ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року
Справа № 915/1752/14

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Адаховської В.С.,

при секретарі Мавродій Г.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Дяченко В.С. - довіреність
№ 09-01/22 від 21.03.2014 р.,

від відповідача: Пухалевич С.М. -
керівник,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Миколаївська
теплоелектроцентраль" (54020, м. Миколаїв,
вул. Каботажний узвіз, 18,
ідентифікаційний код 30083966)

до відповідача: Державного
підприємства житлово-експлуатаційна
дільниця "Будівельник" (54034, м. Миколаїв,
пр. Миру, 22, ідентифікаційний код 05387848)

про стягнення 14 344,42 грн.

У судовому засіданні 23.12.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

В С Т А Н О В И В:

30.10.2014 до господарського суду
Миколаївської області від Публічного
акціонерного товариства "Миколаївська
теплоелектроцентраль" (далі - ПАТ
"Миколаївська ТЕЦ", позивач) надійшла
позовна заява № 09-01/2481 від 29.10.2014 р. про
стягнення з Державного підприємства
житлово-експлуатаційна дільниця
"Будівельник" (далі - ДП ЖЕД
"Будівельник", відповідач)
заборгованості в сумі 14 344,42 грн. за
договором № 2146 від 01.10.2000 р. про
постачання теплової енергії в гарячій
воді, яка складається з: 1 742,66 грн. -
основний борг за теплову енергію, 10 558,05
грн. - інфляційні втрати, 1 907,69 грн. - 3%
річних, 136,02 грн. - пеня.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що в порушення приписів
чинного законодавства та умов Договору
№ 2146 від 01.10.2000 р. відповідач не
розрахувався за надані послуги з
постачання теплової енергії, яка була
поставлена за період з жовтня 2013 року
по березень 2014 року. Станом на день
подання позову заборгованість
відповідачем погашена не була. У
зв'язку з неналежним виконанням умов
договору, позивачем також нараховані
відповідачу інфляційні втрати, 3%
річних та пеня.

Ухвалою суду від 03.11.2014 р. вказану
позовну заяву прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі, розгляд
справи призначено на 18.11.2014 р.

На виконання вимог суду, позивач подав
до суду витребувані документи за
супровідним листом № 09/1867-ю від 17.11.2014 р.

Крім того, позивач звернувся до суду з
заявою № 09/1866-ю від 18.11.2014 р. про
зменшення позовних вимог на суму
основного боргу в розмірі 926,49 грн.
Таким чином, загальна сума позовних
вимог, з урахуванням заяви про їх
зменшення, становить 13 417,93 грн. (816,17 грн.
[1 742,66 грн. - 926,49 грн.] - основний борг за
теплову енергію, 10 558,05 грн. - інфляційні
втрати, 1 907,69 грн. - 3% річних, 136,02 грн. -
пеня).

Від відповідача на адресу суду
надійшов супровідний лист № 87 від
17.11.2014 р. з доданими до нього
документами, які не завірені належним
чином, про що відділом документального
забезпечення суду було складено акт б/н
від 17.11.2014 р.

Ухвалою суду від 18.11.2014 р. розгляд
справи було відкладено на 08.12.2014 р. у
зв'язку з неподанням відповідачем
витребуваних доказів та необхідністю
витребування нових доказів.

Ухвалою суду від 08.12.2014 р. за усним
клопотанням відповідача та у зв'язку з
неподанням ним витребуваних доказів,
розгляд справи було відкладено на
23.12.2014 р.

19.12.2014 р. відповідачем подано до суду
відзив на позовну заяву, відповідно до
якого відповідач визнає позовні
вимоги, з урахуванням заяви про їх
зменшення, в повному обсязі.

23.12.2014 р. у судове засідання з'явились
позивач і відповідач. Позивач
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі, а відповідач їх у повному
обсязі визнав.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
відповідача, дослідивши та оцінивши
усі подані у справу докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд встановив
наступне.

Публічне акціонерне товариство
"Миколаївська теплоелектроцентраль" є
правонаступником всіх прав та
обов'язків Відкритого акціонерного
товариства "Миколаївська
теплоелектроцентраль", створеного
шляхом перетворення з Державного
підприємства "Миколаївська
теплоелектроцентраль" відповідно до
наказу Міністерства палива та
енергетики України від 28.11.2001 року № 599.

Відкрите акціонерне товариство
"Миколаївська теплоелектроцентраль"
відповідно до вимог Закону України "Про
акціонерні товариства" перейменовано
на Публічне акціонерне товариство
"Миколаївська теплоелектроцентраль" (п.
1.1, п. 1.3, п. 1.4 Статуту) (а. с. 71).

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) у разі смерті або
оголошення фізичної особи померлою,
припинення діяльності суб'єкта
господарювання шляхом реорганізації
(злиття, приєднання, поділу,
перетворення), заміни кредитора чи
боржника в зобов'язанні, а також в інших
випадках заміни особи у відносинах,
щодо яких виник спір, господарський суд
залучає до участі у справі
правонаступника відповідної сторони
або третьої особи на будь-якій стадії
судового процесу.

Відповідно до п. 1.4 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" № 18 від 26.12.11 року (із
змінами) за приписом статті 25 ГПК у
разі, зокрема, реорганізації суб'єкта
господарювання у відносинах, щодо яких
виник спір, господарський суд залучає
до участі у справі його
правонаступника. Господарським судам
необхідно враховувати, що сама лише
зміна найменування юридичної особи не
означає її реорганізації, якщо при
цьому не змінюється
організаційно-правова форма даної
особи. Зміна типу акціонерного
товариства з приватного на публічне не
є його реорганізацією (стаття 5 Закону
України "Про акціонерні товариства").
Водночас зміна найменування юридичної
особи тягне за собою необхідність у
державній реєстрації змін до
установчих документів, порядок
проведення якої викладено у статті 29
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців". У разі коли така
зміна сталася у процесі вирішення
спору господарським судом, про неї
обов'язково зазначається в описовій
частині рішення (при цьому у
мотивувальній частині, за
необхідності, також зазначається нове
найменування учасника судового
процесу - наприклад, у разі задоволення
позову до нього) або в ухвалі, якою
закінчується розгляд справи.

Якщо ж зміна найменування юридичної
особи пов'язана зі зміною
організаційно-правової форми
юридичної особи (статті 104-108 Цивільного
кодексу України), то йдеться про її
реорганізацію, що потребує вчинення
господарським судом процесуальної дії,
зазначеної в частині третій статті 25
ГПК; крім того, про винесення
відповідної ухвали зазначається в
описовій частині рішення, прийнятого
по суті справи.

Судом встановлено, що Відкрите
акціонерне товариство "Миколаївська
теплоелектроцентраль" з метою
приведення у відповідність до вимог
Закону України "Про акціонерні
товариства" змінило своє найменування
на Публічне акціонерне товариство
"Миколаївська теплоелектроцентраль" (а.
с. 71).

Повідомлення про зміну найменування
юридичної особи позивач направляв
відповідачу листом № 261-Ю від 02.04.12 р. (а.
с. 37).

01.10.2000 р. між сторонами було укладено
Договір про постачання теплової
енергії в гарячій воді № 2146 (договір з
додатками до нього - а. с. 15-22), згідно
умов якого Енергопостачальна
організація (позивач) зобов'язана
постачати Споживачу (відповідач)
теплову енергію в гарячій воді в
потрібних йому обсягах (обсяги
постачання якої вказані в Додатку 1/6 до
Договору), а Споживач зобов'язаний
оплачувати одержану теплову енергію за
встановленими тарифами та у визначені
строки для теплопостачання об'єктів
теплоспоживання згідно Додатку 1 до
Договору.

Строк дії Договору сторони визначили з
01.10.2000 р. до 01.10.2001 р. Договір вважається
пролонгованим на кожний наступний рік,
якщо за місяць до закінчення строку
його дії про його припинення не буде
письмово заявлено однією із сторін. В
матеріалах справи відсутні будь-які
письмові докази, які б свідчили про
бажання будь-якої зі сторін припинити
дію вказаного Договору.

Позивачем умови Договору виконувались
належним чином.

Підключення Споживача до
теплопостачання з 19.10.2013 р.
підтверджено нарядом № 5000.37 від 19.10.2012
р. (а. с. 31).

Згідно п. п. 5.7 та 5.8 Договору № 2146 від
01.10.2000 р. сторонами встановлений
порядок здійснення розрахунків, за
яким Споживачу щомісяця направляється
акт приймання-передачі теплової
енергії в гарячій воді за попередній
місяць (Додаток 4 до Договору). Споживач
повинен протягом п'яти календарних
днів підписати зазначений акт і один
екземпляр направити на адресу
Енергопостачальної організації. У
випадку відсутності протягом п'яти
днів мотивованого відмовлення від
підписання або неповернення
підписаного екземпляра
Енергопостачальній організації, акт
приймання-передачі теплової енергії в
гарячій воді вважається прийнятим
Споживачем і кількість спожитої
теплової енергії визнаною по
розрахунках Енергопостачальної
організації. Енергопостачальна
організація і Споживач із 25 числа до
кінця місяця виконують уточнення
нарахувань кількості спожитої
теплової енергії із проведенням
перерахунку, при необхідності, у
наступному місяці.

Оскільки відповідачем не спростовано
відсутність обґрунтованої відмови від
підписання актів приймання-передачі
теплової енергії, акти
приймання-передачі теплової енергії у
гарячій воді за період з жовтня 2013 року
по березень 2014 року (а. с. 46-51) є
прийнятими, а обсяги спожитої
електричної енергії, відповідно,
узгодженими.

Пунктом 6.1 Договору сторони
передбачили, що розрахунки за теплову
енергію, що споживається, проводяться
по тарифах, встановлених
Енергопостачальною організацією в
грошовій формі, або по узгодженню
сторін іншими, не забороненими діючим
законодавством, засобами. Грошові
кошти за теплову енергію направляються
на розподільний рахунок
Енергопостачальної організації №
2078 в Миколаївській філії КБ
"Приватбанк" м. Миколаєва, МФО 326610 код
ОКПО 30083966.

Матеріали справи містять докази зміни
тарифів на теплову енергію протягом
опалювального періоду з 1 жовтня 2011
року, про що позивач інформував
відповідача письмо відповідними
повідомленнями та через засоби масової
інформації, що передбачено п. 4.2.3
Договору (а. с. 28, 34-35), а також з 01 січня
2014 року (а. с. 39-40).

Відповідно до п. п. 6.2 та 6.3 Договору № 2146
від 01.10.2000 р., Споживач 20 числа місяця, що
передує розрахунковому періоду,
сплачує Енергопостачальній
організації вартість зазначеної в
Договорі кількості теплової енергії,
передбаченої на розрахунковий період,
з урахуванням залишкової суми (сальдо)
розрахунків на початок місяця.
Розрахунковим періодом є календарний
місяць.

Згідно розрахунку позивача (а. с. 7) за
опалювальний період з жовтня 2013 року по
березень 2014 року позивач відпустив
відповідачу теплової енергії на
загальну суму 1 742,66 грн.

Відповідні рахунки за спожиту теплову
енергію (а. с. 40-545) направлені
відповідачу рекомендованою
кореспонденцією, що підтверджується
реєстрами поштових відправлень за
період з жовтня 2013 р. по березень 2014 р.
(а. с. 52-57).

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України та ст. 193 Господарського
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного та Господарського кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно приписів ст. ст. 901, 903 Цивільного
кодексу України, за договором послуг
одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором. Якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про
теплопостачання", споживач теплової
енергії несе відповідальність за
порушення умов договору з
теплопостачальною організацією. Пункт
40 Правил користування тепловою
енергією, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 03.07.2007 р.
№ 1198, закріплює, що споживач теплової
енергії зобов'язаний вчасно проводити
розрахунки за спожиту теплову енергію.

Враховуючи порушення відповідачем
умов договору, позивачем було
направлено на його адресу претензію №
190-Ю від 25.03.2014 р. з вимогою оплатити
існуючий борг за поставлену теплову
енергію (а. с. 23).

Під час розгляду справи позивачем
разом із заявою про зменшення позовних
вимог було надано суду докази
погашення відповідачем основної
заборгованості по договору № 2146 від
01.10.2000 р. у сумі 926,49 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 55 від 05.11.2014 р. (а. с. 88), що і стало
підставою для зменшення позовних
вимог. Доказів оплати іншої частини
заборгованості сторонами не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає
позовні вимоги в частині стягнення
основного боргу у сумі 816,17 грн.
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

На підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України позивач просить
стягнути з відповідача збитки від
інфляції за період з листопада 2013 року
по вересень 2014 року, що становить 10 558,05
грн., а також 3% річних за період з 01.10.2013
р. по 24.10.2014 р. у сумі 1 907,69 грн.

Відповідно до розрахунків суми боргу
за теплову енергію та суми 3% річних від
суми боргу станом на 24.10.2014 р. (а. с. 7-13)
нарахування збитків від інфляції та 3%
річних позивачем здійснювалось на суми
основних боргів відповідача, які
складаються із:

1) 43 540,00 грн. (частина суми основного
боргу згідно Рішення господарського
суду Миколаївської області від 01.12.2003 р.
у справі № 1/324);

2) 11 641,00 грн. (сума основного боргу
згідно Рішення господарського суду
Миколаївської області від 19.12.2008 р. у
справі № 17/638/08);

3) 1 519,40 грн. (сума основного боргу по
кредиторським вимогам до боржника, які
визнані судом у справі № 5/5/10).

Сукупність зазначених вище сум
основних боргів є складовою частиною
загальної суми боргу, яка була включена
до реєстру вимог кредиторів ДП ЖЕД
"Будівельник", затвердженого ухвалою
господарського суду Миколаївської
області від 18.11.2010 р. у справі № 5/5/10.

4) 1 742,66 грн. (сума основного боргу за
період з жовтня 2013 року по березень 2014
року).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір відсотків не
встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отримання
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання
боржником грошового зобов'язання
виникають нові додаткові зобов'язання,
які тягнуть за собою втрату
матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є
збільшенням суми основного боргу у
зв'язку з девальвацією грошової
одиниці України, а 3% річних є платою за
користування чужими коштами в цей
період прострочки виконання
відповідачем його договірного
зобов'язання, і за своєю правовою
природою вони є самостійними від
неустойки способами захисту цивільних
прав і забезпечення виконання
цивільних зобов'язань, а не штрафною
санкцією.

При цьому, судом враховано, що індекс
інфляції (індекс споживчих цін) - це
показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання (відповідно
до ст. 1 Закону України "Про індексацію
грошових доходів населення").

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
індексацію грошових доходів
населення", індекс споживчих цін
(індекс інфляції) обчислюється
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади у галузі
статистики і не пізніше 10 числа місяця,
наступного за звітним, публікується в
офіційних періодичних виданнях.

Розрахунок інфляційних втрат та 3%
річних оформляється додатком до
позовної заяви.

Відтак, індекс інфляції визначається
виключно Держкомстатом і його
найменший період визначення становить
місяць, тому прострочка платежу за
менший період не тягне за собою
нарахування інфляційних втрат, а
розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що мала місце на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений Держкомстатом, за
період прострочки.

Крім того, згідно п. 2 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012, сума
боргу з урахуванням індексу інфляції
повинна розраховуватися, виходячи з
індексу інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці (тобто мала місце не
інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід
мати на увазі, що індекс розраховується
не на кожну дату місяця, а в середньому
на місяць і здійснюється шляхом
множення суми заборгованості на момент
її виникнення на сукупний індекс
інфляції за період прострочення
платежу. При цьому сума боргу, яка
сплачується з 1 по 15 день відповідного
місяця, індексується з врахуванням
цього місяця, а якщо сума боргу
сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця.

Крім того, позивачем нарахована пеня на
суму несвоєчасно виконаного
відповідачем грошового зобов'язання
згідно Договору № 2146 від 01.10.2000 р. у
розмірі 136,02 грн. з дотриманням вимог ч. 6
ст. 232 Господарського кодексу України,
що підтверджується відповідним
розрахунком (а. с. 14).

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про
теплопостачання" у разі несвоєчасної
сплати платежів за споживання теплової
енергії споживач сплачує пеню за
встановленими законодавством або
договором розмірами.

Згідно п. 7.2.3 Договору № 2146 від 01.10.2000 р.,
за несвоєчасне виконання розрахунків
за теплову анергію, Споживач
зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,5%
належної до сплати суми за кожен день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ, що діє в період,
за який нараховується пеня.

Перевіривши розрахунки нарахування
збитків від інфляції, 3% річних та пені,
суд вважає позовні вимоги в цій частині
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Приписами ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України
встановлено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги є обґрунтованими, підставними,
підтвердженими належними та
допустимими доказами у справі. Позов
підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК
України, сплачений позивачем судовий
збір підлягає відшкодуванню за рахунок
відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 78, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

2. Стягнути з Державного
підприємства житлово-експлуатаційна
дільниця "Будівельник" (54034, м. Миколаїв,
пр. Миру, 22, ідентифікаційний код 05387848)
на користь Публічного акціонерного
товариства "Миколаївська
теплоелектроцентраль" (54020, м. Миколаїв,
вул. Каботажний узвіз, 18,
ідентифікаційний код 30083966, р/р 1 в
МОУ ПАТ "Державний Ощадний Банк
України", МФО 326461) 816,17 грн. (вісімсот
шістнадцять грн. 17 коп.) - основного
боргу за теплову енергію, 10 558,05 грн.
(десять тисяч п'ятсот п'ятдесят вісім
грн. 05 коп.) - інфляційних втрат, 1 907,69
грн. (одна тисяча дев'ятсот сім грн. 69
коп.) - 3% річних, 136,02 грн. (сто тридцять
шість грн. 02 коп.) - пені, 1 827,00 грн. (одна
тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00
коп.) - судового збору.

3. Наказ видати позивачу після
набрання рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом

Згідно ст. ст. 91, 93 Господарського
процесуального кодексу України,
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя
В.С. Адаховська

Рішення оформлено у відповідності

до ст. 84 ГПК України

та підписано суддею 29.12.2014 р.