ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" грудня 2014 р.Справа № 924/1514/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі судді Гладія С. В.,
розглянувши матеріали за позовом
заступника прокурора м. Хмельницького
в інтересах держави в особі органу
уповноваженого державою здійснювати
функції у спірних правовідносинах -
Хмельницької обласної ради, м.
Хмельницький

до Хмельницького обласного
академічного музично-драматичного
театру ім. Старицького, м. Хмельницький

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Хмельницький

про визнання недійсним договору оренди
не житлового приміщення від 29.04.2014 року
№ 102 окремо визначеного майна -
майданчика площею 594,1 кв. м. що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача 1: Голка Т. А. - за
довіреністю від 12.12.2014р.

від відповідача 2: ОСОБА_3 - за
довіреністю від 18.03.2014р.

від прокуратури: Симчак О. В. - прокурор
прокуратури м. Хмельницького

В судовому засіданні, відповідно до ч. 2
ст. 85 ГПК України, проголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Обставини справи:

Прокурор в інтересах держави в особі
органу уповноваженого державою
здійснювати функції у спірних
правовідносинах - Хмельницької
обласної ради звернувся до суду з
позовом в якому просить визнати
недійсним договір оренди не житлового
приміщення від 29.04.2014 року № 102 окремо
визначеного майна - майданчика площею
594,1 кв. м. що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3.

В обґрунтування позову посилається на
те, що спірний договір суперечить
вимогам норм Цивільного кодексу
України та Закону України „Про місцеве
самоврядування в України", а саме: майно
(майданчик площею 594,1 кв. м.), яке було
передано в оренду відповідачем 1
відповідачу 2 не є власністю та не
знаходиться на балансі Хмельницького
обласного академічного
музично-драматичного театру ім.
Старицького, в договорі оренди
відсутня така істотна умова договору,
як предмет договору, а також на те, що
відсутнє рішення власника майна на
передачу такого майна в оренду. З
зазначених підстав просить позов
задоволити.

В обґрунтування заявленого позову
прокурор, з посиланням на ст. ст. 4, 36-1
Закону України „Про прокуратуру", ч. 3
ст. 2, ст. 29 ГПК України, ст. 121
Конституції України, зазначає, що
укладенням спірного договору оренди
нерухомого майна - майданчика, порушено
інтереси держави, якою встановлено
порядок та підстави передачі в оренду
нерухомого майна, у тому числі
спільного майна територіальних громад
області.

Позивач (Хмельницька обласна рада)
надіслала на адресу суду письмові
пояснення, згідно яких просить
розглядати справу без участі
представника Хмельницької обласної
ради, щодо вирішення спору по суті,
покладається на розсуд суду.

Відповідач (Хмельницький обласний
академічний музично-драматичний театр
ім. Старицького) в судовому засіданні
та у відзиві на позов проти позову
заперечує. Посилається на те, що при
укладенні договору оренди окремо
визначеного майна майданчика площею
594,1 кв. м. орендодавець та орендар в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору, зокрема,
предмету, строку, ціни тощо, що
підтверджується фактом укладення
договору та погодженням на укладення
договору Хмельницькою обласною радою.

Зазначає також, що під час перебігу
строку дії оспорюваного договору
оренди, від обласної ради відповідних
заперечень щодо орендних відносин між
Хмельницьким облмуздрам театром та ФОП
ОСОБА_1 не надходило, умови договору
виконуються сторонами, законодавством
не встановлено обов'язку державної
реєстрації прав власності для об'єктів
що передаються в оренду . Крім того
прокурором не наведено жодних підстав
що свідчать про порушення інтересів
держави чи обласної ради укладенням
такого договору. Просить в позові
відмовити.

Представник Відповідача (ФОП ОСОБА_1) в
судовому засіданні та у відзиві на
позов проти позову заперечує.
Посилається на те, що прокурором у
позові не обґрунтовані підстави
пред'явлення позову, жодним чином не
обґрунтовано чиї права і яким чином
порушені чи можуть бути порушені.

Зазначає також, що з боку Хмельницької
обласної ради відсутні будь-які
зауваження щодо укладеного договору
оренди.

Посилається на те, що при поданні
позову прокурором не враховано усі
документи які були підставою для
укладення договору оренди. Так, за
замовленням орендодавця було
виготовлено звіт про оцінку майна, у
якому експертом чітко вказуються усі
необхідні індивідуальні ознаки майна,
яке планується передати в оренду. З
зазначених підстав просить в позові
відмовити.

ВСТАНОВИВ:

Згідно виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Хмельницький
обласний академічний
музично-драматичний театр ім. М.
Старицького зареєстрований в Єдиному
державному реєстрі 24.05.1995 році, номер
запису 0005322.

Відповідно до Статуту Хмельницького
обласного академічного
музично-драматичного театру ім.
Старицького, театр є комунальним,
некомерційним, неприбутковим закладом
культур, діяльність якого спрямована
на створення, публічне виконання та
публічний показ творів театрального
мистецтва. Театр заснований та діє на
базі майна спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Хмельницької області, управління яким
здійснює Хмельницька обласна рада. (п.
1.3 Статуту).

Пунктами 3.1, 3.2 Статуту встановлено, що
майно театру складають основні фонди
та оборотні кошти, а також інші
цінності, вартість яких відображається
в самостійному балансі театру. Майно
театру перебуває в комунальній
власності і є спільною власністю
територіальних громад сіл, селищ, міст
Хмельницької області та закріплено за
театром на праві оперативного
управління. Здійснюючи право
оперативного управління, театр
володіє, користується і
розпоряджається зазначеним майном з
обмеженнями, визначеними у цьому
статуті, правомочності розпорядження
майном за згодою органу управління
майном.

Згідно п. 3.4 Статуту, театр у
відповідності до чинного
законодавства України за погодженням з
органом управління майном має право
серед іншого і передавати закріплене
за ним майно іншим підприємствам,
установам, організаціям, фізичним
особам в оренду.

29.04.2014 року між Хмельницьким обласним
академічним музично-драматичним
театром ім. М. Старицького
(Орендодавець) та приватним
підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) укладено
договір оренди не житлового приміщення
(нерухомого майна) № 102, за умовами
якого предметом договору є оренда
окремо визначеного майна, за адресою:
АДРЕСА_3, яке використовується під
майданчик. (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору,
Орендодавець надає, а Оренар приймає в
оренду окремо визначене майно площею
594,1 кв. м., розташоване за адресою
АДРЕСА_3, з метою використання його під
розміщення кафе.

Згідно п. 7.8 Договору, до договору
оренди додаються: акт прийому-передачі
майна, що здається в оренду; звіт про
експертну оцінку об'єкту оренди;
договір страхування об'єкту оренди.

Договір підписаний та скріплений
печатками сторін, а також погоджений
Хмельницькою обласною радою 29.04.2014
року.

Відповідно до звіту № 92 про оцінку
майна, який додається до договору,
споруда майданчик розташований на
території зони відпочинку театру по
ліву сторону від центрального входу в
театр. На оцінювальному майданчику
силами орендаря встановлено павільйон,
який використовується в якості кафе в
теплу пору року. Майданчик має покриття
з збірних залізобетонних тротуарних
плит, з камінних плит, асфальтоване
покриття. Покриття має незначні
пошкодження. (стор. 11 Звіту).

Відповідно до акту прийому-передачі, що
був складений 01.04.2014 року (до укладення
договору оренди) Орендодавець
(Хмельницький обласний академічний
музично-драматичний театр ім.
Старицького) передав відкритий
майданчик загальною площею 594,1 кв. м.,
який розташований за адресою АДРЕСА_3, а
Орендар (ПП ОСОБА_1.) прийняв відкритий
майданчик загальною площею 594,1 кв. м., з
метою використання його під розміщення
кафе з 01.04.2014 року.

Прокурор вважаючи, що укладенням
спірного договору оренди нерухомого
майна - майданчика, порушено інтереси
держави, якою встановлено порядок та
підстави передачі в оренду нерухомого
майна, у тому числі спільного майна
територіальних громад області,
звернувся з позовом до суду в інтересах
держави в особі Хмельницької обласної
ради в якому просить визнати недійсним
договір оренди не житлового приміщення
від 29.04.2014 року № 102 окремо визначеного
майна - майданчика площею 594,1 кв. м. що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

На підтвердження заявлених вимог
прокурором надано спірний договір
оренди, рішення 37-ї сесії Хмельницької
міської ради № 65 від 30.04.2014 року та
довідку департаменту архітектури,
містобудування та земельних ресурсів
№ 12-1970-02-10 від 02.06.2014 року згідно яких
було припинено право користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_3,
загальною площею 10800 кв. м.
Хмельницькому обласному
музично-драматичному театру ім. І. Г.
Петровського та надано в постійне
користування земельну ділянку по
АДРЕСА_3 загальною площею 10825 кв. м.
Хмельницькій обласній раді для
обслуговування будинку
музично-драматичного театру. Суші-бар
„ІНФОРМАЦІЯ_1" знаходиться на
земельній ділянці, яка передана в
постійне користування Хмельницькій
обласній раді у відповідності до
зазначеного рішення.

Також надано довідку, що видана
обласним академічним
музично-драматичним театром ім.
Старицького № 254 від 28.08.2014 року про те,
що земельна ділянка розміром 10800 кв. м.
(в т.ч. майданчик площею 594,1 кв. м.)
знаходиться на балансі Хмельницького
обласного академічного
музично-драматичного театру ім.
Старицького, а також витяг з реєстру
прав власності, згідно якого, за
адресою АДРЕСА_3, за територіальною
громадою сіл, селищ і міст Хмельницької
області в особі обласної ради
зареєстрований будинок
музично-драматичного театру.

Дослідивши зібрані у справі докази та
давши їм правову оцінку в сукупності,
судом до уваги приймається наступне:

Загальні підстави визнання недійсними
правочину і настання відповідних
наслідків встановлені статтями 215, 216
Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 215 Цивільного
кодексу України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. 1, 3,
5, 6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до
яких, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства; особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним; правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

В силу ст. ст. 626, 627, 628, Цивільного
кодексу України, зміст правочину
становить визначену на розсуд сторін
правочину і погоджену ними
домовленість, спрямовану на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків; сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента, визначенні умов договору
з урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Статтею 6 Цивільного кодексу України
передбачено право сторін укласти
договір, який не передбачено актами
цивільного законодавства, але
відповідає загальним засадам
цивільного законодавства; сторони
мають право відступити в договорі від
положень актів цивільного
законодавства та врегулювати свої
відносини на власний розсуд; сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
вказано про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або суті
правовідносин сторін.

Таким чином, суперечність правочину
актам законодавства як підстава його
недійсності, повинна ґрунтуватися на
повно та достовірно встановлених
судами обставинах справи про порушення
певним правочином (чи його частиною)
імперативного припису законодавства
чи укладення певного правочину
всупереч змісту чи суті правовідносин
сторін; саме по собі відступлення
сторонами від положення законодавства,
регулювання їх іншим чином, не свідчить
про суперечність змісту правочину
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

У пункті 2.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
року № 11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" зазначено, що вирішуючи
спори про визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними,
господарський суд повинен встановити
наявність фактичних обставин, з якими
закон пов'язує визнання таких
правочинів (господарських договорів)
недійсними на момент їх вчинення
(укладення) і настання відповідних
наслідків, та в разі задоволення
позовних вимог зазначати в судовому
рішенні, в чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони та яким
нормам законодавства не відповідає
оспорюваний правочин.

Договір укладений між сторонами,
спірний договір, за своєю юридичною
природою є договором оренди (найму).

Згідно з ч. 7 ст. 179 ГК України,
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Згідно зі ст. 2 Закону України „Про
оренду державного та комунального
майна", орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Частинами 1 та 2 ст. 136 ГК України
передбачено, що право господарського
відання є речовим правом суб'єкта
підприємництва, який володіє,
користується і розпоряджається майном,
закріпленим за ним власником
(уповноваженим ним органом), з
обмеженням правомочності
розпорядження щодо окремих видів майна
за згодою власника у випадках,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами. Власник майна, закріпленого
на праві господарського відання за
суб'єктом підприємництва, здійснює
контроль за використанням та
збереженням належного йому майна
безпосередньо або через уповноважений
ним орган, не втручаючись в
оперативно-господарську діяльність
підприємства.

Статтею 761 Цивільного кодексу України
встановлено, що право передання майна у
найм має власник речі або особа, якій
належать майнові права, наймодавцем
може бути також особа, уповноважена на
укладення договору найму.

Як встановлено судом, станом на момент
вирішення даного спору, відповідач 1 не
є власником майна, переданого в оренду
за спірним договором, так само
відповідачем не надано доказів
делегування йому власником майна
повноважень щодо передачі вказаного
майна в найм. Так, відповідно до пункту
3.1 Статуту театру встановлено, що майно
театру складають основні фонди та
оборотні кошти, а також інші цінності,
вартість яких відображається в
самостійному балансі театру. На вимогу
суду, відповідачем 1 не надано доказів,
що майно (майданчик площею 594,1 кв. м.)
зазначене в балансовій відомості
театру. При цьому, довідка № 254 від
28.08.2014 року, що надана відповідачем 1,
згідно якої майданчик площею 594,1 кв. м.
знаходиться на балансі Хмельницького
обласного академічного
музично-драматичного театру ім.
Старицького не є доказом в розумінні п.
3.1 Статуту театру, оскільки не замінює
балансову відомість театру.

Вказані правомочності також були
відсутні у відповідача станом на
момент укладення спірного договору -
29.04.2014 року.

Таким чином, з огляду на вищевикладене
суд дійшов до висновку, що відповідач
передав позивачу в строкове платне
користування майно без достатньої на
те правової підстави.

Відповідно до п. 2.5.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду від 29
травня 2013 року № 11 „Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними" слід мати на
увазі, що визнання правочину
(господарського договору) недійсним
господарським судом є наслідком його
вчинення з порушенням закону, а не
заходом відповідальності сторін. Тому
для такого визнання, як правило, не має
значення, чи усвідомлювали (або повинні
були усвідомлювати) сторони
протиправність своєї поведінки під час
вчинення правочину; винятки з цього
правила можливі, якщо вони випливають
із закону.

Для визнання оспорюваного договору
недійсним позивач має довести за
допомогою належних засобів
доказування, що договір суперечить
вимогам чинного законодавства щодо
його форми, змісту, правоздатності і
волевиявленню сторін, на момент
укладення договору свідомо існує
об'єктивна неможливість настання
правового результату, а також, що
внаслідок його укладення порушені
права позивача.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно статті 32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ГК України,
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Частиною 1 ст. 227 ЦК України передбачено,
що правочин юридичної особи, вчинений
нею без відповідного дозволу
(ліцензії), може бути визнаний судом
недійсним.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що відповідачем на
момент укладення спірного Договору
оренди від 29.04.2014 року було порушено
вимоги ч. 1 ст. 203 ЦК України та ст 761 ЦК
України. За таких обставин суд дійшов
висновку, що вимоги прокуратури в
інтересах держави в особі Хмельницької
обласної ради про визнання спірного
договору недійсним є є обґрунтованими,
а тому підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, судом не
приймаються до уваги посилання
відповідачів на те, що прокурором не
наведено жодних підстав що свідчать
про порушення інтересів держави чи
обласної ради укладенням такого
договору.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Зважаючи на встановлені обставини
справи та вимоги правових норм
викладених вище, а також на те, що
відповідачі в установленому порядку
обставини, які повідомлені позивачем,
не спростували, господарський суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги про визнання недійсним спірного
договору доведені, а тому підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по оплаті судового збору
покладаються на відповідачів у зв'язку
з задоволенням позову.

Керуючись ст. ст. 1, 45, 47, 32, 33, 44, 49, 82-85, 87, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов заступника прокурора м.
Хмельницького в інтересах держави в
особі органу уповноваженого державою
здійснювати функції у спірних
правовідносинах - Хмельницької
обласної ради, м. Хмельницький до
Хмельницького обласного академічного
музично-драматичного театру ім.
Старицького, м. Хмельницький, до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Хмельницький про визнання недійсним
договору оренди не житлового
приміщення від 29.04.2014 року № 102 окремо
визначеного майна - майданчика площею
594,1 кв. м. що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3 задоволити.

Визнати недійсним договір оренди
нежитлового приміщення від 29.04.2014 року
№ 102 окремо визначеного майна -
майданчика площею 594,1 кв. м. що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, що
укладений між Хмельницьким обласним
академічним музично-драматичним
театром ім. М. Старицького (код 02225884) та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(код НОМЕР_1).

Стягнути з Хмельницького обласного
академічного музично-драматичного
театру ім. М. Старицького (м.
Хмельницький, вул. Соборна, 60, код 02225884)
в дохід державного бюджету України (по
коду бюджетної класифікації 22030001, р/р
3002 отримувач коштів УДКСУ у м.
Хмельницькому, код ОКРО 38045529, банк
отримувача - ГУ ДКУ у Хмельницькій
області, МФО 815013, призначення платежу :
„Судовий збір, код 03500128") судовий збір у
розмірі 609 грн. (шістсот дев'ять гривень
00 коп.).

Видати наказ.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) в дохід
державного бюджету України (по коду
бюджетної класифікації 22030001, р/р
3002 отримувач коштів УДКСУ у м.
Хмельницькому, код ОКРО 38045529, банк
отримувача - ГУ ДКУ у Хмельницькій
області, МФО 815013, призначення платежу :
„Судовий збір, код 03500128") судовий збір у
розмірі 609 грн. (шістсот дев'ять гривень
00 коп.).

Видати наказ.

Повний текст складено 22.12.2014р.

Суддя
С.В. Гладій

Віддрук. 5 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,(м. Хмельницький, м-н
Незалежності,2) (простим.)

3 - відповідачу (м. Хмельницький, вул.
Соборна,60)

4- відповідачу (АДРЕСА_1) (простим.)

5- прокуратуру (м. Хмельницький, вул.
Проскурівська,63)