника сторони перешкоджає вирішенню спору в даному судовому засіданні.

В даному випадку суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті. Свою позицію відповідач висловив у направленому суду відзиві.

Враховуючи обмеженість розгляду справи визначеними законом процесуальними строками та достатність матеріалів справи для розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників позивача та відповідача.

В судовому засіданні 11.12.2014 р. справу розглянуто за наявними матеріалами, прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, суд

ВСТАНОВИВ:

20.07.2012 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області (Орендодавцем, позивачем у справі) та 16 Державним пожежно-рятувальним загіном Головного управління ДСНС України у Донецькій області (Орендарем, відповідачем у справі) було укладено договір № 5349/2012 оренди нерухомого майна, що належить до державної власності (надалі - Договір оренди).

Згідно з п. 1.1 Договору оренди Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування державне майно - нежитлові вбудовані приміщення загальною площею 262,4 кв.м., першого поверху будівлі пожежного депо, які розташовані за адресою: м. Костянтинівна, вул. П.Ангеліної, 5, що перебувають на балансі Костянтинівського міського відділу ГУ МНС України в Донецькій області, вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 29.02.2012 р. і становить за незалежною оцінкою 130046,00 грн.

Відповідно до п. 3.1 Договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України від 04.10.1995 року №786, становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - травень 2012 року:3625,56 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - липень 2012 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за червень - липень 2012 року.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.3 Договору оренди).

Пунктом 3.6 Договору сторони узгодили, що орендна плата перераховується Орендарем до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 50% та 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Пунктом 3.7 Договору оренди встановлено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу (орендодавцеві) у визначеному п. 3.6 Договору співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

За визначенням п. 3.8 Договору оренди, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить не менш ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Пунктом 5.4 Договору передбачено, що Орендар зобов'язується своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п. 10.1 Договору оренди, цей Договір укладено на строк 2 (два) роки 360 (триста шістдесят) дні, що діє з 20 липня 2012 р. по 14 липня 2015 р., включно.

За змістом позовної заяви, в порушення приписів закону та умов вищевказаного Договору оренди, відповідачем орендна плата за період з жовтня 2013 року по лютий 2014 року не сплачувалася.

27.01.2014 року позивачем на адресу відповідача направлена претензія №11-06-05-00900 з вимогою своєчасного перерахування орендної плати за договором оренди №5349/2012 від 20.02.2012р.

Листом № 561 від 04.03.2014 року 16 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління ДСНС України у Донецькій області повідомив, що у зв'язку з затриманням фінансування з міського бюджету Костянтинівської міської ради йде несвоєчасне перерахування орендної плати до державного бюджету

За твердженням прокурора, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо внесення орендних платежів, у останнього утворилась заборгованість за Договором, яка підлягає стягненню.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості з Міської пожежної команди в м. Костянтинівки в сумі 3644,88 грн., в т.ч.: 3263,6 грн. заборгованості з орендної плати, 54,92грн. - пені, 326,36 грн. штрафу за договором оренди №5349/2012 від 20.07.2012 р., є предметом судового розгляду у даній справі.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, вислухавши прокурора, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури покладено представництво інтересів держави в судових органах.

Прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Прокуратура набула права визначати наявність інтересів держави у конкретних спірних правовідносинах, які підлягають захисту та вирішенню у судовому порядку.

Статтею 20 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів, прокурор має право звертатись до суду з заявою про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб. Згідно приписів ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" підставою для представництва інтересів держави в суді є наявність порушень або загроза порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Згідно ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. У позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність її захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Викладене свідчить, що позов подано Костянтинівською міжрайонною прокуратурою в межах наданих їй державою повноважень в інтересах уповноваженої державою здійснювати функції у спірних відносинах особи - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини... Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Пунктом 1 статті 193 Господарського Кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься в ст. 526 Цивільного кодексу України.

Предметом оренди за договором №5349/2012 від 20.07.2012 р. є державне майно, тому правовідносини сторін щодо порядку користування ним регулюються приписами Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини на підставі укладеного між ними договору, який породив взаємні обов'язки: обов'язком позивача стало надання відповідачу нежитлового приміщення, а обов'язком відповідача - сплата орендної плати.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму... Плата за користування майном може вноситься за вибором сторін у грошовій або натуральній формі... Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

За таких обставин, оскільки однією із кваліфікуючих ознак договору найму є його оплатний характер, за користування найманим майном з наймача обов'язково стягується орендна плата.

Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності (ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

З приписів п. 5.4 Договору оренди вбачається, Орендар зобов'язався своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату.

Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання за Договором оренди позивачем виконано у повному обсязі, а саме, нежитлове приміщення передано відповідачу в оренду.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалось вище, пунктом 3.6 Договору оренди визначено, що орендна плата перераховується Орендарем до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 50% та 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Судом встановлено, що відповідач у період з жовтня 2013 року по лютий 2014 року включно, належним чином не виконував свої зобов'язання за Договором оренди в частині внесення орендних платежів.

Згідно наданого позивачем розрахунку в період з жовтня 2013 року по лютий 2014 року орендна плата вносилася невчасно та не повному обсязі, за зазначений період станом на 18.03.2014 р. заборгованість відповідача за Договором складала 3263,60 грн.

З допущене відповідачем порушення виконання зобов'язань за Договором, позивачем нараховано 54,92 грн. пені та 326,36 грн. штрафу.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Враховуючи встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошових зобов'язань, з огляду на узгодження сторонами у Договорі розміру пені та штрафу, суми пені та штрафу нараховано позивачем обґрунтовано.

Таким чином, станом на момент здійснення позивачем розрахунку (18.03.2014 р.) суми 3263,60 грн. основного боргу, 54,92 грн. пені та 326,36 грн. штрафу є обґрунтованими, розмір судом перевірено та визнано вірним.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що платіжними дорученнями №117 від 19.08.2014 р. на суму 3263,60 грн., № 131 від 05.09.2014 р. на суму 54,92 грн. та №132 на суму 326,36 грн., відповідачем в повному обсязі погашено заборгованість, в тому числі і нараховані позивачем додаткові санкції.

Враховуючи, що погашення відповідачем заборгованості в повному обсязі мало місце до порушення провадження по справі господарським судом першої інстанції (згідно штемпеля поштового відділення зв'язку прокурором позов направлено 13.11.2014 р.), станом на час подання позову заявлені вимоги є безпідставними.

Отже, з наведених підстав, а також з огляду на надані сторонами докази, позовні вимоги прокурора не є обґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Щодо заяви прокурора про припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України, суд зауважує, що наведена норма права не підлягає застосуванню, оскільки прокурор звернувся до суду вже після погашення відповідачем заборгованості і в даному випадку мова йде не про відсутність предмету спору на час прийняття рішення, а позовні вимоги були необґрунтованими ще на час подання позову. Отже, в позові слід відмовити з огляду на необґрунтованість.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 45, 22, 33, 34, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Костянтинівського міжрайонного прокурора (м.Костянтинівка Донецької області) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області (м. Донецьк) до Міської пожежної команди в м. Костянтинівки (м. Костянтинівка Донецької області) відмовити повністю.

Суддя Л.П. Кагітіна

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. Рішення оформлене у повному обсязі та підписане згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 16.12.2014 р.