ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2014 р.
Справа № 911/4864/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства Компанія "Ельба",

08060, Київська обл., м. Васильків, вул.
Володимирська, буд. 22

04070, м. Київ, вул. Григорія Сковороди, 7-Б

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Край-2",

09000, Київська обл., Сквирський р-н, вул.
Леніна, 22

про стягнення 71 278,44 грн.

за участю представників:

позивача - Зайцева О.В. (довіреність від
12.09.2012, б/н);

відповідача - не з'явився, про час і
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Публічного акціонерного товариства
Компанія "Ельба" (далі - позивач) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Край-2" (далі -
відповідач) про стягнення 78
428,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
грошових зобов'язань за договором
поставки від 19.01.2012 № 19-01/12692.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 17.11.2014 порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
02.12.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 26793/14
від 28.11.2014) позивачем подано до
матеріалів справи документи на
виконання вимог ухвали суду від 17.11.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 26793/14
від 28.11.2014) позивачем подано до
матеріалів справи заяву про зменшення
розміру позовних вимог.

Відповідно до частин 4, 6 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, з урахуванням того, що заяву
підписано уповноваженою на це особою,
зменшення розміру позовних вимог не
суперечить чинному законодавству та не
порушує нічиїх прав і охоронюваних
законом інтересів, зменшення розміру
позовних вимог прийнято господарським
судом.

У зв'язку з прийняттям зменшення
розміру позовних вимог господарським
судом, у справі має місце нова ціна
позову, відповідно до розміру якої буде
вирішуватися спір - 77 868,46 грн.

Підстави для припинення провадження у
справі в частині зменшення позовних
вимог у господарського суду відсутні, з
урахуванням абзацу 2 пункту 7. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012 № 6 "Про судове
рішення".

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 26819/14
від 01.12.2014) відповідачем подано до
матеріалів справи відзив на позовну
заяву, відповідно до якого позов
заперечується повністю з підстав, що
викладені у відзиві.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 27050/14
від 02.12.2014) позивачем подано до
матеріалів справи додаткові докази.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 17.11.2014 розгляд справи
відкладено до 02.12.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 24076/14
від 29.10.2014) позивачем подано до
матеріалів справи додаткові докази.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 28250/14
від 16.12.2014) позивачем подано до
матеріалів справи додаткові докази.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 28250/14 від
16.12.2014) позивачем подано до матеріалів
справи заяву про зменшення розміру
позовних вимог.

Відповідно до частин 4, 6 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, з урахуванням того, що заяву
підписано уповноваженою на це особою,
зменшення розміру позовних вимог не
суперечить чинному законодавству та не
порушує нічиїх прав і охоронюваних
законом інтересів, зменшення розміру
позовних вимог прийнято господарським
судом.

У зв'язку з прийняттям зменшення
розміру позовних вимог господарським
судом, у справі має місце нова ціна
позову, відповідно до розміру якої буде
вирішуватися спір - 71 278,44 грн.

Підстави для припинення провадження у
справі в частині зменшення позовних
вимог у господарського суду відсутні, з
урахуванням абзацу 2 пункту 7. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012 № 6 "Про судове
рішення".

У судовому засіданні 16.12.2014 представник
позивача повністю підтримав позовні
вимоги, представник відповідача у
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час та місце судового засідання
повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 16.12.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутнього в
судовому засіданні представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Публічним акціонерним товариством
Компанія "Ельба" (далі - продавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Край-2" (далі -
покупець) укладено договір поставки
від 19.01.2012 № 19-01/12692 (далі - Договір),
відповідно до умов якого постачальник
постачає і передає у власність
покупцеві, а покупець приймає та
оплачує товари згідно з замовленням
покупця (Додаток №1 «Бланк замовлення»)
та товаросупровідною документацією,
які складають невід'ємну частину цього
договору, на умовах договору (пункт 1.1.
Договору).

Відповідно до пункту 2.1. Договору,
постачальник повинен поставляти
товари вчасно, до відповідної філії,
магазину покупця, який вказаний у
замовленні, у відповідній кількості та
належної якості, а також у
відповідності до усіх інших вимог
згідно з замовленням, договором та
законодавством.

Право власності і ризик випадкової
загибелі або пошкодження товарів
переходить від постачальника до
покупця з моменту, коли товари
поставлено покупцеві вивантаженим на
платформу магазину, і сторони
підписали накладну, що засвідчує те, що
товари були отримані покупцем (пункт 2.7.
Договору).

Згідно з пунктом 3.3. Договору, покупець
здійснює вчасний розрахунок за товари.
Оплата виконується шляхом
банківського переказу на рахунок
постачальника, зазначений у статті 9
Договору, протягом терміну платежу
зазначеного у пункті 1.1. Додатку № 3
«Спеціальні умови», за умови, що сума
платежу не менше 50,00 грн. та, що
постачальник надасть належним чином
оформлені рахунки та накладні (у формі
відповідно до інструкцій покупця) на
адресу покупця. Якщо постачальник не
надасть рахунки та накладні вчасно,
покупець має право затримати
розрахунок на відповідний час затримки
у наданні документів. Покупець
зобов'язаний попередити постачальника
про недоліки у одержаних
рахунках-фактурах та/чи накладних.
Рахунки-фактури без номеру замовлення
будуть відсилатися назад та не будуть
оплачуватись покупцем.

Договір укладений строком до 31.12.2012.
Строк дії Договору автоматично
продовжується на додаткові однорічні
терміни у випадку, якщо не менше ніж за
30 днів до закінчення його строку дії
будь-яка сторона не повідомить іншу
сторону у письмовій формі про свій
намір припинити його дію (пункт 8.1.
Договору).

У матеріалах справи відсутні заяви
сторін про припинення Договору, з
огляду на що, суд дійшов висновку про
продовження терміну його дії,
відповідно до пункту 8.1. Договору, та
чинність Договору протягом спірних
правовідносин.

Крім того, сторонами погоджено Додаток
№ 3 до Договору «Спеціальні умови»,
згідно з пунктом 1.1. якого, покупець
оплачує реалізовані товари за період
один календарний тиждень у магазинах
покупця протягом 7 банківських днів з
дня закінчення календарного тижня за
умови, що постачальник надасть
належним чином оформлені рахунки та
накладні (у формі відповідно до
інструкції покупця) на адресу покупця
протягом не більше ніж 7 днів з дня
поставки. Якщо постачальник не надасть
рахунки та накладні вчасно, покупець
має право затримати розрахунок на
відповідний час затримки наданих
документів.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач, на виконання умов Договору,
поставив відповідачу товар на суму 231
368,28 грн., що підтверджується наданими в
матеріали справи видатковими
накладними, що підписані
уповноваженими представниками сторін
обох сторін: від 26.01.2012 № 142 на суму 3
284,52 грн., від 26.01.2012 № 141 на суму
2 582,28 грн., від 26.01.2012 № 143 на суму 28 243,80
грн., від 01.02.2012 № 199 на суму 62 857,68 грн.,
від 06.02.2012 № 221 на суму 2 210,76 грн., від
06.02.2012 № 220 на суму 7 745,04 грн., від 22.11.2013
№ 1815 на суму 4 863,60 грн., від
26.11.2014 № 1825 на суму 1 461,36 грн.,
від 25.12.2013 № 2121 на суму 34 547,04 грн., від
04.02.2014 № 103 на суму 5 268,48 грн.,
від 06.02.2014 № 110 на суму 15 260,64 грн., від
27.02.2014 № 242 на суму 1 531,20 грн., від 01.04.2014
№ 685 на суму 5 994,18 грн., від 01.04.2014 № 686
на суму 2 673,60 грн., від 01.04.2014 № 660 на
суму 2 792,40 грн., від 01.04.2014 № 659 на суму 7
122,00 грн., від 01.04.2014 № 661 на суму 906,96
грн., від 02.04.2014 № 676 на суму 8 653,44 грн.,
від 02.04.2014 № 677 на суму 2 792,40 грн., від
02.04.2014 № 682 на суму 5 994,18 грн., від 02.04.2014
№ 683 на суму 2 649,24 грн., від 03.04.2014 № 680
на суму 5 692,50 грн., від 03.04.2014 № 681 на
суму 2 673,60 грн., від 18.04.2014 № 678 на суму 5
692,50 грн., від 18.04.2014 № 679 на суму 2 673,60
грн., від 29.04.2014 № 1171 на суму 3 865,08 грн.,
від 30.04.2014 № 1204 на суму 1 336,20 грн., а
відповідач, на підставі генеральної
довіреності від 25.01.2012, вказаний товар
отримав.

Підписи уповноважених представників
сторін на видаткових накладних
скріплені відбитками печаток та
штампів обох сторін, що оцінюється
судом як підтвердження юридичною
особою - відповідачем, фактів вчинення
господарських операцій з поставок
товару. До матеріалів справи долучені
копії зазначених видаткових накладних.

Крім того, на підтвердження позовних
вимог, позивачем надано в матеріали
справи копії податкових накладних, що
складені ним на господарські операції
з поставок товару за спірними
видатковими накладними, реєстри
виданих та отриманих податкових
накладних та квитанції на
підтвердження передачі їх до органів
Державної податкової служби України.

Податкові накладні, що надані
позивачем, складено у період дії
Податкового кодексу України,
відповідно до пунктів 201.1, 201.4., 201.6., 201.7.
статті 201 якого платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, яка складається у
двох примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця. Податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Зважаючи не викладене, судом
оцінюються податкові накладні, що
складені позивачем, як докази того, що
позивачем відображені господарські
операції за спірними видатковими
накладними у своїх податкових
зобов'язаннях.

Згідно з накладними від 22.03.2012 № 1238 на
суму 35 130,48 грн., від 30.03.2012
№ 2223 на суму 11 684,52 грн., від 21.02.2013 № 994
на суму 70,56 грн., від 14.03.2013 №
817 на суму 1 128,54 грн., від 24.05.2013 № 2756 на
суму 451,80 грн., від19.08.2013 № 2624 на суму 47,16
грн., від 29.03.2014 № 1516 на суму 18 111,42 грн.,
від 01.04.2014 № 1823 на суму 12 826,86 грн., від
01.04.2014 № 1824 на суму 1 030,14 грн. частину
товару відповідачем повернуто
позивачу. Вказані накладні на
повернення підписані у двосторонньому
порядку та скріплені печатками
підприємств.

На підтвердження наявності
заборгованості, до матеріалів справи
надано довідку від 25.11.2014 № 268/14 з
банківської установи, в якій відкрито
поточний рахунок позивача, що
засвідчена підписом уповноваженої
особи банку та скріплена відбитком
його печатки, за період з 19.01.2012 до
24.11.2014, відповідно до якої судом
встановлено наявність часткових оплат
за Договором на суму 67 752,84 грн.

Крім того, між позивачем та
відповідачем відбулось зарахування
зустрічних однорідних вимог на суму 5
060,30 грн., що підтверджується угодами
про зарахування зустрічних однорідних
вимог, копії яких додано до матеріалів
справи: від 26.05.2014 та від 30.09.2014.

Відповідно до статті 601 Цивільного
кодексу України, зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічних
однорідних вимог, строк виконання яких
настав, а також вимог, строк виконання
яких не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги.

Із зазначеної норми випливає, що
необхідними умовами для проведення
взаємозаліку є однорідність та
зустрічність вимог. Зокрема,
зустрічність вимог означає, що сторони
одночасно беруть участь у двох
зобов'язаннях, і при цьому кредитор в
одному зобов'язанні є боржником в
іншому зобов'язанні.

До матеріалів справи позивачем надано
копію акту звірки взаємних розрахунків
сторін станом на 31.08.2014, який підписано
представниками сторін та скріплено
відбитками їх печаток, в якому сторони
дійшли згоди про наявність
заборгованості відповідача перед
позивачем у розмірі 78 428,76 грн.

Відтак, враховуючи часткові оплати,
повернення товару та зустрічне
зарахування однорідних вимог
заборгованість відповідача перед
позивачем складає 77 278,44 грн.

У ході судового розгляду позивачем
неодноразово подавались заяви про
зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до частин 4, 6 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, з урахуванням того, що заяви
підписано уповноваженою на це особою,
зменшення розміру позовних вимог не
суперечить чинному законодавству та не
порушує нічиїх прав і охоронюваних
законом інтересів, зменшення розміру
позовних вимог прийнято господарським
судом.

У зв'язку з прийняттям зменшення
розміру позовних вимог господарським
судом, у справі має місце нова ціна
позову - 71 278,44 грн., відповідно до якої
вирішується спір.

Підстави для припинення провадження у
справі в частині зменшення позовних
вимог у господарського суду відсутні, з
урахуванням абзацу 2 пункту 7. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012 № 6 "Про судове
рішення".

У відзиві на позовну заяву відповідач
заперечує проти задоволення позову, з
огляду на таке.

Позивачем не надано відповідачу
рахунків на оплату товару, а, відтак,
наявне прострочення кредитора,
відповідно до статті 613 Цивільного
кодексу України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 613
Цивільного кодексу України, кредитор
вважається таким, що прострочив, якщо
він відмовився прийняти належне
виконання, запропоноване боржником,
або не вчинив дій, що встановлені
договором, актами цивільного
законодавства чи випливають із суті
зобов'язання або звичаїв ділового
обороту, до вчинення яких боржник не
міг виконати свого обов'язку. Якщо
кредитор не вчинив дії, до вчинення
яких боржник не міг виконати свій
обов'язок, виконання зобов'язання може
бути відстрочене на час прострочення
кредитора.

Зважаючи на вказані заперечення
відповідача, суд дійшов висновку, що
рахунок-фактура є документом, який
містить тільки платіжні реквізити, на
які потрібно перерахувати кошти,
ненадання рахунку-фактури не є
відкладальною умовою у розумінні
статті 212 Цивільного кодексу України та
не є простроченням кредитора в
розумінні статті 613 Цивільного кодексу
України, тому наявність або
відсутність рахунку-фактури не
звільняє відповідача від обов'язку
оплатити поставлені товари.

Аналогічну правову позицію викладено у
постанові Верховного Суду України від
29.09.2009 у справі № 37/405.

Відповідно до частини 1 статті 111-28
Господарського процесуального кодексу
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх судів України, суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Крім того, при розгляді вказаних
тверджень відповідача, судом враховано
і наступні вимоги Цивільного кодексу
України.

Відповідно до частини 2 статті 662
Цивільного кодексу України, продавець
повинен одночасно з товаром передати
покупцеві його приналежності та
документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 666 Цивільного кодексу
України, якщо продавець не передає
покупцеві приналежності товару та
документи, що стосуються товару та
підлягають переданню разом з товаром
відповідно до договору купівлі-продажу
або актів цивільного законодавства,
покупець має право встановити розумний
строк для їх передання. Якщо
приналежності товару або документи, що
стосуються товару, не передані
продавцем у встановлений строк,
покупець має право відмовитися від
договору купівлі-продажу та повернути
товар продавцеві.

Пунктами 2.4., 2.13. Договору сторони
погодили, що постачальник поставляє
товари разом з усією відповідною
документацією і відсутність, неповнота
або неналежне оформлення вантажних та
товаросупровідних документів є
достатньою підставою для відмови в
отриманні товарів.

Товар відповідачем прийнято, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи доказами.

При цьому, судом враховано, що підписи
представників відповідача на
видаткових накладних скріплені
відбитками штампів відповідача,
справжність яких відповідачем не
заперечена.

У матеріалах справи відсутні докази
наявності заперечень відповідача при
отриманні товару щодо неналежності
виконання позивачем обов'язку з
передачі документів, що стосуються
товару, встановлення відповідачем
строку для їх передання або відмови від
Договору та повернення товару, більше
того, відповідач підписав акт звіряння
взаєморозрахунків, в якому визнав
спірну заборгованість.

З огляду на це, заперечення
відповідача, що викладені у відзиві,
суд вважає необґрунтованими, а факт
отримання товару підтверджується
матеріалами справи. Зазначені
відповідачем обставини не можуть бути
підставою для неоплати вартості
товару, що ним отриманий.

Підписання покупцем видаткової
накладної, яка є первинним обліковим
документом у розумінні Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» і відповідає
вимогам статті 9 вказаного Закону і
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення відносин, є підставою
виникнення обов'язку щодо здійснення
розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 712
Цивільного кодексу України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця для
використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не
пов'язаних з особистим, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу
України передбачено, що до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

Згідно з частиною 2 статті 692
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно з вимогами статті 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

З наявних у матеріалах справи
письмових доказів, з огляду на те, що
вони підписані уповноваженими на те
особами, вбачається наявність у
відповідача грошового зобов'язання
перед позивачем, строк виконання якого
настав і яке відповідачем не виконане.

З огляду на зазначене, за результатами
оцінки доказів, що наявні в матеріалах
справи та встановлення всіх обставин
справи, суд дійшов висновку, що позовна
вимога про стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 71 278,44 грн. є
доведеною, обґрунтованою, відповідачем
не спростованою, а, відтак, підлягає
задоволенню.

Відшкодування судового збору,
сплаченого позивачем у розмірі 1 827,00
грн., відповідно до частини 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Край-2" (09000, Київська
обл., м. Сквира, вул. Леніна, 22,
ідентифікаційний ) на
користь Публічного акціонерного
товариства Компанія "Ельба" (08060,
Київська обл., м. Васильків, вул.
Володимирська, буд. 22, ідентифікаційний
) 71 278 (сімдесят одна
тисяча двісті сімдесят вісім) грн. 44
коп. основної заборгованості та 1 827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 22.12.2014.

Суддя
С.О. Саванчук