ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"28" липня 2014 р.Справа № 18/45/5022-731/2012
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Чопка Ю.О.

Розглянув заяву № б/н від 05.03.2014р. Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про перегляд рішення суду від 13.12.2012р. за нововиявленими обставинами у справі № 18/45/5022-731/2012

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1

до відповідача Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, АДРЕСА_2

про визнання недійсним договору про повну матеріальну відповідальність та збереження матеріальних цінностей між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 від 15.07.2008 р.

За участю представників сторін від:

Позивача: ОСОБА_2, НОМЕР_1 від 09.06.2000 р;

ОСОБА_4, довіреність від 04.04.14р.;

Відповідача: адвокат Майка Андрій Борисович, ордер ТР № 002588

Встановив:

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 13.12.2012р. у справі №18/45/5022-731/2012 в задоволенні позову суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсним договору про повну матеріальну відповідальність та збереження матеріальних цінностей між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 від 15.07.2008 року відмовлено.

06 березня 2014 року суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Тернопільської області із заявою № б/н від 05.03.2014р. про перегляд рішення господарського суду від 13.12.2012р. у справі № 18/45/5022-731/2012 за нововиявленими обставинами, в якій заявник просить переглянути за нововиявленими обставинами вищезазначене рішення суду.

Ухвалою господарського суду від 10.03.2014 року матеріали справи №18/45/5022-731/2012 прийнято до свого провадження та призначено судове засідання по розгляду заяву № б/н від 05.03.2014р. про перегляд рішення господарського суду від 13.12.2012 року за нововиявленими обставинами на 02.04.2014 року на 10 год. 30 хв., яке за клопотанням заявника відкладена на 07.04.2014р.

Представник позивача в обґрунтування поданої заяви посилаються на те, що при ознайомленні з матеріалами кримінально справи №0000530 була виявлена довідка, видана ФГУП ОС- 34/30 УФСИН Росії по Республіці Комі від 21.09.2009р., де зазначена інформація про відправку для ФОП ОСОБА_3 семи контейнерів вантажопідйомністю двадцять тонн, за номерами: 062116, 0036989, 0394238, 0345320, 01117, 0454907, з 31 серпня 2007р. по 18 липня 2008 року з обладнанням для плетення сітки рабиця "УДАФ 60/11". На направлений адвокатський запит від 08.01.2014 року 21 січня 2014р. на запит надійшла відповідь Відокремленого підрозділу "Тернопільська дирекція залізничних перевезень" Станція Тернопіль Державного територіально-галузевого обєднання «Львівська залізниця» Міністерства інфраструктури України, з якої стала відомою нововиявлена обставина, що контейнер за №0629116 з Російської Федерації на станцію Тернопіль прибув у серпні 2008 року, а саме 14 серпня 2008 року, а виданий отримувачу - ОСОБА_3 - 26 серпня 2008 року. У звязку з чим відповідач не міг передати майно на зберігання 15.07.2008р. товарно-матеріальні цінності, оскільки отримати їх міг не раніше 26 серпня 2008р.

Крім того, в судовому засіданні 28 липня 2014р. представником позивача надані копії протоколів очних ставок від 27 червня і 2 липня 2014р., з яких випливає, що підприємець ОСОБА_3 закупила в Росії 15 станків, з яких 12 було продано третім особам. Залишилося лише три станки, на яких планувалося відкрити виробництво сітки. Отже, враховуючи час отримання останньої партії, підприємець ОСОБА_3 не могла передати підприємцю ОСОБА_2 три станки, згаданих у спірному договорі від 15.07.2008.

В уточненні та доповнені від 04.04.2014р. заявник просить також визнати спірний договір недійсним, оскільки в момент вчинення правочину сторонами були недодержані вимоги, які встановлені ч.4,5 ст.203 ЦК України, а саме, не дотримана письмова форма, яка є обовязковою для даних договорів, відсутні докази передачі майна на зберігання. Також зазначив, що у звязку з відсутністю доказів фактичного передання майна на зберігання сторони до виконання умов договору не приступали.

Відповідач подав письмовий відзиву на заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Проти задоволення заяви заперечила. Звернула увагу суду на ту обставину, що заявник не подав суду доказів, на підставі яких можна було б встановити, що саме передані по спірному договору верстати (УДАФ 60/11 №11422, УДАФ 60/11 №11419 і УДАФ 66/11 №11415), а не якісь інші, надійшли на станцію Тернопіль 26.08.2008р. Заявник знав про відсутність передачі верстатів раніше, однак не посилався на цю обставину при розгляді справи по суті. Порушувати питання про недійсність договору в зв"язку з відсутністю факти приймання-передачі майна можна лише за умови зміни підстав та предмету позову, чого в ході судового розгляду позивачем зроблено не було.

В судовому засіданні сторони підтримали свої доводи і спростування, зроблені, відповідно, в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (з уточненнями і доповненнями) і у відзиві.

Розглянувши заяву № б/н від 05.03.2014р. суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про перегляд рішення суду від 13.12.2012р. за нововиявленими обставинами у справі № 18/45/5022-731/2012, суд відмовляє в її задоволенні з наступних мотивів:

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 112 ГПК України господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов"язується зберігати річ, яка передана їй на зберігання другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Частина 1 ст. 937 Цивільного кодексу передбачає, що договір зберігання укладається у письмовій формі. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Таким чином, договір зберігання є реальним, тобто, вважається укладеним після фактичної передачі речі. Як сказано в ч.2 ст. 640 ЦК України:

- якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення дії.

Доводи заявника зводяться до того, що на день підписання спірного договору 15 липня 2008 року згадане в договорі майно не передавалося і не могло передаватися, оскільки було відсутнє в місці укладення договору в м.Тернопіль. Однак, з цієї обставини ще не випливає, що договір має бути визнаний недійсним.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові від 6 листопада 2009р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз"ясніє:

8.Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недотримання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 210, 640 ЦК тощо).

Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним.

Таким чином, судом встановлено, що обставини, на які посилається заявник як на нововиявлені, не є істотними для справи про визнання правочину недійсним, як того вимагає ст. 112 ГПК, оскільки впливають на вирішення питання про укладення/неукладення правочину, а не на його дійсність.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 44, 53, 86, 112, 113 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1.Заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_2 - про перегляд рішення господарського суду Тернопільської області від 13 грудня 2012р. по справі №18/45/5022-731/2012 у зв'язку з нововиявленими обставинами відхилити.

2.Судові витрати покласти на заявника.

Суддя Ю.О. Чопко

Протягом п"яти днів з дня винесення ухвали сторони мають право її оскаржити до Львівського апеляційного господарського суду через цей суд.

Текст ухвали виготовлено 4 серпня 2014р.