ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року
Справа № 915/1774/14

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Олейняш Е.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
справу

за позовом Державного підприємства
"Укрриба", вул. Тургенівська, 82-А, м. Київ,
04050 ()

до відповідача Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Миколаївській області, вул.
Чкалова, 20, а/с 34, м. Миколаїв, 54017 ()

до відповідача Сільськогосподарського
рибоводного приватного підприємства
"Амур-Аква", вул. Силікатна, 267, кв. 50, м.
Миколаїв, 54048 ()

про визнання недійсним договору оренди
державного нерухомого майна та
зобов'язання вчинити дії по поверненню
майна

за участю представників сторін:

від позивача Панасенко Олександр
Ігорович, довіреність № 11-13/99 від 30.09.2014
року;

від відповідача Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Миколаївській області
Ревенко Олексій Володимирович,
довіреність № 40 від 10.06.2013 року;

від відповідача
Сільськогосподарського рибоводного
приватного підприємства "Амур-Аква"
Бутхарей Андрій Андрійович, паспорт
серія ЕО № 145911, виданий Центральним РВ
ММУ УМВС України в Миколаївській
області від 07.05.1996 року, директор.

Державне підприємство "Укрриба"
звернулось до господарського суду
Миколаївської області з позовними
вимогами до відповідача Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Миколаївській області, до
відповідача Сільськогосподарського
рибоводного приватного підприємства
"Амур-Аква" про:

- визнання недійсним договору № РОФ-1260
від 01.07.2014 року оренди державного
нерухомого майна, розташованого за
адресою: смт. Матвіївка, Миколаївська
область, що знаходиться на балансі
Державного підприємства «Укрриба», що
укладений між Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по Миколаївській області із
СРПП «Амур-Аква»;

- зобов'язання СРПП «Амур-Аква» вчинити
дії по поверненню майна, яке передане
йому згідно договору № РОФ-1260 від 01.07.2014
року оренди державного нерухомого
майна, розташованого за адресою: смт.
Матвіївка, Миколаївська область, що
знаходиться на балансі Державного
підприємства «Укрриба» до
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Миколаївській області.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 06.11.2014 року
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження у справі. Розгляд
справи призначено на 27.11.2014 року.

В судовому засіданні 27.11.2014 року було
оголошено перерву до 17.12.2014 року.

В судовому засіданні 17.12.2014 року судом
відповідно до ст. 85 ГПК України
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Представник позивача позовні
вимоги підтримав в повному обсязі з
підстав, зазначених у позовній заяві
(арк. справи 2-8) та просив суд позов
задовольнити. В обґрунтування
заявлених позовних вимог зазначив
наступне.

Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по
Миколаївській області та СРПП
«Амур-Аква» 01.07.2014 укладено Договір №
РОФ-1260 оренди державного нерухомого
майна (далі - Договір), розташованого за
адресою: смт. Матвіївка, Миколаївська
обл., що знаходиться на балансі
Державного підприємства «Укрриба».

Відповідно до п. 1.1 Договору від
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Миколаївській області до
Сілськогосподарського рибоводного
приватного підприємства «Амур-Аква»
передано державне нерухоме майно -
гідротехнічні споруди
рибогосподарських технологічних
водойм, а саме, став № 6 (інв. № 1198) та
став № 7 (інв. № 1199) загальною площею 31, 9
га, оціночною вартістю згідно
незалежної експертної оцінки - 85 977 грн.

Згідно документів бухгалтерського
обліку ДП «Укрриба» балансова вартість
вищезазначеного державного майна
складає 731 940, 00 грн., а залишкова
вартість станом на 31.03.2014 року (дата
проведення незалежної експертної
оцінки майна) становить 235 203, 19 грн.

Фонд державного майна України та його
регіональні відділення не мають права
передавати в оренду земельні ділянки
(ст. 5 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»).

Закон України «Про аквакультуру» чітко
розмежовує поняття «гідротехнічна
споруда рибогосподарської
технологічної водойми» та
«рибогосподарська технологічна
водойма».

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України
«Про аквакультуру» рибогосподарська
технологічна водойма для цілей
аквакультури надається юридичній чи
фізичній особі органом, який здійснює
розпорядження земельною ділянкою під
водою (водним простором) відповідно до
Земельного кодексу України, за
договором оренди землі (земель водного
фонду).

Надання рибогосподарської
технологічної водойми у користування
на умовах оренди здійснюється за
наявності паспорта рибогосподарської
технологічної водойми та/або
технічного проекту рибогосподарської
технологічної водойми.

Однак, п. 5.13 Договору розділу 5
«Обов'язки орендаря» на
Сільськогосподарське рибоводне
приватне підприємство «Амур-Аква», як
орендаря, покладено обов'язок
здійснити замовлення на розробку
паспорту рибогосподарської
технологічної водойми.

Отже, вищезазначений пункт Договору
підтверджує факт відсутності паспорту
рибогосподарської технологічної
водойми на момент укладання Договору, а
також обізнаність сторін щодо
обов'язкової наявності такого паспорту
для вчинення відповідного правочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України
«Про аквакультуру» об'єктом
користування на умовах оренди
рибогосподарської технологічної
водойми є земельна ділянка під водою, в
межах якої здійснюється аквакультура,
та вода (водний простір), які в
комплексі одночасно надаються в
користування одній і тій самій
юридичній чи фізичній особі.

Відділом Держкомзему у Новоодеському
районі Миколаївської області видано ДП
«Укрриба» Державні акти на право
постійного користування земельними
ділянками загальною площею 31,9 га, на
яких розташовані гідротехнічні
споруди рибогосподарських
технологічних водойм, що передані
Регіональним відділенням за Договором
в оренду разом із земельною ділянкою.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що земельні ділянки загальною площею
31,9 га, на яких розташовані
гідротехнічні споруди ставу № 6 (інв. №
1198) та ставу № 7 (інв. № 1199), перебувають
у постійному користуванні ДП
«Укрриба», дії по передачі
вищезазначених земельних ділянок в
оренду з боку Регіонального відділення
Фонду державного майна України є
неправомірними та вчинені із
перевищенням владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, із
посиланням на приписи ст. 19 Конституції
України, ст. 1, 5, 6 Закону України «Про
Фонд державного майна України», ст. 1, 4, 5
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна України», ст. 1, 14
Закону України «Про аквакультуру», ст. 4
Закону України «Про оренду землі», ст. 51
Водного кодексу України, ст. 59, 92, 95, 125
Земельного кодексу України, ст. 203, 215 ЦК
України позивач просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Миколаївській області проти
позову заперечував з підстав,
зазначених у відзиві на позовну заяву
(арк. справи 34-35) та просив суд відмовити
у задоволенні позовних вимог у повному
обсязі. В обґрунтування заперечень
зазначив наступне.

Предметом спірного договору оренди від
01.07.2014 року № РОФ-1260 є гідротехнічні
споруди рибогосподарських
технологічних водойм: став № 6 та став
№ 7, розташовані за адресою: Матвіївка,
м. Миколаїв. Зазначені гідротехнічні
споруди рибогосподарських
технологічних водойм є державним
нерухомим майном та можуть бути
об'єктами оренди згідно зі ст. 4 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна».

Сільськогосподарське рибоводне
приватне підприємство «Амур-Аква»
листом від 06.02.2014 року звернулось до
Регіонального відділення із
наміром укласти договір оренди на
вищезазначені гідротехнічні споруди.
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Миколаївській області на виконання
приписів ст. 9 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» направив проект договору оренди
та копії доданих до заяви документів до
уповноваженого органу управління
даного майна для одержання дозволу на
передачу в оренду та одержання
висновків щодо умов майбутнього
договору. Державне агентство рибного
господарства України листом від 05.03.2014
року № 2-44-13/973 погодило передачу в
оренду гідротехнічних споруд
рибогосподарських технологічних
водойм: став № 6 та став № 7 та надало
свої пропозиції щодо умов договору.
Одночасно була проведена незалежна
оцінка майна. Надалі Регіональним
відділенням було вивчено попит на
об'єкт оренди - розміщено оголошення у
газеті «Відомості приватизації» від
04.06.2014 року № 22 (819). Протягом 10 робочих
днів з моменту опублікування
оголошення заяв від інших
потенційних орендарів не надходило,
тому договір оренди було вирішено
укладати з єдиним заявником - СРПП
«Амур-Аква».

Таким чином, 01.07.2014 року між
Регіональним відділенням ФДМУ по
Миколаївській області та СРПП
«Амур-Аква» було укладено відповідний
Договір оренди № РОФ-1260, який
відповідає Типовому договору
індивідуально визначеного (нерухомого
або іншого) майна, що належить до
державної власності, затвердженого
наказом Фонду державного майна України
від 23.08.2000 року № 1774, із змінами та
доповненнями до нього. Строк його дії
встановлено 2 роки 364 дні з 01.07.2014 року до
29.06.2017 року включно. За актом
приймання-передавання майно було
передано орендарю Договір було
укладено у простій письмовій формі, так
як законодавством не встановлений
обов'язок нотаріального посвідчення
такого договору та жодна із сторін не
виявила бажання посвідчувати його
нотаріально.

Отже, Регіональним відділенням було
чітко дотримано встановлений порядок
укладення договору оренди державного
майна. Договір оренди № РОФ-1260 на
сьогодні є чинним, сторони у повному
обсязі виконують його умови належним
чином.

Представник відповідача
Сільськогосподарського рибоводного
приватного підприємства "Амур-Аква"
проти позову заперечував з підстав,
зазначених відповідачем Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по Миколаївській області, та
просив суд у задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Письмового відзиву на позов
відповідачем Сільськогосподарським
рибоводним приватним підприємством
"Амур-Аква" не подано.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та оцінивши усі
подані у справу докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд встановив
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» державну політику у сфері
оренди здійснюють: Кабінет Міністрів
України, а також Фонд державного майна
України, його регіональні відділення
та представництва - щодо державного
майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» об'єктами оренди за цим Законом
є: цілісні майнові комплекси
підприємств, їх структурних
підрозділів (філій, цехів, дільниць);
нерухоме майно (будівлі, споруди,
нежитлові приміщення) та інше окреме
індивідуально визначене майно
підприємств; майно, що не увійшло
до статутного (складеного) капіталу
господарських товариств, створених
у процесі приватизації
(корпоратизації); захисні споруди
цивільного захисту із збереженням
їх цільового призначення, крім
зазначених у частині другій цієї
статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про Фонд державного майна України»
Фонд державного майна України здійснює
свої повноваження безпосередньо і
через регіональні відділення в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві і Севастополі та
представництва у районах та містах,
створених Фондом державного майна
України, у разі необхідності.

Відповідно до п. 1 Положення про
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Миколаївській області регіональне
відділення є територіальним органом
Фонду державного майна України, що
реалізує державну політику у сфері
приватизації, оренди, оцінки,
використання та відчуження державного
майна, управління об'єктами державної
власності, у тому числі корпоративними
правами держави щодо об'єктів
державної власності, що належать до
сфери його управління (арк. справи 39).

Статтею 9 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
встановлено порядок укладення
договору оренди державного нерухомого
майна.

Відповідно до п. 1 Наказу Міністерства
аграрної політики України та Фонду
державного майна України від 06.05.2003
року № 126/752 «Про передачу
гідротехнічних споруд» до сфери
управління Міністерства аграрної
політики України передано
гідротехнічні споруди, включаючи
ставкові рибоводні споруди та
пов'язані з ними робочі машини і
обладнання, інше майно, яке на момент
приватизації не увійшло до статутних
фондів господарських товариств,
створених в процесі приватизації на
базі підприємств рибного
господарства.

Відповідно до Додатку до вищевказаного
Наказу ВАТ "Миколаївське
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство" включено в Перелік
господарських товариств, створених в
процесі приватизації на базі
підприємств рибного господарства,
майно (гідротехнічні споруди,
включаючи ставкові рибоводні споруди,
та пов'язані з ними робочі машини і
обладнання, інше майно, яке на момент
приватизації не увійшло до статутних
фондів цих товариств та не підлягає
приватизації) яких передається на
баланс державного підприємства
"Укрриба".

Наказом Державного департаменту
рибного господарства Міністерства
аграрної політики України від 29.07.2003
року № 209, на виконання п. 11 Положення
про порядок передачі об'єктів права
державної власності, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21.09.1998 № 1482 «Про передачу об'єктів
права державної і комунальної
власності» та спільного наказу Фонду
державного майна України та
Міністерства аграрної політики
України за № 126/752 «Про передачу
гідротехнічних споруд», затверджено
«Акт прийому-передачі гідротехнічних
споруд, які не увійшли до статутного
фонду ВАТ «Миколаївське
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство», на баланс ДП «Укрриба»,
та закріплене зазначене в Акті майно за
ДП «Укрриба» на праві повного
господарського відання (арк. справи
59-67).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
аквакультуру» гідротехнічні споруди
рибогосподарської технологічної
водойми (гідротехнічні споруди) -
об'єкти нерухомого майна (земляні
греблі та дамби, водозабірні споруди,
повеневі водоскиди, донні водовипуски,
водопостачальні, скидні та
рибозбірноосушувальні канали,
рибовловлювачі, камери облову, причали,
водоскиди, бистротоки, перепади,
перегороджувальні рибозахисні та інші
споруди), що є інженерними спорудами,
які призначені для управління водними
ресурсами (підготовка, постачання,
збереження, транспортування води та
водовідведення), а також для
запобігання шкідливій дії вод.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
аквакультуру» рибогосподарська
технологічна водойма - штучно створена
водойма спеціального технологічного
призначення, що визначається технічним
проектом та/або паспортом, яка
наповнюється штучно за допомогою
гідротехнічних споруд і пристроїв та
призначена для створення умов
існування і розвитку об'єктів
аквакультури.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 Закону України
«Про аквакультуру» рибогосподарська
технологічна водойма для цілей
аквакультури надається юридичній чи
фізичній особі органом, який здійснює
розпорядження земельною ділянкою під
водою (водним простором) відповідно до
Земельного кодексу України, за
договором оренди землі (земель водного
фонду).

При передачі юридичній чи фізичній
особі в оренду рибогосподарської
технологічної водойми такій особі
одночасно можуть передаватися в
користування гідротехнічні споруди.

Надання рибогосподарської
технологічної водойми у користування
на умовах оренди здійснюється за
наявності паспорта рибогосподарської
технологічної водойми та/або
технічного проекту рибогосподарської
технологічної водойми.

Порядок розроблення та форма паспорта
затверджуються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізацію державної
політики у сфері рибного господарства.

Об'єктом користування на умовах оренди
рибогосподарської технологічної
водойми є земельна ділянка під водою, в
межах якої здійснюється аквакультура,
та вода (водний простір), які в
комплексі одночасно надаються в
користування одній і тій самій
юридичній чи фізичній особі.

Плата за користування на умовах оренди
рибогосподарською технологічною
водоймою складається з орендної плати
за використання земельних ділянок та
орендної плати за рибогосподарську
технологічну водойму.

Судом встановлено наступне.

11.02.2014 року Регіональне відділення на
виконання ст. 9 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» направило проект договору
оренди та копії доданих до заяви СРПП
«Амур-Аква» документів до
уповноваженого органу управління
даного майна для одержання дозволу на
передачу в оренду та одержання
висновків щодо умов майбутнього
договору.

Державне агентство рибного
господарства України листом від 05.03.2014
№ 2-44-13/973 погодило передачу в оренду
гідротехнічних споруд ставів № 6 (інв.
№ 1198) та № 7 (інв. № 1199) площею 31 га та
надало свої пропозиції щодо умов
договору (арк. справи 36-37).

З метою визначення ринкової вартості
для розрахунку орендної плати
проведена оцінка державного майна, що
підтверджується Звітом з незалежної
оцінки вартості державного майна -
гідроспоруд ставів № 6 та № 7 (інв. № 1198
та № 1199 відповідно), загальною площею 31,
9 га, які знаходяться на балансі ДП
«Укрриба», розташованих за адресою
Миколаївська область, район Матвіївка
(арк. справи 77-97).

Ринкова вартість гідроспоруд ставів №
6 та № 7 (інв. № 1198 та № 1199 відповідно)
без ПДВ становить 85 977 грн., про що також
зазначено в Договорі.

В подальшому Регіональним відділенням
було вивчено попит на об'єкт оренди -
розміщено оголошення у газеті
«Відомості приватизації» від 04.06.2014 № 22
(819) (арк. справи 38).

01.07.2014 року між Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по Миколаївській області
(орендодавець) та СРПП «Амур-Аква»
(орендар) укладено Договір № РОФ-1260
оренди державного нерухомого майна
(далі - Договір) (арк. справи 13-15).

Відповідно до п. 1.1 Договору
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
державне нерухоме майно -
гідротехнічні споруди
рибогосподарських технологічних
водойм: став № 6 (інв. № 1198) та став № 7
(інв. № 1199) площею 31, 9 га згідно з планом
розміщення орендованого майна (додаток
№1 до договору оренди), розташоване за
адресою: смт. Матвіївка, Миколаївська
обл., що обліковується на балансі
Державного підприємства «Укрриба»,
вартість якого визначена згідно з
висновком про вартість на 31.03.2014 року і
становить за незалежною оцінкою 85 977
грн.

На виконання умов Договору Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Миколаївській області
(орендодавець) передало СРПП
«Амур-Аква» (орендар) майно, що є
предметом договору, про що між
сторонами складено Акт
приймання-передавання (арк. справи 16).

Договір оренди № РОФ-1260 від 01.07.2010
року відповідає Типовому договору
індивідуально визначеного (нерухомого
або іншого) майна, що належить до
державної власності, затвердженого
наказом Фонду державного майна України
від 23.08.2000 року № 1774 із змінами та
доповненнями до нього.

Щодо посилань позивача на порушення
відповідачами норм чинного
законодавства щодо передачі в оренду
рибогосподарських технологічних
водойм без паспорту, обов'язковість
якого на момент укладення договору
передбачена ст. 51 Водного кодексу
України та ст. 14 Закону України «Про
аквакультуру», то слід зазначити
наступне.

За приписами ст. 51 Водного кодексу
України та ст. 14 Закону України «Про
аквакультуру» розробка паспорту та/або
технічного проекту є обов'язковою для
рибогосподарських технологічних
водойм (для надання у користування в
оренду), в спірному ж випадку в оренду
передано гідротехнічні споруди
рибогосподарських технологічних
водойм, розробка паспорту та/або
технічного проекту для яких
законодавством не передбачена.

Посилання позивача на те, що в оренду
передано земельні ділянки, суд вважає
необґрунтованим, оскільки в
оспорюваному договорі відсутні
будь-які вказівки на передачу в оренду
земельних ділянок (кадастровий номер,
площа, місце розташування, цільове
призначення тощо).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до п. 2.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 11
від 29.05.2013 року вирішуючи спори про
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними, господарський
суд повинен встановити наявність
фактичних обставин, з якими закон
пов'язує визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Системний аналіз вищевказаних норм
законодавства дозволяє дійти висновку,
що оспорюваний договір не суперечить
вимогам законодавства, а відтак,
відсутні підстави для визнання
вказаного договору недійсним, оскільки
в оренду передано гідротехнічні
споруди (державне майно), а не
рибогосподарські технологічні водойми
разом із земельними ділянками, тобто
Регіональне відділення не перевищило
свої повноваження.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
СРПП «Амур-Аква» вчинити дії по
поверненню майна, то оскільки вказана
вимога є похідною від позовної вимоги
про визнання недійсним договору, в
задоволенні якої судом відмовлено, суд
дійшов висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позову також і в цій частині.

Приписами ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України
встановлено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Згідно зі ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Враховуючи вищевикладене, в позові
слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат у даній
справі, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ГПК України
розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

За приписами ч. 1 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
розмір судового збору становить 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат (ст. 4 Закону).

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
розмір мінімальної заробітної плати
станом на 1 січня 2014 року становить 1 218
грн.

За таких обставин в спірному випадку
судовий збір з позовної заяви має
становити за позовну вимогу
немайнового характеру 1 218, 00 грн. та за
позовну вимогу майнового характеру 1 827,
00 грн. Як вбачається з доданого до
позовної заяви платіжного доручення №
443 від 24.10.2014 року позивачем сплачено
судовий збір у сумі 4 263, 00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про судовий збір" сплачена
сума судового збору повертається за
ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення
розміру позовних вимог або внесення
судового збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом.

У випадках, установлених пунктом 1
частини першої цієї статті, судовий
збір повертається в розмірі
переплаченої суми; в інших випадках,
установлених частиною першою цієї
статті, - повністю.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
повернення позивачу з Державного
бюджету України суми судового збору в
розмірі 1 218, 00 грн. у зв'язку з
внесенням судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК
України в розмірі 3 045, 00 грн. слід
покласти на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-84 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові відмовити.

Судовий збір в розмірі 3 045, 00 грн.
(три тисячі сорок п'ять грн. 00 коп.)
покласти на позивача.

Повернути Державному підприємству
"Укрриба", вул. Тургенівська, 82-А, м. Київ,
04050 () з Державного
бюджету України судовий збір в розмірі
1 218, 00 грн. (одна тисяча двісті
вісімнадцять грн. 00 коп.), сплачений
згідно платіжного доручення № 443 від
24.10.2014 року, у зв'язку з внесенням
судового збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом, про що видати
ухвалу після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів. У разі якщо в
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення, зазначений строк обчислюється
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 23.12.2014 року.

Суддя
Е.М. Олейняш