ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2014 р.
Справа № 914/3862/14

За позовом:Дрогобицького міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Управління комунальних ресурсів
виконавчих органів Дрогобицької
міської ради, м. Дрогобич, Львівська
обл.;до відповідача:Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, с. Раневичі,
Львівська обл.;про:розірвання договору
оренди нежитлових приміщень, будинків
та споруд від 02.01.2007р., повернення
приміщень, стягнення заборгованості
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Яслик
Н.М.Представники сторін:від
прокуратури: Клак Ю.Г. - прокурор
(посвідчення №006520 від 01.10.2012р.);від
позивача:Чукла С.П. - представник
(довіреність №305 від 09.12.2014р.);від
відповідача:ОСОБА_1.

Прокурору, представнику позивача та
відповідачу роз'яснено права та
обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Заяв про відвід судді та
здійснення технічної фіксації
судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

30.10.2014р. на розгляд господарського суду
Львівської області поступила позовна
заява дрогобицького міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Управління комунальних ресурсів
виконавчих органів Дрогобицької
міської ради (надалі - Позивач) до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(надалі - Відповідач) про розірвання
договору оренди нежитлових приміщень,
будинків та споруд від 02.01.2007р.,
повернення приміщень, стягнення
заборгованості.

Ухвалою суду від 03.11.2014р. порушено
провадження у справі, її розгляд
призначено на 24.11.2014р. Розгляд справи
24.11.2014р. відкладено на 11.12.2014р. з підстав,
зазначених у відповідній ухвалі суду.

28.11.2014р. від прокуратури на адресу суду
надійшла заява про збільшення розміру
позовних вимог в частині стягнення
заборгованості, відповідно до якої,
прокурор просить суд стягнути з
відповідача 28181,08 грн. заборгованості
по орендній платі та 1346,47 грн. пені за
несвоєчасне виконання зобов'язання.

Суд, розглянувши заяву прокурора про
збільшення розміру позовних вимог
прийшов до висновку, що дана заява не
суперечить законодавству, не порушує
чиїх-небудь прав і охоронюваних
законом інтересів, подана до прийняття
рішення по справі, а відтак суд приймає
таку заяву до розгляду.

Також, як вбачається з матеріалів
справи, 11.12.2014р. через канцелярію суду
від позивача надійшло клопотання, яким
останній просить суд припинити
провадження у справі в частині
позовних вимог щодо розірвання
договору оренди та зобов'язання
відповідача повернути орендовані ним
приміщення.

Прокурор в судове засідання 11.12.2014р.
з'явився, позовні вимоги підтримав,
просив суд позов (з урахуванням заяви
про збільшення розміру позовних вимог)
задоволити повністю. Клопотання
позивача про припинення провадження у
справі підтримав, просив суд припинити
провадження у справі в частині
позовних вимог щодо розірвання
договору оренди та зобов'язання
відповідача повернути орендовані ним
приміщення на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України.

Заявлені позовні вимоги обгрунтовує
тим, що 02.01.2007р. між виконавчим
комітетом Дрогобицької міської ради та
відповідачем укладено договір оренди
нежитлових приміщень, будинків та
споруд №8, згідно якого виконавчий
комітет як орендодавець передав, а
відповідач прийняв в оренду нежитлове
приміщення загальною площею 128,9 кв.м.,
яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, м.
Дрогобич. За умовами договору,
відповідач зобов'язувався вносити
орендну плату не пізніше 25 числа
поточного місяця. Однак, своїх
зобов'язань за договором в частині
сплати орендної плати відповідач
належним чином не виконав, в результаті
чого утворилася заборгованість в
розмірі 28181,08 грн. Крім цього, у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
умов договору, прокурор просить суд
стягнути з відповідача 1346,47 грн. пені.

Представник позивача в судове
засідання 11.12.2014р. з'явився, заявлені
прокурором позовні вимоги підтримав,
просить позов (з урахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог)
задоволити повністю, а провадження в
частині позовних вимог про розірвання
договору оренди та зобов'язання
відповідача повернути орендовані ним
приміщення припинити, оскільки після
порушення провадження орендовані
приміщення були повернуті позивачем у
встановленому законом порядку.

Відповідач в судове засідання 11.12.2014р.
з'явилася, пояснила суду, що орендоване
приміщення використовувалося нею для
зберігання товару, однак, з літа 2013 року
приміщення не використовується у
зв'язку з його непридатністю, яка
виникла внаслідок затоплення. А тому,
на її думку, нарахування орендної плати
за час протягом котрого вона не могла
використовувати приміщення за
цільовим призначенням є безпідставним.

Заслухавши пояснення прокурора,
представника позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.01.2007р. між виконавчим комітетом
Дрогобицької міської ради та приватним
підприємцем ОСОБА_1 (надалі -
Відповідач) укладено Договір оренди
нежитлових приміщень, будинків та
споруд №8 (надалі - Договір), відповідно
до п. 1.1. якого орендодавець (виконавчий
комітет Дрогобицької міської ради)
передає, а орендар (відповідач) приймає
згідно акту приймання-передачі в
оренду нежитлове приміщення за
адресою: м. Дрогобич, АДРЕСА_1, загальною
площею 128,9 м2.

Згідно ухвали Дрогобицької міської
ради від 28.02.2007р. №230 «Про управління
комунальних ресурсів виконавчих
органів Дрогобицької міської ради»
позивач - Управління комунальних
ресурсів виконавчих органів
Дрогобицької міської ради є
правонаступником виконавчого комітету
Дрогобицької міської ради в частині
повноважень органу приватизації та
орендодавця комунального майна, а
також в частині зобов'язань, зокрема, з
орендної плати за договорами оренди
нежитлових приміщень.

На виконання умов Договору, позивачем
було передано, а відповідачем прийнято
об'єкт оренди з цільовим призначенням -
складські приміщення, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи Актом приймання-передачі від
02.01.2007р.

В пунктах 3.1., 3.2. Договору сторони
погодили, що орендна плата перший
місяць становить 451,15 грн. разом з ПДВ.
Розмір орендної плати за кожний
наступний місяць нараховується
відповідно до Методики розрахунку
орендної плати з урахуванням індексу
інфляції. Орендна плата вноситься
орендарем не пізніше двадцять п'ятого
числа поточного місяця.

Відповідно до п.2.1 та п.2.2 Договору цей
договір вступає в силу з моменту
підписання його сторонами і діє в
термін з 02.01.2007 року по 31.03.2007 року. В
разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну
договору протягом одного місяця після
закінчення терміну його дії, він
вважається подовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, які були
передбачені цим договором.

Як встановлено судом, на підставі
Правочину №89 від 21.01.2008 року про
внесення змін до договору оренди,
сторони домовилися продовжити дію
Договору до 31.12.2008 року. Крім цього, на
підставі Правочину від 11.01.2012р. про
внесення змін до Договору оренди
нежитлових приміщень, будинків та
споруд від 02.01.2007р. №8, сторони дійшли
згоди продовжити дію Договору до 31.12.2012
року, а також збільшити розмір орендної
плати до 1353,46 грн. в т.ч. ПДВ.

Як зазначили в судовому засіданні
прокурор та представник позивача, у
зв'язку з відсутністю заяв про
припинення договору, дія укладеного
між ними договору продовжилася на 2013 та
2014 роки. Разом з тим, за час дії договору
відповідач належним чином взятих на
себе зобов'язань за Договором (в
частині своєчасного та повного
внесення орендної плати) не виконав, в
результаті чого станом на 24.11.2014р.
утворилася заборгованість в розмірі
28181,08 грн., що підтверджується наявними
в матеріалах справи розрахунками
заборгованості та розрахунками
індексації заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що
11.06.2013 року позивач направив
відповідачу лист-вимогу №202 від 10.06.2013
року про сплату існуючої на той час
заборгованості з орендної плати в
розмірі 9684,55 грн. та 679,38 пені, а також
пропозицію розірвати Договір та
повернути орендоване приміщення за
актом приймання-передачі.

Як встановлено судом, з моменту
отримання вказаного листа,
відповідачем було сплачено лише 7000,00
грн. (в липні 2013 року - 4000,00 грн. та в
серпні 2013 року - 3000,00 грн.). Водночас,
доказів прийняття відповідачем
пропозиції про розірвання договору та
повернення орендованого приміщення за
актом приймання-передачі, останнім не
надано.

Станом на день слухання справи судом,
докази сплати відповідачем боргу в
розмірі 28181,08 грн. в матеріалах справи -
відсутні.

Встановивши наведені обставини справи,
суд вважає позовні вимоги про
стягнення заборгованості по орендній
платі такими, що підлягають до
часткового задоволення, виходячи з
наступного.

Статтею 174 ГК України передбачено, що
однією з підстав виникнення
господарського зобов'язання є
господарський договір та інші угоди,
передбачені законом, а також угоди не
передбачені законом, але такі, які йому
не суперечать.

До відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Згідно положень ст. 759 ЦК України, які
кореспондуються з положеннями ст. 283 ГК
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 286 ГК України передбачено,
що орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності.

В силу положень ч. 1 ст. 762 ЦК України, за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

За змістом п. 5.1. Постанови Пленуму ВГС
України від 29.05.2013р. №12 «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про оренду (найм) майна»
передбачено, що з урахуванням положень
статей 653, 795 ЦК України нарахування
орендної плати за фактичне
користування майном припиняється з
моменту підписання акта
приймання-передачі приміщень
орендодавцеві.

В п. 3.1.-3.3. Договору сторони погодили
розмір орендної плати, а також те, що
орендна плата вноситься орендарем не
пізніше двадцять п'ятого числа за
поточний місяць. В подальшому, на
підставі Правочину від 11.01.2012р. про
внесення змін до Договору оренди
нежитлових приміщень, будинків та
споруд від 02.01.2007р. №8, сторони дійшли
згоди про збільшення розміру орендної
плати до 1353,46 грн. в т.ч. ПДВ.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про оренду
державного та комунального майна»
орендар зобов'язаний вносити орендну
плату своєчасно і у повному обсязі.
Крім цього, такий же обов'язок
покладається на орендаря в пп. 4.3.3. п. 4.3.
Договору.

Законодавцем в ч. 1 ст. 530 ЦК України
визначено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За приписами ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання свого
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Судом встановлено, що внаслідок
неналежного виконання умов Договору в
частині сплати орендної плати,
відповідач станом на 24.11.2014 року
заборгував позивачу 28181,08 грн. Так як
орендна плата відповідачем у
встановлені Договором строки сплачена
не була, така підлягає стягненню з
відповідача у повному обсязі.

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач
зазначає про неможливість
використання орендованого приміщення
у зв'язку з його затопленням та
відсутність в неї обов'язку сплачувати
орендну плату за весь період протягом
якого орендоване майно не могло бути
використане.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Разом з тим, жодних доказів, які б
підтверджували твердження відповідача
про неможливість використання
орендованого майна протягом певного
періоду, останнім надано не було.
Відтак вказане твердження відповідача
суд вважає таким, що не підтверджене
матеріалами справи.

Більше того, згідно пп. 4.3.15 п. 4.3.
Договору, орендар зобов'язаний негайно
повідомити орендодавця про будь - яку
аварію або іншу обставину, яка завдає
шкоду об'єкту і своєчасно самостійно
вжити відповідних заходів проти його
подальшого руйнування або пошкодження.

Водночас, як зазначив в судовому
засіданні позивач, жодних повідомлень
про обставини, які перешкоджають
використанню орендованого майна,
відповідачем не здійснювалося. Доказів
протилежного відповідачем не надано.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

У випадку прострочення по сплаті
орендних платежів, орендар
зобов'язується сплатити орендодавцю
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, за кожен день несвоєчасної
оплати, яка нараховується відповідно
до чинного законодавства України
(положення п. 5.2. Договору).

Крім суми основного боргу, прокурор
просить суд стягнути з відповідача 1346,47
грн. пені. Проаналізувавши розрахунок
пені, суд зазначає, що такий проведений
позивачем всупереч приписам,
встановлених ч. 6 ст. 232 ГК України, а
саме понад шість місяців (180 днів) від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано. Зважаючи на те, що
нарахування пені здійснювалося
позивачем без врахування нового
розміру облікової ставки НБУ з 13.11.2014р.
в розмірі 14% річних, суд здійснивши
перерахунок заявленої пені зазначає,
що така підлягає стягненню з
відповідача в розмірі 1326,72 грн. В решті
цих вимог суд відмовляє.

З приводу позовних щодо розірвання
Договору оренди та зобов'язання
відповідача повернути орендоване нею
приміщення, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» передбачено, що договір оренди
припиняється в разі: закінчення строку,
на який його було укладено;
приватизації об'єкта оренди орендарем
(за участю орендаря); банкрутства
орендаря; загибелі об'єкта оренди.

Приписами ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про оренду
державного та комунального майна»
встановлено, що в разі закінчення
строку його дії орендар зобов'язаний
повернути орендодавцеві об'єкт оренди
на умовах, зазначених у договорі
оренди.

За умовами Договору, а саме, положень
пп. 4.3.13. п. 4.3., орендар зобов'язується
передати об'єкт оренди орендодавцю
протягом двадцяти днів з моменту
припинення дії Договору.

З матеріалів справи вбачається, що
після порушення провадження у справі, а
саме 24.11.2014р. ФОП ОСОБА_1 передала
орендоване нею приміщення позивачу за
актом прийому-передачі.

Частиною 2 ст. 795 ЦК України визначено,
що повернення наймачем предмета
договору найму оформляється
відповідним документом (актом), який
підписується сторонами договору. З
цього моменту договір найму
припиняється.

Відтак, судом встановлено, що
правовідносини сторін за Договором
оренди нежитлових приміщень, будинків
та споруд №8 від 02.01.2007р. припинилися
24.11.2014р. - з моменту підписання
сторонами акту прийому-передачі
приміщення з оренди.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 4.6.
Постанови від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань.

Враховуючи наведені законодавчі
положення, а також беручи до уваги той
факт, що після провадження у справі
орендовані приміщення були повернуті
відповідачем, а відтак і припинилися
договірні відносини сторін, суд
прийшов до висновку, що провадження в
частині позовних вимог про розірвання
Договору оренди та зобов'язання
відповідача повернути орендоване ним
приміщення підлягає припиненню, а
відповідне клопотання позивача -
задоволенню.

З огляду на викладені обставини, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
про стягнення заборгованості є
обґрунтовані та підтверджені
належними та допустимими доказами,
відповідачем не спростовані, а тому
підлягають до часткового задоволення.

Оскільки позов був заявлений
прокурором в інтересах держави,
судовий збір відповідно до положень ст.
49 ГПК України слід стягнути з
відповідача в розмірі 1825,72 грн. в дохід
державного бюджету України.

Враховуючи зазначене, керуючись ст.ст.
4-3, 12, 29, 33, 34, 43, 49, п.1-1 ч.1 ст.80, ст.ст. 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити
частково.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (82171, АДРЕСА_2;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Управління комунальних
ресурсів виконавчих органів
Дрогобицької міської ради (82100, м.
Дрогобич, пл. Ринок, 1; )
28181,08 грн. боргу, 1326,72 грн. пені.

3. В решті позовних вимог
відмовити.

4. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (82171, АДРЕСА_2;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в дохід
державного бюджету України 1825,72 грн.
судового збору.

5. Провадження у справі в частині
позовних вимог про розірвання Договору
оренди нежитлових приміщень, будинків
та споруд №8 від 02.01.2007р., укладеного між
виконавчим комітетом Дрогобицької
міської ради та приватним підприємцем
ОСОБА_1 та зобов'язання ФОП ОСОБА_1
повернути Управлінню комунальних
ресурсів виконавчих органів
Дрогобицької міської ради нежитлове
приміщення, площею 128 кв.м. по АДРЕСА_1 в
м. Дрогобичі - припинити.

6. Накази видати після набрання
рішенням законної сили відповідно до
ст. 116 ГПК України.

7. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 ГПК України та може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93
ГПК України.

В судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Повний текст рішення складено
та підписано 16.12.2014 р.

Суддя
Крупник Р.В.