КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2014 р. Справа№ 910/7370/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Вершути
О.П.

за участю представників:

від позивача - Мушинська М.В.

від відповідача - Козаченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю Смайл Сервіс» на
рішення Господарського суду міста
Києва від 08.09.2014 року (суддя Босий В.П.)

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Айболит»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю Смайл Сервіс»

про стягнення грошових
коштів,-

Постанову прийнято 11.12.2014 в
зв`язку з оголошенням перерви в
судовому засіданні 20.11.2014 відповідно до
ст. 77 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Айболит» звернулося до
Господарського суду м. Києва з позовом
до ТОВ «Смайл-Сервіс» про стягнення
грошових коштів.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 08.09.2014 року позовні вимоги були
задоволені повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій вказує, що
рішення прийнято при неповному
з`ясуванні обставин, що мають значення
для справи, з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить суд скасувати рішення
суду першої інстанції та припинити
провадження по справі за відсутністю
предмету спору.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.09.2014 прийнято
апеляційну скаргу до провадження та
призначено до розгляду.

До суду через відділ документального
забезпечення надійшов відзив від
представника позивача, в якому він
зазначає, що рішення суду є законним та
обґрунтованим, а тому просить
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення суду без змін.

В судове засідання з`явилися
представник позивача та представник
відповідача та надали усні пояснення
по справі.

Апеляційний господарський суд,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні матеріали
справи, встановив наступне:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Айболит» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Смайл Сервіс» був
укладений договір про надання медичної
допомоги та послуг клієнтам
асистанської компанії «Смайл Сервіс»
№ 063-11 від 01.08.2011.

Предметом цього договору є надання
необхідної медичної допомоги та послуг
закладом клієнтам асистанської
компанії «Смайл Сервіс».

Асистентська компанія «Смайл Сервіс» -
це компанія, яка забезпечує
організацію асистентських послуг та
оперативної допомоги особам, які мають
право користуватися послугами
компанії «Смайл Сервіс» на підставі
чинних договорів між страховими
компаніями та асистентською компанією
«Смайл Сервіс».

Клієнт асистанської компанії «Смайл
Сервіс» - це особа, яка потребує надання
медичної допомоги або послуг, та яка
звернулась до закладу через «Смайл
Сервіс», і на момент виникнення збитку
його здоров'ю та звернення має право
користуватися послугами компанії
«Смайл Сервіс» на території України на
підставі договору про медичне
страхування або на підставі інших
діючих договорів. Та яка має відповідні
документи, які підтверджують це:
договір страхування, страховий поліс,
страховий сертифікат або страхову
картку (надалі - страховий поліс).

У відповідності до п. п. 3.1.1 та 3.1.2
договору № 063-11 від 01.08.2011 заклад
зобов'язується надавати клієнтам
«Смайл Сервіс» можливість отримання
необхідної кваліфікованої медичної
допомоги та послуг кваліфікованого
персоналу згідно даного договору та
прейскуранту цін та послуг (додаток № 1
до цього договору); надавати
застрахованим клієнтам «Смайл Сервіс»
допомогу, види, вартість та розмір якої
встановлюються в додатку №1 до цього
договору.

Згідно з п. 3.1.10 зазначеного договору
заклад має право самостійно визначити
об'єм надання невідкладної медичної
допомоги клієнтам «Смайл Сервіс» у
випадку якщо допомога є невідкладною
відповідно медико-економічним
стандартам та методикам, прийнятими
МОЗ України або існуючими методичними
посібниками в системі охорони здоров'я.

Пунктом 3.2.4 договору № 063-11 від 01.08.2011
встановлено, що ТОВ «Смайл Сервіс»
зобов'язується забезпечити оплату
рахунків закладу, пов'язаних з наданням
медичної допомоги і послуг закладом
клієнтам «Смайл Сервіс», згідно з
тарифами, наведеними в додатку № 1 до
цього договору, і відповідно з
процедурою і умовами, викладеними в ст.
6 цього договору.

Згідно з п. 4.2.1 зазначеного договору
«Смайл Сервіс» перераховує на
розрахунковий рахунок закладу суму за
фактом надання медичних послуг
клієнтам «Смайл Сервіс» один раз на
місяць протягом 14 банківських днів з
часу отримання оригіналу рахунку
закладу та іншої документації,
вказаної в п. 3.1.18., у відповідності з
обсягом допомоги, наданої клієнту, та
цінами, наданими в додатку 1 до цього
договору:

- якщо медична допомога або послуги
надавалися клієнту безпосередньо на
основі замовлення «Смайл Сервіс»;

- якщо «Смайл Сервіс» про гарантував
закладу оплату медичної допомоги та
послуг, які надавалися клієнту, у
випадку якщо звернення клієнта в
заклад було здійснене не на основі
замовлення «Смайл Сервіс». У цьому
випадку приймається до уваги телефонне
або письмове підтвердження «Смайл
Сервіс» (за узгодженням сторін).

Позивач, звертаючись із позовом до
суду, свої вимоги мотивував тим, що на
виконання умов договору № 063-11 від
01.08.2011 були надані необхідна медична
допомога та послуги клієнтам
асистанської компанії «Смайл Сервіс»,
що підтверджується відповідним актами
виконаних робіт та гарантійними
листами до них.

Проте, відповідач на виконання умов
договору свої зобов'язання щодо оплати
актів виконаних робіт та
рахунків-фактур за надання необхідної
медичної допомоги та послуг не виконав.

Відповідно до реєстру неоплачених
рахунків, за період з 01.01.2013 до 04.04.2014
позивач надав медичну допомогу та
послуги вартістю 256629,84 грн.

24.03.2014 ТОВ «Айболит» звернулось до ТОВ
«Смайл Сервіс» з вимогою про сплату
рахунків та актів наданих послуг за
період з 01.01.2013 до 24.03.2014.

Дана вимога була отримана відповідачем
26.03.2014, що підтверджується
повідомленням про вручення
рекомендованого поштового
відправлення.

Відповідач, заперечуючи проти
заявлених вимог, зазначив, що оскільки
акти виконаних робіт з пакетом
документів, відповідно до умов
договору, вони не отримували, то й
обов`язок щодо оплати наданих послуг у
них не виник.

Згідно із абзацем 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 626 Цивільного кодексу України
визначено, що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Цивільним кодексом України, а саме ст 627
встановлено, що відповідно до ст. 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Пунктом 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як зазначалося вище, п.. 4.2.1 зазначеного
договору «Смайл Сервіс» перераховує на
розрахунковий рахунок закладу суму за
фактом надання медичних послуг
клієнтам «Смайл Сервіс» один раз на
місяць протягом 14 банківських днів з
часу отримання оригіналу рахунку
закладу та іншої документації,
вказаної в п. 3.1.18., у відповідності з
обсягом допомоги, наданої клієнту, та
цінами, наданими в додатку 1 до цього
договору:

- якщо медична допомога або
послуги надавалися клієнту
безпосередньо на основі замовлення
"Смайл Сервіс";

- якщо «Смайл Сервіс» про
гарантував закладу оплату медичної
допомоги та послуг, які надавалися
клієнту, у випадку якщо звернення
клієнта в заклад було здійснене не на
основі замовлення «Смайл Сервіс». У
цьому випадку приймається до уваги
телефонне або письмове підтвердження
«Смайл Сервіс» (за узгодженням сторін).

На підтвердження надання позивачем
медичних послуг застрахованим особам,
за умовами договору від 01.08.2011, останнім
до матеріалів справи долучені копії
актів виконаних робіт, гарантійних
листів, податкових накладних, рахунків
на оплату, медичних виписок, з яких
вбачається кому, коли та які саме
медичні послуги надавалися.

Зважаючи на те, що обов`язок оплати у
сторони виникає, за умовами договору,
після отримання оригіналу рахунків на
оплату та пакету документів, позивачем
на підтвердження направлення за
спірний період належного пакету
документів була надана копія витягу із
журналу реєстрації вихідної
кореспонденції.

Крім того, позивач зазначав, що вказані
документи направлялися відповідачу не
поштовим зв`язком, а за допомогою
кур`єрської служби доставки «Next day».

Підтвердженням отримання
представниками відповідача
документації від позивача є долучена
до матеріалів справи роздруківка з
сайту кур`єрської служби, в якій за
номером відправлення відстежується
коли та ким були отримані документи.

Представник відповідача, заперечуючи в
судовому засіданні проти
постановленного рішення, зазначав, що
він не отримував від ТОВ «Айболит»
жодних документів, які б були підставою
для здійснення оплати наданих медичних
послуг та вказував на те, що
роздруківка з сайту компанії не є
належним доказом отримання
відповідачем документів від позивача.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об`єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи і їх
сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів, вивчивши надані
сторонами докази та обґрунтування
заявлених вимог, вважає, що судом
першої інстанції помилково був
зроблений висновок про доведеність та
обґрунтованість позовних вимог,
неправомірно задоволені позовні
вимоги в повному обсязі, виходячи з
наступного.

З аналізу умов договору № 063-11 про
надання медичної допомоги та послуг
клієнтам асистанської компанії «Смайл
Сервіс» вбачається, що його дія є
тривалою, а саме п. 6.2 сторони
передбачили, що термін дії договору
один рік, проте його дія щороку
продовжується автоматично, на тих же
умовах, якщо за місяць до закінчення
строку дії договору жодна із сторін
письмово не сповістить іншу сторону
про свій намір розірвати договір.

Як зазначали представники сторін, дія
договору на сьогоднішній день
продовжена і послуги позивачем
надаються.

Зі слів представника позивача, що не
заперечувалось представником
відповідача в судовому засіданні
апеляційної інстанції в період з 01.08.2011
по 01.01.2013 сторони не мали жодних
претензій одна до одної, виставлені
позивачем рахунки відповідачем
оплачувалися своєчасно та в повному
обсязі, спір виник з оплатою рахунків
за період з 01.01.2013 по 24.03.2014.

Позивачем, при подані до суду першої
інстанції заяви про зміну предмету
позову, зазначалося, що в період з 04.01.2013
по 12.03.2014 ним на адресу ТОВ «Смайл
Сервіс» направлялися акти виконаних
робіт та рахунки з оплати наданих
послуг.

На підтвердження зазначеного стороною
долучено до матеріалів справи копії
журналу вихідної кореспонденції
позивача, з якого вбачається, що 10.09.2013,
01.10.2013 стороною направлялися акти та
розрахунки ТОВ «Смайл Сервіс», 30.10.2013,
10.01.2014 та 31.01.2014 акти, що за твердженням
позивача є доказом виконання умов
договору про надання медичної
допомоги від 01.08.2011.

Проте, колегія суддів не погоджується
із такою позиціє сторони, оскільки із
вказаного є незрозумілим, які саме акти
та рахунки направлялися позивачем
відповідачу, чи стосуються дані
документи спірного та заявленого в
позові періоду.

Враховуючи тривалість договірних
відносин між сторонами та значну
кількість наданих позивачем послуг, що
відповідно тягне за собою дуже значну
кількість актів виконаних робіт та
рахунків, виставлених для оплати,
зазначене в журналі вихідної
кореспонденції позивача позбавляє суд
апеляційної інстанції можливості
перевірити відповідність направлених
актів відповідачеві із тим, що
зазначено позивачем у позовній заяві.

Крім того, за умовами договору
передбачено направлення стороні
оригіналів рахунків на оплату, проте
даний факт із наявних в матеріалах
справи доказів, суд також не має
можливості перевірити та встановити.

В журналі вихідної кореспонденції
позивача 22.11.2013 зазначено, що останнім
відповідачу направлялися акти № 2063, 2557,
2310 та рахунки № 109, 229, Черк-001471, проте,
даний доказ також не приймається як
належний, оскільки за умовами договору,
а саме п. 4.2.1 та 3.1.8, для виникнення
обов`язку по оплаті наданих послуг,
позивач крім актів та рахунків повинен
направити медичну картку, виписку чи
заключення з підписом та печаткою
лікаря, перелік проведених медичних та
лабораторних досліджень, рецепти та
медикаменти, у випадку виписки,
податкову накладну.

Доказів направлення відповідачу
зазначених у договорі документів
представником ТОВ «Айболит» ані суду
першої ані суду апеляційної інстанції
не надано.

За наявними, за словами позивача,
належними доказами в матеріалах справи
даного факту встановити не вбачається
можливим.

Надання позивачем до позовної заяви
копій усіх необхідних, за умовами
договору, документів не підтверджують
факту їх направлення контрагенту та
отримання останнім.

До того ж матеріали справи не містять
доказів направлення позивачем
відповідачу пакету документів 04.01.2013 та
12.03.2014, як то зазначено в заяві ТОВ
«Айболит» про зміну предмету спору.

Таким чином, зважаючи на те, що однією з
основних умов виникнення у відповідача
обов`язку щодо оплати наданих ТОВ
«Айболит» медичних послуг э саме факт
отримання останнім пакету документів
відповідно до п. 3.1.8 договору № 063-11 від
01.08.2011 та враховуючи недоведеність, в
розумінні ст 33 ГПК України данного
факту позивачем, колегія суддів
приходить до висновку щодо
необгрунтованості вимог позивача
стосовно стягнення заборгованості за
період з 01.01.2013 по 12.02.2014.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідач, оскаржуючи постановлене
судом першої інстанції рішення,
зазначає, що при виставлені рахунків
позивачем, останнім до них були
включені послуги, які або
непередбачені прейскурантом, що є
додатком до договору про надання
медичних послуг, та договором, або
непрогарантовані асистенською
компанією, а саме це - транспортні
витрати.

Колегія суддів, перевіривши наявні
матеріали справи, зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.1.1 договору сторони
визначили, що позивач зобов`язується
надавати клієнтам «Смайл Сервіс»
можливість отримання необхідної
висококваліфікованої медичної
допомоги та послуг кваліфікованого
персоналу згідно даного договору та
прейскуранту, що є додатком 1 до цього
договору.

Стороною по справі долучений до
матеріалів справи зазначений
прейскурант цін та послуг на
обслуговування АР Крим, відповідно до
якого вбачається, що крім виклику
бригади швидкої допомоги, даним
додатком передбачений широкий спектр
медичних послуг, що надаються
позивачем, у випадку необхідності.

Так, звертаючись із апеляційною
скаргою, відповідач надав лист із
зазначенням переліку пацієнтів ТОВ
«Айболит», стосовно яких до актів
виконаних робіт позивачем включені,
зокрема транспортні витрати, які не
передбачені прейскурантом.

Представник позивача, заперечуючи в
судовому засіданні апеляційної
інстанції щодо зазначено, вказала, що
транспортні послуги передбачені
прайс-листом, а саме п. 21, а тому
відповідач повинен їх оплачувати.

Дійсно, як вбачається із копій актів
виконаних робіт, долучених позивачем
до позовної заяви, деякі з них містять
такий вид робіт - як транспортні
витрати, розмір яких вирахуваний із 4
грн. за км.

П. 21 прайс-листа містить такий вид
послуг як медичний супровід за межами
м. Феодосія, м. Форос - 1 км., де в графі
«ціна» зазначено - по домовленості.

Представник позивача зазначила, що
розмір саме 4 грн. за 1 км. було визначено
за усною домовленістю представників
сторін, проти чого заперечував
представник відповідача.

Зважаючи на те, що матеріали справи не
містять письмових доказів того, що
представники позивача та відповідача
домовилися про те, що розмір вартості 1
км. у разі медичного супроводу за
межами м. Феодосія, м. Форос становить 4
грн. і представник позивача не довела
суду апеляційної інстанції наявність
такої домовленості, а п. 6.5 договору
визначено, що всі зміни та доповнення
до цього договору повинні бути
узгоджені та підписані сторонами,
колегія суддів приходить до висновку
про безпідставність, на даний час,
включення позивачем до акту виконаних
робіт транспортних витрат.

Представником відповідача в суді
першої інстанції була надана заява про
те, що частина боргу, про стягнення якої
заявлено позивачем, була погашена ТОВ
«Смайл-Сервіс» в травні 2014.

В матеріалах справи наявні копії
платіжних доручень № 7207 від 12.05.2014, № 7302
від 20.05.2014, № 7303 від 20.05.2014 та № 7370 від
22.05.2014 на загальну суму 57445,70 грн.

Представником позивача не оспорювався
факт сплати коштів відповідачем за
вказаний період та вказаними
платіжними дорученнями.

Зважаючи на те, що вказані кошти, що є
частиною боргу, заявленого до
стягнення позивачем, були сплачені
відповідачем після подання позову до
суду (18.04.2014 - дата звернення позивача до
суду) в процесі розгляду позову по суті,
суд першої інстанції, прийшовши до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог, повинен був на підставі ст. 80 ГПК
України припинити провадження по
справі в частині сплачених коштів.

Відповідно до п 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо, зокрема,
відсутній предмет спору.

Зважаючи на зазначене, провадження у
справі в частині стягнення з
відповідача ТОВ «Смайл-Сервіс» боргу в
розмірі 57445,70 грн. підлягає припиненню.

Позивач, в процесі розгляду позову
судом першої інстанції, звернувся до
суду із заявою про зміну предмету
позову, в якій просив також стягнути з
відповідача 3% річних в розмірі 2573,27
грн. та інфляційні втрати в сумі 15464,33
грн. за неналежне виконання
відповідачем своїх зобов`язань за
договором.

Суд першої інстанції прийняв дану
заяву та вирішував спір з урахуванням
її змісту.

Проте, колегія суддів вважає, що в
даному випадку судом першої інстанції
були порушені норми процесуального
права та неправомірно прийнято дану
заяву, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України до
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

Згідно із п. 3.12 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» визначено, що право
позивача на зміну предмета або
підстави позову може бути реалізоване
лише до початку розгляду господарським
судом справи по суті та лише у суді
першої інстанції шляхом подання до
суду відповідної письмової заяви, яка
за формою і змістом має узгоджуватися
із статтею 54 ГПК з доданням до неї
документів, зазначених у статті
57названого Кодексу. Невідповідність
згаданої заяви вимогам цих норм
процесуального права є підставою для
її повернення з підстав, передбачених
частиною першою статті 63 ГПК.

Заяви про зміну предмета або підстави
позову, які відповідають вимогам
статей 54 і 57 ГПК, проте подані після
початку розгляду господарським судом
справи по суті, залишаються без
розгляду і приєднуються до матеріалів
справи, про що суд зазначає в описовій
частині рішення, прийнятого по суті
спору (або в ухвалі, якою закінчується
розгляд справи).

Початок розгляду справи по суті має
місце з того моменту, коли
господарський суд після завершення
підготовки справи до розгляду (стаття 65
ГПК) відкриття судового засідання,
роз'яснення (за необхідності) сторонам
та іншим учасникам судового процесу їх
прав та обов'язків і розгляду інших
клопотань і заяв (про відкладення
розгляду справи, залучення до участі в
ній інших осіб, витребування
додаткових доказів тощо) переходить
безпосередньо до розгляду позовних
вимог, тобто до з'ясування у
передбаченому ГПК порядку обставин
справи та здійснення їх правової
оцінки, про що зазначається в протоколі
судового засідання. При цьому неявка у
судове засідання сторін або однієї з
сторін, за умови, що їх належним чином
повідомлено про час і місце цього
засідання, не перешкоджає такому
переходові до розгляду позовних вимог,
якщо у господарського суду відсутні
підстави для відкладення розгляду
справи, передбачені частиною першою
статті 77 ГПК.

Відповідно до протоколу судового
засідання від 28.05.2014 вбачається, що
судом розпочато слухання спору по суті,
оголошено склад суду, роз`яснено
сторонам права та обов`язки, обидва
представники сторін були присутні в
судовому засіданні, представник
позивача надала по справі усні
пояснення і судом було оголошено по
справі перерву до 23.06.2014 відповідно до
ст. 77 ГПК України, тобто суд перейшов до
розгляду справі по суті.

В той же час, згідно із відтиском штампу
Господарського суду міста Києва,
позивачем 10.06.2014 була подана заява про
зміну предмету позовних вимог.

Таким чином, зважаючи на все зазначене,
дана заява не повинна була прийматися
до розгляду судом першої інстанції, а
тому й вимоги зазначені в ній не
розглядаються судом апеляційної
інстанції.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне стосовно нарахування 3%
річних і інфляційних витрат зазначити
наступне.

Щодо нарахування та визначення 3%
річних та інфляційних втрат на суму
57445,70 грн., провадження по якій, за
висновком колегії суддів припинено.

У вказаних платіжних дорученнях в
графі : «призначення платежу» є
посилання на рахунки, на сплату яких
були перераховані певні кошти.

Зважаючи на те, що умовами договору
передбачено періодичність платежів за
надані медичні послуги, та те, що оплата
рахунків поставлена в залежність від
часу отримання замовником послуг
рахунків, для вірного та
обґрунтованого визначення періоду
нарахування штрафних санкцій
необхідно знати точну дату отримання
документів відповідачем.

Представником позивача не було надано
суду апеляційної інстанції точної
відповіді та підтвердження того коли
саме відповідачем були отриманий кожен
окремий рахунок та пакет документів до
нього.

В свою чергу, представник відповідача
також не міг надати доказів дати
отримання рахунків від позивача, по
яким в травні 2014 року були здійснені
проплати.

Зважаючи на вказане, суд апеляційної
інстанції позбавлений можливості
встановити чи був відповідачем
пропущений строк оплати направлених
позивачем та зазначених у вказаних
платіжних дорученнях відповідачем,
рахунків, чи можливо ці проплати були
здійснені відповідно до вимог п. 4.2.1
договору, а тому вимоги про стягнення 3%
річних та інфляційних втрат на суму
57445,70 грн. не підлягають задоволенню.

Таким чином, зважаючи на раніше
зазначені обставини, а саме щодо
відсутності належного підтвердження
направлення позивачем та отримання
відповідачем повного пакету
документів, для перерахування коштів
за надані медичні послуги, вимоги
позивача про стягнення з відповідача
основної суми боргу, з урахуванням ст. 80
ГПК України, в розмірі 199184,14 грн. -
такими, що не підлягають задоволенню.

Також не можливо й визначити період
нарахування штрафних санкцій й по
решті актів та рахунках, що були
заявлені позивачем в позові, у зв`язку з
відсутність доказів направлення та
отримання пакету документів
відповідачем.

Відповідно до п.3 ч.1. ст. 103 ГПК України,
апеляційна інстанція за результатами
розгляду апеляційної скарги має права
скасувати рішення повністю або
частково і прийняте нове рішення.

Враховуючи положення ст. 104 ГПК України,
та те, що ТОВ «Смайл Сервіс» в
апеляційній скарзі просив скасувати
рішення суду першої інстанції та
припинити провадження по справі на
підставі відсутності предмету спору,
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю «Смайл
Сервіс» підлягає частковому
задоволенню, а рішення Господарського
суду м. Києва від 08.09.2014 у справі №
910/7370/14 підлягає скасуванню.

Стосовно судових витрат за подання
позову та апеляційної скарги, колегія
суддів зазначає наступне.

Зважаючи на те, що колегією суддів
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю «Смайл
Сервіс» задовольняється частково, а
саме в частині скасування повністю
рішення Господарського суду міста
Києва від 08.09.2014, судові витрати за
подання апеляційної скарги, відповідно
до приписів ст. 49 ГПК України
покладаються на позивача.

Враховуючи те, що позивачем при
звернені до суду першої інстанції із
позовом судовий збір був сплачений в
більшому розмірі, ніж то вимагають
норми чинного законодавства України, а
саме 5155,40 грн. (платіжне доручення № 1241
від 10.04.2014), замість 5132,60 грн. ( 2% від ціни
позову 256629,84 грн.), надлишкова сума
коштів підлягає поверненню.

Відповідно до викладеного, керуючись
ст. 49, 99, 101, п. 2 ст. 103, ч.1 ст. 104, ст. 105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Смайл
Сервіс» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 08.09.2014 по справі № 910/7370/14 -
скасувати. Постановити нове рішення.

В задоволені позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Айболит» до Товариства з обмеженою
відповідальністю Смайл Сервіс» про
стягнення 199184,14 грн. основного боргу, 3%
річних в розмірі 2573,27 грн. та
інфляційних втрат в розмірі 15464,33 грн. -
відмовити повністю.

Провадження по справі в частині
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю Смайл Сервіс» на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Айболит» боргу в
розмірі 57445, 70 грн. - припинити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Айболит» (18021, м.
Черкаси, вулиця Героїв Дніпра, 51, кв. 73,
) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «Смайл
Сервіс» (03150, м. Київ, вулиця Димитрова, 5,
корпус 10-А, ) судовий
збір за подання апеляційної скарги в
розмірі 2746,67 грн.

Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю «Айболит» (18021, м.
Черкаси, вулиця Героїв Дніпра, 51, кв. 73,
) надлишково сплачену
суму судового збору, відповідно до
платіжного доручення № 1241 від 10.04.2014 в
розмірі 22,80 грн.

Видати судовий наказ. Видачу наказу
доручити Господарському суду міста
Києва.

Матеріали справи № 910/7370/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
В.В. Шапран

Судді
В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов