КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2014 р. Справа№ 910/18459/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Зеленіна В.О.

Шевченка Е.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від апелянта - Проценко О.Є.,

від позивача -Погружальська К.В.,

від відповідача - Акуленко Ю.В.,
Герасимова Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги FRS Hotel Group
(Switzerland) GmbH б/н від 10.11.2014 та товариства з
обмеженою відповідальністю «ГРАНД
МЕНЕДЖМЕНТ» б/н від 10.11.2014

на рішення господарського суду міста
Києва від 27.10.2014

у справі №910/18459/14

за позовом публічного акціонерного
товариства «Венчурний закритий
недиверсифікований корпоративний
інвестиційний фонд «Унібудінвест»

до товариства з обмеженою
відповідальністю «ГРАНД МЕНЕДЖМЕНТ»

про стягнення 921 570 560грн.54коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва
від 27.10.2014 р. (суддя Гумега О.В.)
задоволено позов ПАТ «Унібудінвест» та
стягнуто з ТОВ «ГРАНД МЕНЕДЖМЕНТ», з
врахуванням заяви про зменшення
позовних вимог, 633 464 275грн.21коп.
основної заборгованості за договором
позики №6 від 22.11.2011, 30 795 136грн.08коп.
заборгованості по нарахованим
процентам, 40 836 751грн.77коп. пені, 139 362
140грн.55коп. штрафу, 23 276 471грн.13коп. - 3%
річних та 73080грн. судового збору. Суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог, оскільки відповідач
порушив умови договору щодо термінів
здійснення оплати фіксованих платежів
та процентів, передбачених договором.
При цьому порушення умов договору
відповідач пояснив своїм складним
фінансовим становищем, заперечень по
суті заявлених позивачем вимог не
надав.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою в якій просив його змінити,
шляхом зменшення суми заборгованості
та штрафних санкцій з 867734774грн.74 коп. до
849563895грн.39коп. Відповідач вважає, що
позивач здійснював нарахування 3 %
річних не тільки за порушення терміну
оплати фіксованих платежів, але й за
прострочення повернення позики, що
суперечить умовам договору. Таким
чином, на думку відповідача, суму
нарахованих 3 % річних має бути зменшено
з 23276471грн.13коп. до 5105597грн.78коп. При
цьому відповідачем не надано
відповідного контррозрахунку 3 %
річних. В поданій скарзі апелянт, також,
зазначив, що ним вживаються всі можливі
заходи для виконання покладених на
нього договором позики зобов'язань.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
просив залишити оскаржуване рішення
суду першої інстанції без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.
Зокрема, позивач зазначив про
обґрунтованість нарахованих сум 3 %
річних, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050
та ст. 625 ЦК України.

Не погодилась з вищевказаним рішенням
суду і компанія FRS Hotel Group (Switzerland) GmbH.
Компанія звернулась з апеляційною
скаргою в якій просила його скасувати
та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов FRS Hotel Group. Компанія
вважає, що оскаржуване рішення
безпосередньо стосується прав та
обов'язків компанії. Так, стягнувши з
відповідача заборгованість за
договором позики та наклавши арешт на
готель, для забезпечення позову (ухвала
господарського суду міста Києва від
04.09.2014) та виконання рішення суду,
господарський суд, не залучивши
компанію до участі у справі, як
управителя готелю, згідно договору
управління, вирішив питання про її
права та обов'язки, оскільки накладення
арешту на готель є підставою для
припинення договору управління. При
цьому компанія вважає, що здійснивши
жест доброї волі, шляхом часткового
погашення заборгованості відповідача
перед позивачем в сумі 100грн., набула
права кредитора (отримала право вимоги
до відповідача) за договором позики в
межах сплаченої суми 100грн. на підставі
п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України, тому не
залучивши компанію до участі у справі,
повернувши без розгляду позовну заяву
компанії (ухвала 24.10.2014), суд порушив її
право на отримання належного виконання
від відповідача. Також, апелянт
зазначив про невірний розрахунок судом
суми заборгованості та штрафних
санкцій.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх
представників сторін та представника
апелянта FRS Hotel Group (Switzerland) GmbH, колегія
суддів апеляційного господарського
суду враховує наступне.

22.11.2011р. між ПАТ "Венчурний закритий
недиверсифікований корпоративний
інвестиційний фонд "Унібудінвест"
(позикодавець-позивач), від імені та в
інтересах якого на підставі Договору
про управління активами від 22.04.2011 року
діє ПрАТ "Компанія з управління
активами "Форум", та ТОВ "ГРАНД
МЕНЕДЖМЕНТ" (позичальник-відповідач)
укладено договір позики № 6, згідно
умов якого позикодавець (позивач) надає
позичальнику (відповідачу) у тимчасове
користування грошові кошти у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується своєчасно
повернути позику та сплачувати
проценти за користування позикою та
вчиняти інші дії згідно умов цього
договору та чинного законодавства
України.

10.12.2012 р. та 30.08.2013 р. сторонами укладено
додаткові угоди до договору позики,
відповідно до умов яких окремі пункти
договору були викладені в новій
редакції.

Так, відповідно до пунктів 1.1, 1.2
договору (в редакції Додаткової угоди
до Договору від 10.12.2012 р.) позикодавець
(позивач) надає позичальнику
(відповідачу) грошові кошти, на
поповнення обігових коштів для
здійснення поточної господарської
діяльності, у національній валюті
України на загальну суму 634 264
275грн.21коп. Позика надається
позичальнику строком до 30.11.2022 р.

Відповідно до пункту 1.3 Договору (в
редакції Додаткової угоди до Договору
від 30.08.2013 р.) передбачено, що
позичальник (відповідач) сплачує
позикодавцю (позивачу) проценти за
користування Позикою за фактичний час
користування грошовими коштами. При
цьому, сторонами було погоджено, що
проценти за користування Позикою
відповідачем сплачуються у наступному
порядку:

- 1 процент річних, сплачується з 01.09.2013
р. по 31.12.2014 р.

- 12 процентів річних сплачується з
01.01.2015 р. по 30.11.2022 р.

Відповідно до п.п. 6.1.4 п. 6.4 Договору (в
редакції Додаткової угоди до Договору
від 10.12.2012 р.,) при настанні обставин, що
на думку позикодавця (позивача)
свідчать про істотне порушення (або
можливість такого порушення в
майбутньому) позичальником
(відповідачем) умов цього Договору
та/або якщо позичальник порушує строки
платежів, що встановлені цим Договором,
позикодавець має право вимагати
достроково повернути Позику, сплатити
проценти за користування нею.

Крім того, згідно пункту 8.1 Договору
позикодавець (позивач) має право
вимагати дострокового погашення
заборгованості за Позикою, сплати
належних процентів та передбачених цим
Договором штрафних санкцій та пені, а
також відшкодування збитків, завданих
позикодавцю внаслідок невиконання або
неналежного виконання позичальником
(відповідачем) умов цього Договору, а
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцю залишкову суму
заборгованості за Позикою, сплатити
належні проценти, штрафні санкції та
пеню, а також відшкодувати завдані
позикодавцю збитки у випадках, перелік
яких наведено в п. 8.1 Договору, зокрема,
якщо позичальник порушує терміни
оплати Фіксованих платежів,
встановлені цим Договором (п.п. 8.1.1 п. 8.1
Договору (в редакції Додаткової угоди
до Договору від 10.12.2012 р.)).

Відповідно до п. 9.1 Договору (в редакції
Додаткової угоди до Договору від 10.12.2012
р.) за порушення позичальником
(відповідачем) терміну здійснення
(сплати) Фіксованих платежів,
передбачених цим Договором,
позичальник сплачує позикодавцю
(позивачу) пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла на
момент порушення від суми позики за
кожен день прострочки терміну
здійснення (сплати) фіксованого
платежу, а також штраф у розмірі 2,0% від
суми позики за кожен випадок порушення
терміну здійснення (сплати)
Фіксованого платежу.

При зверненні з позовом до суду позивач
зазначив, що згідно п. 1.2 Договору (в
редакції Додаткової угоди до Договору
від 10.12.2012 р.) кінцевий термін
повернення заборгованості за Позикою
встановлено 30 листопада 2022 року. В той
же час, мало місце порушення
відповідачем порядку сплати платежів
відповідно до Договору, що, згідно п.п.
6.1.4 п. 6.1 та п.п. 8.1.1 п. 8.1 Договору є
підставою для повернення відповідачем
суми Позики.

Так, з посиланням на Графік платежів,
який являється невід'ємним додатком до
Договору, позивач зазначив, що
відповідач повинен був за період з
вересня 2013 року по липень 2014 р. сплатити
фіксовані платежі в загальній сумі 33 000
000грн., тоді як фактична оплата цих
платежів склала лише 15 200 000грн., що
підтверджується доданою до позовної
заяви карткою рахунку 684 за період з
01.01.2011 року по 14.08.2014 року.

Позивач стверджує, що станом на дату
звернення з позовом до суду відповідач
суму Позики позивачу не повернув.

Таким чином, з урахуванням
неповернення відповідачем основної
суми Позики, що підлягала поверненню
відповідачем з огляду на порушення
відповідачем умов Договору, позивач
звернувся з позовом до суду про
стягнення з відповідача 664 259 411грн.29
коп., з яких: заборгованість по Позиці -
633 464 275грн.21коп. та заборгованість по
нарахованим % - 30795136грн.08коп., що
підтверджується доданими до позовної
заяви карткою рахунку 684 за період з
01.01.2011 р. і по 14.08.2014 р.,
Оборотно-сальдовою відомістю по
рахунку 1831 за період 01.12.2011 р. - 31.07.2014 р.,
Оборотно-сальдовою відомістю по
рахунку 3731 за період 01.12.2011 р. - 31.07.2014 р.

Крім того, враховуючи порушення
позичальником (відповідачем) терміну
здійснення (сплати) Фіксованих
платежів, передбачених цим Договором,
та у відповідності до п. 9.1 Договору,
позивач просив стягнути з відповідача
40 836 751грн.77коп. пені за порушення строку
сплати фіксованих платежів відповідно
до Договору, 139 362 140грн.55коп. штрафу за
порушення терміну оплати фіксованих
платежів відповідно до Договору, а
також, відповідно до статті 625
Цивільного кодексу України -
відповідач повинен сплатити 23 276
471грн.13коп. 3% річних за прострочення
виконання грошових зобов'язань за
Договором.

Отже, загальна сума стягнення
становить 867 734 774грн.74коп. (з
врахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог, яка була
прийнята судом до розгляду в судовому
засіданні 27.10.2014 р.).

При цьому до позовної заяви позивач
долучив лист № 173 від 12.06.2011 р., який він
отримав від відповідача з приводу
заборгованості останнього за
Договором. В наведеному листі
відповідач повідомив позивача про
відсутність у нього достатніх коштів
для покриття існуючої заборгованості
по сплаті процентів за користування
позикою, а також по сплаті основної
суми заборгованості. Відповідач
запевнив, що в разі появи можливості,
ним буде здійснено покриття
заборгованості по процентах та сплаті
позики.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України
передбачено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, між
сторонами укладено договір позики, а
тому саме умови укладеного сторонами
Договору та відповідні положення
статей параграфу 1 глави 71 підрозділу І
розділу III ЦК України, регулюють права
та обов'язки сторін, що виникають при
одержанні та поверненні позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України,
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивач на виконання умов пунктів 1.1, 2.1
Договору позики № 6 від 22.11.2011 р. надав
відповідачу у безготівковій формі
шляхом перерахування з свого рахунку
на рахунок відповідача грошові кошти в
загальній сумі 634 264 275грн.21коп.

Проте, за вищенаведених обставин мало
місце порушення відповідачем порядку
сплати фіксованих платежів відповідно
до Договору, що, відповідно п.п. 6.1.4 п. 6.1
та п.п. 8.1.1 п. 8.1 Договору є підставою для
дострокового погашення відповідачем
заборгованості за Позикою, сплати
належних процентів та передбачених
Договором штрафних санкцій та пені.

Зібрані у справі докази, а саме: картка
рахунку 684 за період з 01.01.2011 р. і по
14.08.2014 р., Оборотно-сальдова відомість
по рахунку 1831 за період 01.12.2011 р. - 31.07.2014
р., Оборотно-сальдова відомість по
рахунку 3731 за період 01.12.2011 р. - 31.07.2014 р.,
свідчать, що станом на час розгляду
спору по суті відповідач не повернув
позивачу суму Позики, залишкова сума
якої становить 633 464 275грн.21коп., а також,
що заборгованість відповідача по
нарахованим процентам становить 30 795
136грн.08коп., що фактично не
заперечується відповідачем.

Враховуючи вищевикладене апеляційний
господарський суд погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про обґрунтованість позовних
вимог щодо стягнення з відповідача
суми заборгованості за Договором
позики в розмірі 664 259 411грн.29коп., з
яких: 633464275грн.21коп. заборгованості по
Позиці (основний борг) та 30795136грн.08коп.
заборгованості по нарахованим
процентам.

Відповідальність за порушення
позичальником терміну здійснення
(сплати) Фіксованих платежів,
передбачених Договором, передбачена
пунктом п. 9.1 Договору (в редакції
Додаткової угоди до Договору від 10.12.2012
р.), яким встановлено, що позичальник
сплачує позикодавцю пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла на момент порушення від суми
позики за кожен день прострочки
терміну здійснення (сплати)
фіксованого платежу, а також штраф у
розмірі 2,0% від суми позики за кожен
випадок порушення терміну здійснення
(сплати) Фіксованого платежу.
Відповідачем порушено вимоги договору
щодо терміну здійснення (сплати)
Фіксованих платежів, передбачених
Договором, тому є вірними висновки суду
про задоволення позовних вимог в
частині стягнення з відповідача пені в
розмірі 40 836 751грн.77коп. за період з
01.09.2013 р. по 28.02.2014 р. та 139362140грн.55коп.
штрафу за період вересень 2013 р. - липень
2014 р.

Також, порушивши терміни здійснення
(сплати) Фіксованих платежів,
передбачених Договором, відповідач
прострочив виконання грошового
зобов'язання за Договором, що є
підставою для захисту майнових прав та
інтересів позивача відповідно до
положень статті 625 Цивільного кодексу
України.

Отже, вірними є висновки суду щодо
стягнення з відповідача 23 276 471грн.13коп.
3% річних.

В засіданні суду апеляційної інстанції
скаржник просив застосувати право суду
щодо зменшення суми стягнення 3 %
річних. Проте, суд таких повноважень не
має, оскільки 3 % річних не є неустойкою.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Заперечення відповідача та компанії FRS
Hotel Group в поданих апеляційних скаргах не
спростовують висновків суду.

Враховуючи викладене вище, колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційних
скарг. Рішення суду першої інстанції
ґрунтується на фактичних обставинах та
матеріалах справи, прийняте відповідно
до норм чинного законодавства, а тому
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста
Києва від 27.10.2014 у справі №910/18459/14
залишити без змін, а апеляційні скарги
FRS Hotel Group (Switzerland) GmbH та товариства з
обмеженою відповідальністю «ГРАНД
МЕНЕДЖМЕНТ»- без задоволення.

2. Справу № 910/18459/14 повернути
господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя
О.Ф. Синиця

Судді
В.О. Зеленін

Е.О. Шевченко