ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" грудня 2014 р.Справа № 924/1450/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

Суддя Магера В.В., розглянувши
матеріали

За позовом Приватного підприємства
„Аграрна компанія 2004", с. Попівці,
Волочиський район, Хмельницька область

до Державного підприємства „Дослідне
господарство „Зоря" Інституту
сільського господарства Західного
Полісся Національної академії
аграрних наук України, с. Пирогівці,
Хмельницький район, Хмельницька
область;

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Інституту кормів
та сільського господарства Поділля
Національної академії аграрних наук
України, м. Вінниця

про визнання недійсним договору №1
виробництва сільськогосподарської
продукції від 27.04.2012р.

За участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: Смірнова І.С. - за
довіреністю від 07.10.2014р.;

від третьої особи: - не прибув.

Суть спору: Позивач звернувся до суду
із позовом, відповідно до якого просить
суд визнати недійсним договір
відповідального зберігання №25/07/12 від
25.07.2012р.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що на виконання
договору позивач, надаючи послуги по
вирощуванню сільськогосподарських
культур та збирання врожаю, що йому
належить, проводить оплату коштів у
сумі 600 грн. з одного гектара посівної
площі або передає на цю суму частину
врожаю по кількості та видах
узгоджених з господарством, а
відповідач, який замовив надання
послуг, фактично надає у користування
земельну ділянку площею 201 га, яка
розташована на землях Пироговецької
сільської ради.

Вказує, що ст.3 Закону України „Про
особливості правового режиму
діяльності Національної академії наук
України, галузевих академій наук та
статусу їх майнового комплексу"
передбачено, що Національна академія
наук України, здійснюючи повноваження
з управління об'єктами майнового
комплексу Національної академії наук
України, забезпечує реалізацію прав
держави як власника цих об'єктів,
пов'язаних з ефективним їх
використанням та розпорядженням у
межах, визначених законодавством
України, з метою задоволення державних
та суспільних потреб.

Відповідно до ч.1 ст.4 вказаного Закону,
галузеві академії наук, здійснюючи
повноваження з управління об'єктами
майнового комплексу галузевих
академій наук, забезпечують реалізацію
прав держави як власника цих об'єктів,
ефективно їх використовують та
розпоряджаються цими об'єктами
майнового комплексу у межах,
визначених законодавством.

Положеннями постанови президії
Національної Академії Аграрних Наук
України від 26.08.2011р. „Про затвердження
Порядку погодження та обліку деяких
господарських договорів" передбачено,
що договори, предметом яких є надання
послуг з обробітку ґрунту, догляду за
посівами та збирання
сільськогосподарських культур,
погоджуються НААН.

За таких обставин вважає, що договір №1
виробництва сільськогосподарської
продукції від 27.04.2012р. не погоджено
Національною академією аграрних наук
України.Національна академія аграрних
наук України не приймала рішень
(висновку, погодження, тощо) стосовно
передачі позивачу земельної ділянки у
користування для вирощування врожаю на
ній.

Відповідно до ч.1 ст.207 ГК України
передбачено, що господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Згідно ч.3 ст.207 ГК України передбачено,
що виконання господарського
зобов'язання, визнаного судом
недійсним повністю або в частині,
припиняється повністю або в частині з
дня набрання рішенням суду законної
сили як таке, що вважається недійсним з
моменту його виникнення.

Частиною 3 ст.215 ЦК України передбачено,
що якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом
недійсним.Статтею 203 ЦК України
визначено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства;
правочин має бути направлений на
реальне настання наслідків,
обумовлених ним.

Крім того, у додатковому поясненні від
17.11.2014р. позивач повідомив, що згідно
п.1.3 Статуту ДПДГ „Зоря" (діючого на
момент укладення спірного договору)
ДПДГ „Зоря" перебувало в
безпосередньому підпорядкуванні
Хмельницького інституту
агропромислового виробництва
Національної академії аграрних наук
України та загальному підпорядкуванні
Національної академії аграрних наук
України як органу по управлінню
державним майном, закріпленим за
господарством.

Господарство є державним
підприємством, що діє на основі
державної форми власності, як
самостійний суб'єкт господарювання
(п.3.1 Статуту).

Економічною основою діяльності
Господарства є державна власність
України на основні засоби, інше майно,
закріплене Академією за Господарством,
а також землі Академії, які надані
Господарству згідно з державним актом
на право постійного користування (п. 3.6
Статуту).

ДПДГ „Зоря" забороняється без дозволу
Президії Академії безоплатно
передавати в будь-якій формі
закріплене за ним державне майно іншим
установам, організаціям,
підприємствам, а також громадянам (п.4.21
Статуту).

Порядок погодження та обліку
господарських договорів (далі-Порядок),
предметом яких є використання землі та
майна установ, підприємств,
організацій, що входять до відання НААН
затверджено постановою президії НААН
України від 26.08.2011 року протокол №14
(далі-Постанова).

Згідно п.3 Постанови керівникам
наукових установ НААН забезпечити в
обов'язковому порядку розгляд і
погодження зазначених договорів та
подання їх на реєстрацію в Академію.

Відповідно до п.1 Порядку - цей порядок
регулює організаційні, правові,
фінансові відносини, що виникають при
укладенні господарських договорів,
предметом яких є надання послуг з
обробітку ґрунту, догляду за посівами
та збирання сільськогосподарських
культур (далі - договір підряду).

Для погодження договору підряду у
станови, підприємства і організації
надсилають науковій установі, якій
вони безпосередньо підпорядковані,
лист-клопотання довільної форми за
підписом керівника, договір підряду
підписаний сторонами і завірений
печатками та техніко-економічне
обґрунтування необхідності укладення
даного договору. Дослідні
господарства, безпосередньо
підпорядковані НААН, такі матеріали
надають Академії (п.3 Порядку).

Підставою для погодження договорів
підряду є взаємовигідність умов
договору, відповідність економічним
інтересам підприємства та нормам
чинного законодавства.

Після погодження договору підряду
науковою установою один примірник його
надсилається в Академію для обліку і
реєстрації (п.6 Порядку).

При цьому, позивач вказує, що договір №1
виробництва сільськогосподарської
продукції від 27.04.2012р. не погоджено ні
Хмельницьким інститутом
агропромислового виробництва
Національної академії аграрних наук
України, ні Національною академією
аграрних наук України, а також даний
договір не зареєстровано в
Національній академії аграрних наук
України.

Правові основи управління об'єктами
державної власності закріплені
Законом України „Про управління
об'єктами державної власності".

Статтею 4 вказаного Закону передбачено,
що суб'єктами управління об'єктами
державної власності є Національна
академія наук України, галузеві
академії наук, а згідно із п.30 ч.1 ст.6
Закону, уповноважені органи управління
відповідно до покладених на них
завдань надають орендодавцям об'єктів
державної власності згоду на оренду
державного майна і пропозиції щодо
умов договору оренди, які мають
забезпечувати ефективне використання
орендованого майна та здійснення на
орендованих підприємствах технічної
політики в контексті завдань галузі.

Національна академія аграрних наук
України не приймала рішень (висновку,
погодження, тощо) стосовно передачі
позивачу земельної ділянки у
користування для вирощування врожаю на
ній.

За таких обставин, позивач, посилаючись
на ч.3 ст.215 ЦК України та 203 ЦК України
просить суд визнати недійсним договір
№1 виробництва сільськогосподарської
продукції від 27.04.2012р. №1.

Відповідач у направленому суду
письмовому відзиві від 17.11.2014р. вважає
позовні вимоги ПП „Аграрна компанія
2004" безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню, виходячи із
такого.

Так, в обґрунтування своїх позовних
вимог ПП „Аграрна компанія 2004"
посилається на те, що Договір №1 від
27.04.2012 року, всупереч положенням
постанови президії Національної
академії аграрних наук України від
26.08.2011 року „Про затвердження Порядку
погодження та обліку деяких
господарських договорів", не погоджено
Національною академією аграрних наук
України, остання не приймала рішень
(висновку, погодження, тощо) стосовно
передачі позивачу земельної ділянки у
користування.

Однак, відповідач не погоджується із
зазначеним вище твердженням позивача у
зв'язку із слідуючим.

Пунктом 2 Порядку погодження та обліку
господарських договорів, затвердженим
постановою Президії НААН від 26.08.2011
року (надалі-Порядок) передбачено:
„метою регулювання цих відносин є
посилення контролю за дотриманням
чинного законодавства при укладенні
договорів підряду та технології
вирощування сільськогосподарських
культур за умовами розрахунків
підприємств, установ та організацій за
надані послуги".

Для погодження договору підряду
установи, підприємства і організації
надсилають науковій установі, якій
вони безпосередньо підпорядковані,
лист-клопотання довільної форми за
підписом керівника, договір підряду
підписаний сторонами і завірений
печатками та техніко-економічне
обґрунтування необхідності укладення
даного договору (п. 3 Порядку).

Станом на дату укладення спірного
Договору, ДП ДГ „Зоря" (згідно п.1.3.
Статуту) безпосередньо
підпорядковувалося Інституту кормів
та сільського господарства Поділля
НААН.

Договір №1 від 27.04.2012р. був узгоджений з
Інститутом кормів та сільського
господарства Поділля НААН, як з
науковою установою, якій відповідач
згідно Статуту був безпосередньо
підпорядкований на час підписання
Договору №1 від 27.04.2012р.

Крім того, відповідно до п.3.11. Статуту
ДПДГ „Зоря", у відповідності з чинним
законодавством і в межах цього Статуту
Господарство з урахуванням завдань
наукової установи, якій воно
підпорядковане, самостійно вирішує
питання своєї господарської
діяльності, в тому числі визначає
структуру управління, розробляє штати,
вступає в договірні відносини з іншими
установами, підприємствами та
організаціями, набуваючи майнові права
і відповідні обов'язки, може бути
позивачем та відповідачем в судах.

Відповідач також звертає увагу на те,
що Порядком погодження та обліку
господарських договорів, врегульовано
організаційні, правові, фінансові
відносини, що виникають при укладенні
договорів підряду.

Натомість, згідно п.2.2. Договору №1 від
27.04.2012 року, цей Договір не є спільною
діяльністю чи підрядом, а також не є
передачею прав користування чи
управління земельними ділянками. Таким
чином, відсутня була необхідність у
прийнятті рішення (висновок,
погодження тощо) Національної академії
аграрних наук України щодо спірного
Договору.

У зв'язку з вище викладеним, відповідач
вважає, що Договір №1 виробництва
сільськогосподарської продукції від
27.04.2012 року відповідає вимогам закону, а
підстави для визнання його недійсним
відсутні.

На підставі вище викладеного
відповідач просить суд відмовити в
задоволенні позовної заяви Приватного
підприємства „Аграрна компанія 2004" до
Державного підприємства „Дослідне
господарства „Зоря" Інституту
сільського господарства Західного
Полісся НААН про визнання недійсним
договір №1 виробництва
сільськогосподарської продукції від
27.04.2012 року.

Представник позивача в засідання суду
08.12.2014р. не прибув, проте в попередньому
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав із підстав, викладених у
позові.

Представник відповідача в засідання
суду 08.12.2014р. прибув, проти позовних
вимог заперечив, посилаючись на доводи,
викладені у відзиві.

Представник третьої особи (Інститут
кормів та сільського господарства
Поділля Національної академії
аграрних наук України) в засіданні суду
08.11.2014р. участі не приймав.

У направленому суду письмовому
поясненні від 08.12.2014р. повідомив, що
погодження спірного договору №1 від
27.04.2012 року Інститутом, здійснювалося
за бажанням відповідача. Враховуючи
правовий статус Інституту повідомив,
що таке погодження жодним чином не
впливає на права та обов'язки сторін
спірного договору.

Дане обґрунтовується тим, що
відповідно до п. 3.11. Статуту ДП ДГ
„Зоря" у відповідності із чинним
законодавством і в межах цього Статуту
Господарство з урахуванням завдань
наукової установи, якій воно
підпорядковане, самостійно вирішує
питання своєї господарської
діяльності, в тому числі визначає
структуру управління, розробляє штати,
вступає в договірні відносини з іншими
установами, підприємствами та
організаціями, набуваючи майнові права
і відповідні обов'язки, може бути
позивачем та відповідачем в судах.

За таких обставин, третя особа в
порядку ст.ст. 22, 27 ГПК України просить
суд розгляд даної справи здійснювати
без участі представника третьої особи.

Розглядом матеріалів справи
встановлено:

Приватне підприємство „Аграрна
компанія 2004", с. Попівці Волочиський
район як юридична особа значиться в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
згідно Виписки з ЄДР від 27.03.2014р. №911595
серія АБ.

Державне підприємство „Дослідне
господарство „Зоря" Інституту
сільського господарства Західного
Полісся Національної академії
аграрних наук України, с. Пирогівці,
Хмельницький район як юридична особа
значиться в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб ат фізичних
осіб-підприємців згідно довідки
статистики №05-11/102 від 29.01.2014р., виписки
із ЄДР від 29.01.2014р. №476454 серія АД.

27.04.2012р. між Приватним підприємством
„Аграрна компанія 2004" (далі -
Сільськогосподарський товаровиробник)
та Державним підприємством „Дослідне
господарство „Зоря" Інституту
сільського господарства Західного
Полісся Національної академії
аграрних наук України (далі -
Господарство) було укладено договір №1
виробництва сільськогосподарської
продукції.

Відповідно до п.п.1.1, 1.2 вказаного
договору було передбачено, що на умовах
даного договору Господарство надає
згоду на виробництво, а
Сільськогосподарський товаровиробник
на свій ризик зобов'язується виробити
сільськогосподарську продукцію
(надалі-виробництво) та провести
розрахунки із Господарством.
Виробництво здійснюється на
виробничих потужностях Господарства.

Згідно п.п.1.4 договору сторони
передбачили характеристику
виробництва: підготовка ґрунту (оранка,
дискування тощо), посів насіння
сільгоспкультур, підживлення
добривами, внесення засобів захисту
рослин, збирання вирощеного урожаю
сільгоспкультур, переробка, переробка,
перевезення, зберігання урожаю
(сільгосппродукції) та інше.

Вказаним договором сторони
передбачили, що посіви, вироблена
сільськогосподарська продукція є
власністю товаровиробника. Витрачені
за цим договором матеріально-технічні
ресурси сільськогосподарського
товаровиробника є його власністю
протягом усього строку дії договору.
(п.п.1.7 договору).

Згідно п.п.2.1 договору передбачено, що з
урахуванням положень ст.627 ЦК України,
відповідно до ст.6 цього Кодексу,
сторони с вільними при укладенні цього
Договору та визначенні його умов.
Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу
України зміст цього Договору
становлять умоли (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Згідно п.4 ст. 179 Господарського кодексу
України при укладенні господарських
договорів сторони можуть визначати
зміст договору на основі вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Вказаним договором сторони
передбачили, що цей договір не є
спільною діяльністю чи підрядом, а
також не є передачею прав користування
чи управління земельними ділянками
(п.п. 2.2 договору).

Згідно п.п.3.1, 3.2 договору передбачено,
що за сприяння вирощуванню
сільгосппродукції за цим договором
Сільськогосподарський товаровиробник
сплачує Господарству грошові кошти у
розмірі 600 грн. з одного гектара
посівної площі або передає на цю суму
частину врожаю по кількості та видах
узгоджених з Господарством.
Сільськогосподарський товаровиробник
здійснює розрахунки із Господарством в
день закінчення збирання урожаю.

Відповідно до п.п.7.1, 7.2 цього договору
передбачено, що цей договір вважається
укладеним і набирає чинності з моменту
його підписання сторонами та
скріплення печатками сторін. Строк
цього договору починає свій перебіг з
дати його підписання сторонами та
закінчується у строк, визначений п.1.6
цього договору.

Вказаний договір підписаний
представниками сторін, скріплений
печатками із відміткою про його
узгодження виконавчим директором
Інституту кормів та сільського
господарства Поділля НААН п.Корнійчук
О.В.

Згідно п.3 Наказу Національної Академії
аграрних наук України №101 від 28.03.2012р.
„Про підпорядкування державних
підприємств Хмельницькій ДСГДС та
Інституту кормів та сільського
господарства Поділля НААН" було
встановлено підпорядкувати Державне
підприємство „Дослідне господарство
„Зоря" Інституту сільського
господарства Західного Полісся
Національної академії аграрних наук
України, с. Пирогівці, Хмельницький
район, Хмельницька область Інституту
кормів та сільського господарства
Поділля Національної академії
аграрних наук України.

Згідно п.п.1.3 Статуту відповідача
(станом на дату підписання договору від
27.04.2012р. №1) передбачено, що Державне
підприємство „Дослідне господарство
„Зоря" було підпорядковане Інституту
кормів та сільського господарства
Поділля Національної академії
аграрних наук України.

Відповідно до нової редакції Статуту
відповідача станом на 22.01.2014р. (п.п.1.5
Статуту) передбачено, що діюче
найменування господарства визначене
постановою Президії Національної
академії аграрних наук України від „06"
листопада 2013 року (протокол №19) „Про
результати державної атестації
наукових установ Національної
академії аграрних наук України в 2013
році" та відповідним наказом
Національної академії наук України від
„23" грудня 2013 р. №212 „Про
перепідпорядкування Державного
підприємства „Дослідне господарство
„Зоря".

Пунктом 1.3 нової редакції Статуту
Державного підприємства „Дослідне
господарство „Зоря" Інституту
сільського господарства Західного
Полісся Національної академії
аграрних наук України було змінено
підпорядкування відповідача, а саме:
останнє було безпосередньо
підпорядковане Інституту сільського
господарства Західного Полісся
Національної академії аграрних наук
України.

Позивач, посилаючись на ч.3 ст.215 ЦК
України та 203 ЦК України просить суд
визнати недійсним договір №1
виробництва сільськогосподарської
продукції від 27.04.2012р. №1, оскільки
вважає, що останній не було погоджено
Національною академією аграрних наук
України.

Суд, оцінивши подані докази та
документи, а також наявні в матеріалах
справи письмові доводи та заперечення
учасників судового розгляду, приходить
до таких висновків:

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України, однією
з підстав виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

За приписами ст.626 ЦК України договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

В статті 627 ЦК України зазначено, що
відповідно до ст.6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Частиною 7 ст.179 ГК України передбачено,
що господарські договори укладаються
за правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст.180 ГК України зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства.

Як вбачається із позовної заяви,
позивач просить суд визнати недійсним
договір №1 від 27.04.2012р. виробництва
сільськогосподарської продукції із
підстав його непогодження із
Національною академією аграрних наук
України.

В ході вирішення справи судом
встановлено, що спірним договором №1
від 27.04.2012р. виробництва
сільськогосподарської продукції
сторони визначили для себе характер
виробництва, який полягає у наступних
етапах: підготовка ґрунту (оранка,
дискування тощо), посів насіння
сільгоспкультур, підживлення
добривами, внесення засобів захисту
рослин, збирання вирощеного урожаю
сільгоспкультур, переробка,
перевезення, зберігання урожаю
(сільгосппродукції) та інше.

Відтак, за своєю правовою природою
спірний договір №1 від 27.04.2012р.
наділений елементами різних договорів
(змішаний договір), зокрема: надання
послуг, виробництва
сільськогосподарської продукції,
перевезення, зберігання тощо, і дане
узгоджується із свободою договору в
розумінні ст. 27 ЦК України.

Згідно ч.2 ст. 628 ЦК України передбачено,
що сторони мають право укласти договір,
в якому містяться елементи різних
договорів (змішаний договір). До
відносин сторін у змішаному договорі
застосовуються у відповідних частинах
положення актів цивільного
законодавства про договори, елементи
яких містяться у змішаному договорі,
якщо інше не встановлено договором або
не випливає із суті змішаного договору.

Крім того, у п.п. 2.2 договору сторони
погодили, що цей договір не є спільною
діяльністю чи підрядом, а також не є
передачею прав користування чи
управління земельними ділянками.
Виходячи із змісту зобов'язань, взятих
на себе сторонами по договору №1 від
27.04.2012р., останній можна
охарактеризувати за ознаками, які
притаманні договору про надання
послуг.

Відповідно до ст.901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Судом приймається до уваги, що п.3
Наказу Національної Академії аграрних
наук України №101 від 28.03.2012р. „Про
підпорядкування державних підприємств
Хмельницькій ДСГДС та Інституту кормів
та сільського господарства Поділля
НААН" було встановлено: підпорядкувати
Державне підприємство „Дослідне
господарство „Зоря" Інституту
сільського господарства Західного
Полісся Національної академії
аграрних наук України, с. Пирогівці,
Хмельницький район, Хмельницька
область Інституту кормів та сільського
господарства Поділля Національної
академії аграрних наук України.

Згідно п.п.1.3 Статуту відповідача
(станом на дату підписання договору від
27.04.2012р. №1) передбачено, що Державне
підприємство „Дослідне господарство
„Зоря" було підпорядковане Інституту
кормів та сільського господарства
Поділля Національної академії
аграрних наук України.

Із наявного в матеріалах справи
договору №1 від 27.04.2012р. вбачається, що
він мав відповідне погодження, про яке
зазначено на 5 стор. Договору, а саме:
„узгоджено: виконавчий директор
Інституту кормів та сільського
господарства Поділля НААН п. Корнійчук
О.В." із відтиском печатки Інституту.

Відтак, доводи позивача про те, що
спірний договір №1 від 27.04.2012р. був
підписаний сторонами за відсутності
відповідного погодження, матеріалами
справи не підтверджено. Натомість,
посилання позивача на те, що саме такий
вид договорів підлягав обов'язковому
погодженню з боку Національної
академії аграрних наук України,
будь-якими доказами не підтверджено.

Судом також приймається до уваги, що у
направленому суду письмовому
поясненні від 08.12.2014р. Інститут кормів
та сільського господарства Поділля
НААН підтвердив погодження договору №1
від 27.04.2012 року із посиланням на те, що
таке погодження здійснювалось за
бажанням відповідача.

Відповідно до п.3.11. Статуту відповідача
визначено, що відповідності із чинним
законодавством і в межах цього Статуту
Господарство з урахуванням завдань
наукової установи, якій воно
підпорядковане, самостійно вирішує
питання своєї господарської
діяльності, в тому числі визначає
структуру управління, розробляє штати,
вступає в договірні відносини з іншими
установами, підприємствами та
організаціями, набуваючи майнові права
і відповідні обов'язки, може бути
позивачем та відповідачем в судах.

В силу припису статті 204 ЦК України
правомірність правочину презюмується.
Отже, обов'язок доведення наявності
обставин, з якими закон пов'язує
визнання господарським судом
оспорюваного правочину недійсним,
покладається на позивача. Відтак,
матеріалами справи позовні вимоги
позивача не знайшли свого
підтвердження.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України (в редакції,
чинній на момент укладення спірного
правочину) визначено загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, зокрема: 1) зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; 2) особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; 3) волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі; 4)
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; 5) правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
6) правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно пунктів 1, 3 ст. 92 ЦК України
юридична особа набуває цивільних прав
та обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону. Орган
або особа, яка відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступає від її імені, зобов'язана
діяти в інтересах юридичної особи,
добросовісно і розумно та не
перевищувати своїх повноважень. У
відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Частиною 2 ст.207 Цивільного кодексу
України передбачено, що правочин, який
вчиняє юридична особа, підписується
особами, уповноваженими на це її
установчими документами, довіреністю,
законом або іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Судом встановлено, що спірний договір
№1 від 27.04.2012р. відповідає встановленим
вимогам та нормам чинного
законодавства, а докази на
підтвердження його недійсності в
матеріалах справи відсутні.

Також приймається до уваги, що договір
№1 від 27.04.2012р. припинив свою дію у
відповідності до п.п.1.6 договору,
оскільки останній обмежувався строком
- до 15.09.2012р.

Згідно ч.3 ст.207 ГК України передбачено,
що виконання господарського
зобов'язання, визнаного судом
недійсним повністю або в частині,
припиняється повністю або в частині з
дня набрання рішенням суду законної
сили як таке, що вважається недійсним з
моменту його виникнення. У разі якщо за
змістом зобов'язання воно може бути
припинено лише на майбутнє, таке
зобов'язання визнається недійсним і
припиняється на майбутнє.

Судом в даному випадку приймається до
уваги, згідно п.п.2.7 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013р. №11 „Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" передбачено, що у разі, якщо
зі змісту господарського договору
випливає, що зобов'язання за цим
договором може бути припинено лише на
майбутнє, оскільки неможливо повернути
усе одержане за ним (наприклад, вже
здійснене користування за договором
майнового найму (оренди), користування
електроенергією, спожиті послуги,
зберігання, здійснене за відповідним
договором, тощо), то господарський суд
одночасно з визнанням господарського
договору недійсним (за наявності
підстав для цього) зазначає в
резолютивній частині рішення, що
зобов'язання за договором припиняється
лише на майбутнє.

Враховуючи те, що строк дії договору №1
від 27.04.2012р. закінчився 15.09.2012р. і
сторонами такий строк не було
продовжено, а зобов'язання по ньому в
частині умов про надання послуг,
зберігання, транспортування тощо вже
припинені, суд вважає, що визнання
такого договору недійним на майбутнє, є
неможливим.

За приписами статті 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд, у визначеному законом порядку,
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. (ст. 34 ГПК України).

Виходячи із змісту ст.33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування полягає не лише в поданні
особами доказів, а й у доведенні їх
переконливості. Отже, обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі усіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача не підлягають
задоволенню, тому у позові необхідно
відмовити.

Згідно ст.ст.44, 49 ГПК України судові
витрати по справі на відповідача не
покладаються у зв'язку із відмовою в
позові.

Керуючись ст.ст.12, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, СУД -

ВИРІШИВ:

У позові Приватного підприємства
„Аграрна компанія 2004", с. Попівці,
Волочиський район, Хмельницька область
до Державного підприємства „Дослідне
господарство „Зоря" Інституту
сільського господарства Західного
Полісся Національної академії
аграрних наук України, с. Пирогівці,
Хмельницький район, Хмельницька
область за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Інституту кормів та сільського
господарства Поділля Національної
академії аграрних наук України, м.
Вінниця про визнання недійсним
договору №1 виробництва
сільськогосподарської продукції від
27.04.2012р., відмовити.

Повне рішення складено 12.12.2014р.

Суддя
В.В.
Магера

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи;

2- позивачу (вул. Шкільна, 34а, с. Попівці,
Волочиський р-н, Хмельницька обл., 31222) -
згідно заяви;

3- відповідачу - (с. Пирогівці,
Хмельницький район Хмельницька обл.) -
згідно зави;

4 - третій особі (проспект Юності, 16, м.
Вінниця, 21100) - прост. кореспонд.