ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
Справа № 925/2093/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Скиби Г.М.,
за участю секретаря судового засідання
Кенкеч О.С., у відкритому судовому
засіданні у приміщенні господарського
суду розглянув справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Уманьавтодор», Черкаська область, м.
Умань, вул. Жовтневої революції, 27

до дочірнього підприємства
«Черкаський облавтодор» відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України», м. Черкаси, бул.
Шевченка, 389

про спонукання до виконання мирової
угоди,

за участю представників сторін:

від позивача: Л.Г. Цинда - за
довіреністю;

від відповідача: В.С. Драченко - за
довіреністю. В засіданні 16.12.2014р. участі
не брав.

В розгляді справи оголошувалась
перерва з 09.12.2014р. до 09:30 год. 16 грудня
2014р.

Позивач звернувся в господарський суд
Черкаської області з вимогами до
дочірнього підприємства «Черкаський
облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні
дороги України» про спонукання до
виконання мирової угоди шляхом
стягнення заборгованості. В
обґрунтування вимог посилається на те,
що 24.10.2013р. господарським судом була
затверджена мирова угода від 24.10.2013р.
між позивачем - ПАТ «Уманьавтодор» та
відповідачем - ДП «Черкаський
облавтодор». Відповідач повністю
визнав борг 133427,92 грн., який
зобов'язався сплатити до 31.03.2004р. на
рахунок позивача через ПАТ
«Райффайзенбанк Аваль».

Вимоги про стягнення збитків та
санкцій припинені шляхом прощення
боргу.

Мирова угода є виконавчим документом
згідно ухвали господарського суду
Черкаської області. 24.03.2014р. ухвала суду
з мировою угодою направлена на
виконання до ВДВС Головного управління
юстиції в Черкаській області. Відкрито
виконавче провадження.

11.07.2014р. начальником відділу ДВС
постанова державного виконавця про
відкриття виконавчого провадження
скасована з мотивів відсутності у
виконавчому документі повних
реквізитів стягувача і боржника, їх
ідентифікаційних кодів, та відсутній
строк пред'явлення документу до
виконання.

Боржник ухиляється від самостійного та
добровільного виконання мирової угоди,
що стало причиною звернення позивача
до суду для спонукання до виконання
мирової угоди шляхом стягнення боргу.

11.12.2014р. позивач подав суду заяву та
уточнив вимоги. Просить стягнути з
відповідача заборгованість за мировою
угодою. Заяву прийнято судом до
розгляду.

Відповідач вимоги заперечив та вказав,
що позивач не прикладає до позову
тексту мирової угоди і не позбавлений
на отримання від суду належно
засвідченої ухвали про затвердження
мирової угоди. Вважає, що позовна заява
про спонукання до виконання мирової
угоди не підлягає розгляду.

Інших доказів не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності та за внутрішнім
переконанням, враховуючи пояснення
представників сторін, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають до
повного задоволення.

У відповідності з положеннями
Постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення
з господарського спору повинно
прийматись у відповідності з нормами
матеріального і процесуального права
та фактичними обставинами справи, з
достовірністю встановленими
господарським судом, тобто з'ясованими
шляхом дослідження та оцінки судом
належних і допустимих доказів у
конкретній справі.

Позов грунтується на невиконанні
відповідачем - дочірнім підприємством
«Черкаський облавтодор» відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» мирової угоди,
затвердженої ухвалою господарського
суду Черкаської області 24.10.2013р. у
справі №925/1490/13. Ухвала суду вступила в
законну силу.

З урахуванням викладеного суд вважає,
що спірні зобов'язальні відносини
виникли між сторонами із договору
поставки №156 від 09.08.2012 року,
зобов'язання за договором викладені
сторонами у мировій угоді від 24.10.2013
року, яка затверджена господарським
судом.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Нормами статті 509 цього ж Кодексу
встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, які
виникають на підставі ст. 11 цього
Кодексу. зокрема з договорів та інших
правочинів, та мають ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Право сторін у справі на укладання
мирової угоди встановлено нормами ГПК
України.

Суд не оцінює факти та взаємовідносини
сторін, встановлені господарським
судом у рішенні у справі №925/1490/13.

Аналогічні правові позиції
встановлені в постанові Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», а саме:

2.5… Обставини, визнані учасниками
судового процесу і відображені в
судових рішеннях, є преюдиціальними в
розумінні частини третьої статті 35 ГПК
(підпункт 2.6 цього пункту).

2.6. Не потребують доказування
преюдиціальні обставини, тобто
встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, - при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини. При цьому не має значення,
в якому саме процесуальному статусі
виступали відповідні особи у таких
інших справах - позивачів,
відповідачів, третіх осіб тощо.

Суд враховує умисне невиконання
відповідачем мирової угоди та
наявність боргу перед позивачем.

Суд вважає, що позивач використав
належний спосіб захисту свого
порушеного права, звернувшись до суду з
позовом про спонукання відповідача до
виконання мирової угоди шляхом
стягнення боргу в сумі 133427,92 грн.

Відповідно до пп. 3.19 п. 3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011р. №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»,
наказ господарського суду про
примусове виконання мирової угоди не
може бути видано, оскільки провадження
зі справи припинено. У разі ж ухилення
однієї зі сторін від виконання мирової
угоди після закінчення строку
(настання терміну) виконання нею своїх
обов'язків за цією угодою:

- якщо ухвала господарського суду про
затвердження мирової угоди відповідає
вимогам статті 18 Закону України «Про
виконавче провадження», то вона є
виконавчим документом у розумінні
пункту 2 частини другої статті 17
названого Закону і підлягає виконанню
державною виконавчою службою; тому за
наявності зазначеної умови позовна
заява про спонукання до виконання
мирової угоди не підлягає розгляду в
господарських судах;

- якщо ж ухвала суду про затвердження
мирової угоди не містить усіх даних,
зазначених у статті 18 названого Закону,
то така ухвала не має статусу
виконавчого документа, і інша сторона у
справі не позбавлена права звернутися
з позовом про спонукання до виконання
мирової угоди, у випадку задоволення
якого господарський суд видає наказ.
Відповідний позов може мати як
майновий, так і немайновий характер у
залежності від змісту умов мирової
угоди.

Отже, мирова угода за своєю правовою
природою у відповідності з нормами
Цивільного кодексу України є
правочином, що згідно ст. 629 цього
Кодексу підлягає обов'язковому
виконанню. Заінтересована сторона
(стягувач) не позбавлений права
звернутись до господарського суду з
позовною заявою про спонукання
виконання мирової угоди, оскільки
згідно з вимогами ст. 16 Цивільного
Кодексу України одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів
сторони є примусове виконання
обов'язку в натурі.

Оскільки ухвала господарського суду
від 24.10.2013 року у справі №925/1490/13, якою
затверджена мирова угода сторін від
24.10.2013 року, не містить усіх даних (ознак
та відомостей), обов'язковість яких
передбачена ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» та наявність
яких є необхідною умовою для набрання
вказаною ухвалою суду статусу
виконавчого документу, то така ухвала
не є виконавчим документом для її
виконання державною виконавчою
службою, а тому правомірним є позов про
зобов'язання виконання зазначеної
мирової угоди відповідачем (боржником)
по сплаті суми заборгованості.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
обставини справи повинні
підтверджуватись лише належними і
допустимими доказами, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Суд враховує також презумпцію
правомірності правочину, що
врегульовано ст. 204 ЦК України.

Суд враховує, що відсутність грошових
коштів у відповідача не є підставою
ухилення від виконання грошового
зобов'язання.

Суд враховує відсутність оплати на
момент розгляду спору та неподання
відповідачем первинних належних
доказів проведеної оплати отриманої та
спожитої послуги. Перерахування
відповідачем коштів в момент розгляду
справи має бути врахована виконавчою
службою при проведенні виконавчих дій
при стягненні боргу.

З врахуванням викладеного, суд вважає
обґрунтованим та доведеним право
Позивача на спонукання боржника до
виконання мирової угоди шляхом
стягнення з Відповідача суми
заборгованості за договором поставки у
розмірі 133 427,92 грн.

При поданні позову позивачем сплачено
1218 грн. судового збору, як за подання
позовної заяви немайнового характеру.

Однак, зі змісту позовних вимог
вбачається, що позивач просить
спонукати відповідача виконати мирову
угоду шляхом стягнення заборгованості,
отже позовні вимоги мають і майновий
характер, тому судовий збір підлягав
також сплаті у розмірі 2 відсотки ціни
позову (але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат), що становить що
становить 2668,56 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України
«Про судовий збір» з позивача підлягає
стягненню в доход державного бюджету
недосплачена сума судового збору - 2668,56
грн. - за майновою вимогою.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
належить покласти на відповідача
повністю та стягнути на користь
позивача 1218 грн. судового збору за
немайновою вимогою та 2668,56 грн. - за
майновою вимогою.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,
господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Спонукати відповідача - дочірнє
підприємство «Черкаський облавтодор»
публічного акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України», м.
Черкаси, бул. Шевченка, 389,
ідентифікаційний код 31141625

виконати мирову угоду, укладену між
публічним акціонерним товариством
«Уманьавтодор», Черкаська область, м.
Умань, вул. Жовтневої революції, 27,
ідентифікаційний код 14196857

та дочірнім підприємством «Черкаський
облавтодор» публічного акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України», м. Черкаси, бул. Шевченка, 389,
ідентифікаційний код 31141625, затверджену
ухвалою господарського суду
Черкаської області від 24.10.2013р. року у
справі № 925/1490/13.

Стягнути з дочірнього підприємства
«Черкаський облавтодор» відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України», м. Черкаси, бул.
Шевченка, 389, , номер
рахунку в банку невідомий

на користь публічного акціонерного
товариства «Уманьавтодор» м. Умань,
вул. Жовтневої революції, 27, , номер рахунку в банку невідомий

133 427,92 грн. боргу, 2668,56 грн. судового
збору за майновою вимогою та 1218 грн.
судового збору за немайновою вимогою.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Уманьавтодор» м. Умань,
вул. Жовтневої революції, 27, , номер рахунку в банку невідомий

в доход державного бюджету через
Уманську ОДПІ на користь УДКС України у
м. Черкаси, МФО 854018, код 38031150, рахунок
№3002, код бюджетної класифікації
22030001

2668,56 грн. - недосплаченого судового
збору за майновою вимогою.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
прийняття рішення. Сторони у справі
протягом цього строку мають право
подати апеляційну скаргу до
апеляційного суду на вказане рішення
через Господарський суд Черкаської
області.

Повне рішення складено 22.12.2014р.

Суддя
Г.М. Скиба