ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2014 р.Справа № 922/5222/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Цвіра
Д.М.

розглянувши справу

за позовом ПАТ "Харківська ТЕЦ - 5" с.
Подвірки до ТОВ "Територія Плюс", м.
Харків про стягнення коштів за участю
представників:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Харківська ТЕЦ - 5" звернулось до
господарського суду Харківської
області із позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Територія Плюс", в
якій просить суд зобов'язати
відповідача повернути грошові кошти в
розмірі 57 500,0грн., які були сплачені в
якості оплати за поставку товару по
договору №319 від 20.06.2012року, штрафні
санкції відповідно до п.7.2. договору в
розмірі 4 297,53грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
посилається на те, що за результатами
проведених конкурсних торгів по
закупівлі кислоти азотної та аміаку
(аміак водний технічний) та акцепту
пропозиції конкурсних торгів від
21.05.2012р.,20.06.2012 було укладено договір між
ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" та ТОВ "Територія
Плюс" на поставку кислоти азотної та
аміак (аміак водний технічний) .

Як вказує позивач в позовній заяві, за
умовами договору постачальник
зобов'язувався у 2012 році поставити
замовнику кислоту азотну та аміак
(аміак водний технічний), класифікатор
ДК 016-97, код 24.15.1 а Замовник - прийняти
та оплатити цей Товар. 11 грудня 2012 року
відповідальними особами відповідача
було направлено заявку ,на підставі
направленої заявки від 11.12.2012
постачальником було виставлено
рахунок-фактуру № СФ-9131 від 11.12.2012р.

Позивачем 12.12.2012 було здійснено оплату
за поставку аміаку водного технічного
в розмірі 20 тон згідно рахунку-фактури
№ СФ-9131 в розмірі 57 500,00 гри., однак
відповідач свої зобов'язання щодо
поставки товару станом на 03.11.2014року не
здійснив, вказані обставини стали
підставою для звернення позивача до
суду з відповідним позовом.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 17 листопада 2014
року було прийнято вказану позовну
заяву, порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 02 грудня 2014
року.

Ухвалою господарського суду від
02.12.2014року, у зв'язку із неявкою в судове
засідання представника відповідача
розгляд справи відкладено до
18.12.2014року

Представник позивача в судовому
засіданні 18.12.2014р. підтримує заявлені
позовні вимоги, через канцелярію
господарського суду Харківської
області 17.12.2014 року від представника
позивача супровідним листом (вх. № 45694)
надано Витяг з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців стосовно
місцезнаходження відповідача.

Представник відповідача в судове
засідання 11.12.2014 року не з'явився,
ухвала про порушення провадження у
справі яка були відправлена на адресу
відповідача, вказану в позовній заяві,
були повернута до господарського суду
Харківської області з поміткою "за
закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму
вищого господарського суду України №18
від 26.12.2014 року "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Відповідно до ст.75 ГПК України якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, суд встановив наступне.

20.06.2012року між ПАТ"Харківська ТЕЦ-5" та
ТОВ"Територія Плюс" укладено договір
на поставку кислоти азотної та аміак
(аміак водний технічний ).

Згідно з умовами п.1.1. договору
постачальник зобов*язується у 2012 році
поставити замовнику кислоту азотну та
аміак (аміак водний
технічний),класифікатор ДК016-97,код 24.15.,
а змовник прийняти та оплатити цей
товар.

Розділом третім договору сторонами
визначена загальна вартість договору,
зокрема п.3.1.,3.2 сторонами передабчено,
що ціна цього договору становить 115
000,0грн. у тому числі ПДВ 20% 19166,67грн.Ціна
цього договору може бути зменшена за
взаємною згодою сторін.

Згідно п.4.1. договору, сторонами
визначено, що замовник здійснює
передплату у розмірі 50% від вартості
кожної замовленої партії товару
згідно з рахунком - фактурою, що наданий
постачальником на підставі письмової
заявки замовника , в якій вказується
необхідна кількість товару, шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок постачальника .
Остаточний розрахунок здійснюється
протягом двох банківських днів з
моменту поставки товару .

Згідно п.10.1. договору визначено, що цей
договір діє з його підписання
сторонами та скріплення печатками
сторін і діє в частині поставки товару
до 31 грудня 2012року , а частині виконання
своїх зобов'язань - до їх повного
виконання .

Як встановлено матеріалами справи,
11.12.2012року позивачем було направлено
на адресу відповідача заявку щодо
поставки аміаку водного технічного в
розмірі 20 тон. На підставі направленої
заявки постачальником було
виставлено рахунок - фактуру №СФ-9131 від
11.12.2012року.

12.12.2014року позивачем здійснено оплату
за поставку аміаку водного технічного
в розмірі 20 тон згідно рахунку - фактури
№СФ-9131 в розмірі 57 500,0грн.,згідно
платіжного доручення №3359 від
12.12.2012року , однак відповідач свої
зобов'язання щодо поставки товару
станом на 03.11.2014року не здійснив,
вказані обставини стали підставою для
звернення позивача до суду з
відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази
та надавши їм правову оцінку, суд
дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Підставою виникнення господарських
зобов'язань за приписами ч. 1 ст. 177 ГК
України є договір.

В силу вимог ч.1 ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст. 530 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Ст. 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

У відповідності до ст. 265
Господарського кодексу України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.
До відносин поставки, не врегульованих
цим Кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Приписами ч. 1 ст. 692 ЦК України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 692 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу.

Згідно ч. 3 ст. 692 ЦК України, у разі
прострочення оплати товару продавець
має право вимагати оплати товару та
сплати процентів за користування
чужими грошовими коштами.

У відповідності до ч. 1 ст. 693 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо такий
строк не встановлений договором, - у
строк, визначений відповідно до статті
530 цього кодексу. У разі невиконання
покупцем обов'язку щодо попередньої
оплати товару застосовуються
положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не подано доказів
повернення позивачу сплачених в якості
попередньої оплати грошових коштів у
розмірі 57 500,0 грн. в період з моменту їх
отримання до дати слухання справи.

Приймаючи до уваги, що на момент
вирішення спору грошові кошти в сумі
57500,0 грн. відповідачем не повернені, суд
вважає, що порушені права позивача
підлягають захисту, позовні вимоги в
цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантiєю,
заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст.551 ЦК України, якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Згідно ст.3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до п.7.2. договору у разі
невиконання або неналежного виконання
зобов'язань за даним договором
постачальник сплачує замовнику пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діє на момент виникнення
заборгованості, від суми
заборгованості за кожний день
прострочення .У разі здійснення
попередньої оплати постачальник, крім
сплати зазначених штрафних санкцій
,повертає замовнику суму передплати з
урахуванням індексу інфляції..

За несвоєчасне виконання договірних
зобов'язань за період з 12.02.2014р. по
12.06.2014р. позивачем нарахована пеня у
розмірі 4 297,53 грн.

Суд вважає вимогу позивача про
стягнення пені необґрунтованою, з
огляду на таке.

За приписами частин 2 і 3 статті 693
Цивільного кодексу України, якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати. На суму
попередньої оплати нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
переданий, до дня фактичного передання
товару покупцеві або повернення йому
суми попередньої оплати. Договором
може бути встановлений обов'язок
продавця сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Отже, встановлені законом правові
наслідки щодо вимог про повернення
попередньої оплати не передбачають
такого виду відповідальності як
стягнення пені.

Вимагаючи повернення коштів
попередньої оплати покупець тим самим
відмовився від поставки та прийняття
товару, тобто, виконання договору
постачальником, що виключає обов'язок
останнього нести відповідальність за
порушення строків поставки у вигляді
пені.

За приписами статті 536 Цивільного
кодексу України за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Однак, у даному договорі сторони не
передбачили розмір стягуваних
процентів відповідно вимог статті 536
Цивільного кодексу України.

Таким чином, враховуючи, що позивач
просить стягнути на його користь суму
перерахованої ним попередньої оплати,
яка не вважається грошовим
зобов'язанням, нарахування на цю суму
пені є безпідставне, а тому заявлена
вимога в цій частині задоволенню не
підлягає.

Таким чином, вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню у
розмірі 57 500,00 грн. - попередньої
оплати за непоставлений товар.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
стягуються з відповідача пропорційно
розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Територія плюс" (61001,
Харківська область, м. Харків, Червоно
заводський район, вул. Кірова, буд.38, код
35243993) на користь Публічного
акціонерного товариства "Харківська
ТЕЦ-5"(62371,Харківська область,
Дергачівський район, с. Подвірки, код
0547230)- 57 500,0грн. попередньої оплати,
витрати по сплаті судового збору
1699,95грн.

В іншій частині позовних вимог по пені
відмовити.

Наказ видати після набрання рішення
законної сили.

Повне рішення складено 22.12.2014 р.

Суддя О.О. Присяжнюк