ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

08 грудня 2014 року Справа № 905/6531/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіБакуліної
С.В.,суддів:Волковицької Н.О., Грека Б.М.,
Добролюбової Т.В., Мачульського
Г.М.,розглянувши заявуДержавного
агентства резерву Українипро перегляд
Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 20.08.2014у
справі№ 905/6531/13за позовомДонецького
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері в інтересах
держави в особі Державного агентства
резерву УкраїнидоКомунального
підприємства "Міжнародний аеропорт
Донецьк імені С.С. Прокоф'єва"за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачаКомунального
комерційного підприємства "Аеропорт
Маріуполь"прозобов`язання повернути до
мобілізаційного резерву гас
авіаційної марки ТС-1 в кількості 500,00
тонн та стягнення штрафних санкцій у
сумі 2 988 004,70 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 24.04.2014 у справі № 905/6531/13,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 16.06.2014, позовні
вимоги задоволено частково;
зобов'язано Комунальне підприємство
"Міжнародний аеропорт Донецьк імені
С.С. Прокоф`єва" повернути до державного
резерву України матеріальні цінності,
щодо яких встановлено факти
незабезпечення збереження, а саме: Гас
авіаційний марки ТС-1 в кількості 500,00
тонн; в іншій частині позову
відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 20.08.2014 постанову Київського
апеляційного господарського суду від
16.06.2014 залишено без змін.

Державне агентство резерву України
звернулося із заявою про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
20.08.2014 у справі № 905/6531/13, в якій просить
зазначену постанову скасувати та
направити справу на новий розгляд.

Заяву з посиланням на постанову Вищого
господарського суду України від 05.08.2013
у справі № 5011-50/3070-2012-45/386-2012, на
постанову Судової палати у
господарських справах Верховного Суду
України від 19.08.2008 у справі № 3-2841к08/29/18,
на рішення колишньої другої секції
Європейського суду з прав людини,
справа "Проніна проти України" (заява №
63566/00) від 18.07.2006 та на рішення п'ятої
секції Європейського суду з прав
людини, справа "Серявін та інші проти
України" (заява № 4909/04) від 10.02.2010
(остаточне 10.05.2011) мотивовано
неоднаковим застосуванням судами
одних і тих самих норм матеріального
права, зокрема: статей 58, 129 Конституції
України, статей 268, 525, 526, 936, 942, 949, пункту
6 Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України, статей 70, 71,
76, 83 Цивільного кодексу УРСР, статей 14, 18
Закону України "Про державний
матеріальний резерв", приписів
постанови Верховної Ради України від
20.02.1996 № 57/96, внаслідок чого ухвалено
різні за змістом судові рішення у
подібних правовідносинах.

Заявником не пропущено строку подання
заяви про перегляд судового рішення
господарського суду, передбаченого
статтею 11117 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України).

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України вважає, що
справа підлягає допуску до провадження
Верховного Суду України з огляду на
таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 11116 ГПК України заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана на підставі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

У постанові від 20.08.2014 у справі № 905/6531/13,
про перегляд якої просить заявник,
Вищий господарський суд України
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій (в частині, що
стосується доводів заявника) щодо
відсутності правових підстав для
задоволення позову в частині стягнення
штрафних санкцій за неналежне
виконання зобов'язань із зберігання
матеріальних цінностей
мобілізаційного резерву. При цьому суд
касаційної інстанції виходив із
встановлених обставин про те, що,
оскільки Закон України "Про державний
матеріальний резерв" від 24.01.1997 набув
чинності з 22.02.1997, а спірні
правовідносини виникли на підставі
адміністративного акта -
мобілізаційного завдання ще в 1973 році,
то відсутні підстави для стягнення з
відповідача штрафу, передбаченого
статтею 14 вказаного Закону.

Водночас приймаючи постанову від 05.08.2013
у справі № 5011-50/3070-2012-45/386-2012 та
вирішуючи спір у подібних
правовідносинах, за аналогічного
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин, суд касаційної
інстанції, установивши факт
незабезпечення відповідачем
збереження матеріальних цінностей
(закладених на відповідальне
зберігання у 1988 році) та вартість
матеріальних цінностей державного
резерву станом на день виявлення факту
самовільного використання, прийшов до
протилежного правового висновку щодо
наявності підстав для стягнення
штрафних санкцій, передбачених статтею
14 Закону України "Про державний
матеріальний резерв".

З огляду на викладене судом касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
і ті ж самі норми матеріального права,
внаслідок чого ухвалені різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах, що є підставою для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Допустити справу № 905/6531/13 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяС. БакулінаСудді:Н.
Волковицька Б. Грек Т. Добролюбова Г.
Мачульський