номер провадження справи 8/150/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2014
Справа № 905/3672/14-908/4448/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Донбаське
промислово-транспортне підприємство"
(83052, м. Донецьк, пр. Ілліча, 100)

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Соціальне
Відродження Донбасу" (87124, Донецька
область, Тельмановський район, смт.
Мирне, Каранський кар'єр)

про стягнення 220542 грн. попередньої
оплати за договором № 110747 від 28.07.2013 р.,
7105 грн. 68 коп. річних процентів, 14996 грн.
86 коп. втрат від інфляції грошових
коштів

Суддя Попова І.А.

Представники:

від позивача - Стрепетова Т.М., дов. №
51/1133 від 27.10.2014 р.

від відповідача - не з'явився

Розпорядженням голови Вищого
господарського суду України від 02.09.2014
р. № 28-р "Про зміну територіальної
підсудності господарських справ"
визначено, що розгляд господарських
справ, підсудних господарському суду
Донецької області здійснюється
господарським судом Запорізької
області.

Заявлено позовні вимоги про стягнення
220542 грн. попередньої оплати за
договором №110747 від 28.07.2013 р., 7105 грн. 68
коп. річних процентів, 14996 грн. 86 коп.
втрат від інфляції грошових.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 10.06.2014 р. порушено
провадження по справі № 905/3672/14 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Донбаське
промислово-транспортне підприємство»
до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Соціальне
Відродження Донбасу» про стягнення 220542
грн. основного боргу за договором № 110747
від 28.07.2013 р., 7105 грн. 68 коп. річних
процентів, 14996 грн. 86 коп. втрат від
інфляції грошових коштів. Судове
засідання призначено на 03.07.2014 р.
Зазначену справу господарським судом
Донецької області не розглянуто в
зв'язку з проведенням на території м.
Донецька активної фази
антитерористичної операції та
призупиненням роботи суду.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 30.10.2014 р.
прийняті до розгляду подані позивачем
матеріали позовної заяви та документи
по справі № 905/3672/14, справі присвоєно
номер № 905/3672/14- 908/4448/14, судове засідання
призначено на 04.12.2014 р.

Вступну та резолютивну частини рішення
оголошено в судовому засіданні 04.12.2014р.

Позивач підтримує вимоги з підстав,
викладених в позові. В обґрунтування
вимог вказує, що 28.07.2011 р. з відповідачем
укладено договір № 110747, за умовами
якого останній зобов'язався передати у
власність позивача щебеневу продукцію,
а позивач зобов'язався прийняти та
оплатити її вартість на умовах
передбачених договором. Відповідно до
п. 6.2 розрахунок за кожну партію
продукції позивач мав здійснювати на
умовах 100% передоплати. На виконання
умов договору № 110747 позивачем
перераховано 567000 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями. Відповідно до п. 4.4
договору продавець зобов'язався
поставити продукцію не пізніше 10 днів з
моменту отримання 100% передоплати.
Відповідач зобов'язання з постачання
продукції виконав частково на суму 346458
грн. Позивач звернувся до відповідача з
вимогами щодо повернення коштів в
розмірі 220542 грн. в зв'язку з
невиконанням відповідачем
зобов'язання щодо поставки продукції.
Позивач просить стягнути з відповідача
220542 грн. попередньої оплати. Крім того,
у відповідності до ст. 625 ЦК України до
стягнення заявлено 7105 грн. 68 коп. річних
процентів, нарахованих за період з
29.04.2013 р. по 25.05.2014 р., та 14996 грн. 86 коп.
втрат від інфляції грошових коштів,
нарахованих за період з травня 2013 р. по
квітень 2014 р.

Відповідач заявлені позовні вимоги не
спростував, представник відповідача в
судове засідання за викликом не
з'явився, правом надати відзив на позов
не скористався. Згідно п. 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України. За
змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Ухвала суду від 30.10.2014 р. про прийняття
поданих позивачем матеріалів та
документів по даній справі, направлена
на адресу відповідача, повернута
органом зв'язку з посиланням
"повернення" ф.20 згідно листа № 04-19-1330
від 20.10.2014 р. призупинено пересилання до
вказаного населеного пункту", тому з
урахуванням роз'яснень, наданих Вищим
господарським судом в інформаційному
листі від 01.12.2014 р. № 01-06/2052/14, вважається
належним виконанням господарським
судом обов'язку щодо повідомлення
учасників судового процесу щодо
вчинення судом певних процесуальних
дій.

При цьому суд зазначає, що процесуальні
дії щодо сповіщення відповідача про
подання позову відповідно до ст. 56 ГПК
України виконано позивачем. Про
порушення господарським судом
Донецької області провадження у справі
№ 905/3672/14 свідчить ухвала суду від 10.06.2014
р. Тобто, відповідач є обізнаним щодо
порушеного провадження щодо стягнення
з нього грошових коштів за позовом ТОВ
«Донбаське промислово-транспортне
підприємство». Усі процесуальні
документи по даній справі
розміщувалися на інформаційних
ресурсах, тому відповідач не був
позбавлений можливості отримати
інформацію про подальший розгляд
справи у відповідних реєстрах.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору. Суд
дійшов висновку про можливість
розгляду позовної заяви по суті в
судовому засіданні 04.12.2014 року за
відсутності представника відповідача.

Згідно до ст. 75 ГПК України справу
розглянуто за наявними матеріалами,
які суд визнав достатніми для
вирішення спору по суті.

Заслухавши представника позивача,
вивчивши матеріали справи, суд
встановив, що Товариством з обмеженою
відповідальністю "Соціальне
Відродження Донбасу" (відповідач по
справі, продавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Донбаське
промислово-транспортне підприємство"
(позивач по справі, покупець) 28.07.2011 р.
укладено договір № 110747, за умовами
якого продавець зобов'язується
передати у власність покупця
гранітно-щебеневу продукцію (далі -
продукція), а покупець зобов'язується
прийняти продукцію і оплатити її на
умовах діючого договору. Найменування,
кількість, одиниця виміру, ціна за
одиницю виміру, сума, строки та умови
поставки продукції визначаються у
специфікаціях, які є невід'ємною
частиною договору. Згідно п. 6.1 договору
розрахунок здійснюється за кожну
партію продукції шляхом 100%
передоплати. У відповідності до п. 4.4
договору відвантаження партії
продукції здійснюється не пізніше 10
днів з моменту отримання передоплати.

В силу ст. 712 ЦК України за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму. Стаття 663 ЦК України
передбачає, що продавець зобов'язаний
передати товар покупцеві у строк,
встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Кодексу.

Згідно ст.193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Як свідчать вивчені матеріали, 01.04.2013 р.
сторонами узгоджено Специфікацію № 8)
додаток № 8 до договору), якою визначено
найменування, кількість, вартість
продукції, умови поставки. Строк
поставки узгоджено до 29.04.2013 р. На
виконання умов договору №110747
позивачем перераховано товариству
"Соціальне Відродження Донбасу" 567000
грн., що підтверджується платіжними
дорученнями № 629 від 18.04.2013 р. та № 650 від
18.04.2013 р.

За свідченням позивача, відповідач в
порушення умов договору зобов'язання
щодо поставки товару виконав частково,
а саме: за рахунками-накладними № 23 від
21.04.2013 р., № 24 від 27.04.2013 р., № 25 від 07.05.2013
р., № 26 від 07.05.2013 р., № 33 від 18.05.2013 р., № 34
від 20.05.2013 р., № 35 від 27.05.2013 р., № 36 від
13.06.2013 р., № 37 від 13.06.2013 р., № 38 від 18.06.2013
р., відповідач передав позивачу
продукцію - щебінь гранітний на
загальну суму 346458 грн.

За змістом статті 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Статтею 670 ЦК України визначено, що якщо
продавець передав покупцю меншу
кількість товару, ніж це встановлено
договором купівлі-продажу, покупець
має право вимагати передання кількості
товару, якої не вистачає, а бо
відмовитися від переданого товару та
його оплати, а якщо він оплачений, -
вимагати повернення сплаченої за нього
грошової суми.

Частиною другою статті 693 ЦК України
передбачено право покупця у разі
порушення продавцем строку передання
йому попередньо оплачених товарів або
пред'явити вимогу про передання
оплаченого товару, або вимагати
повернення суми попередньої оплати
(тобто відмовитися від прийняття
виконання).

Зі змісту зазначеної норми права
вбачається, що умовою її застосування є
неналежне виконання продавцем свого
зобов'язання зі своєчасного передання
товару покупцю. У разі настання такої
умови покупець має право діяти
альтернативно: або вимагати передання
оплаченого товару від продавця, або
вимагати повернення суми попередньої
оплати. Можливість обрання певного
визначеного варіанта правової
поведінки є виключно правом покупця.

Наведена норма законодавства
передбачає відповідні правові
наслідки за умови порушення продавцем
зобов'язань щодо передання оплаченого
товару. Претензією №6/13юр від 15.10.2013 р.
позивач звертався до відповідача з
вимогою про повернення здійсненої
попередньої оплати. Відповідач
відповіді на вимогу не надав, грошові
кошти не повернув. Згідно
представленого позивачем розрахунку
заборгованість складає 220542 грн., яку
відповідач визнав, підписавши акт
звірення розрахунків станом на 15.10.2013 р.

Таким чином, оскільки відповідач не
надав суду доказів передання
оплаченого товару або повернення суми
передплати, суд вважає, що вимоги в
частині стягнення попередньої оплати в
сумі 220542 грн. обґрунтовані,
підтверджені доданими розрахунками та
матеріалами та підлягають задоволенню.

Позивачем заявлено також вимоги про
стягнення з відповідача втрат від
інфляції грошових коштів в сумі 14996 грн.
86 коп., нарахованих за період з травня
2013 р. по квітень 2014 р., та річних
процентів в сумі 7105 грн. 68 коп.,
нарахованих з 29.04.2013 р. по 25.05.2014 р. Суд
вважає вимоги про стягнення річних
процентів та втрат від інфляції
грошових коштів безпідставними та
такими, що не підлягають задоволенню,
внаслідок наступного:

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Тобто, статтею 625 ЦК України
передбачено можливість стягнення
річних процентів та втрат від інфляції
грошових коштів за прострочення саме
грошового зобов'язання. Разом із тим,
стягнення з відповідача суми
попередньої оплати за договором не є
наслідком порушення ним грошового
зобов'язання, оскільки відповідні дії
вчиняються не на виконання взятих на
себе грошових зобов'язань, а з інших
підстав - повернення сплаченого авансу
за непоставлений товар (щебінь
гранітний). За своєю суттю обов'язок
щодо повернення грошових коштів,
отриманих як передоплата, не можна
розцінювати як грошове зобов'язання в
розумінні статті 625 ЦК України. Отже, до
спірних правовідносин не
застосовуються положення частини 2
статті 625 ЦК України, оскільки
повернення суми попередньої оплати є
поверненням суми авансу (а не грошовим
зобов'язанням). (Таку правову позицію
викладено в постанові Верховного суду
України від 16.09.2014 р. по справі №
921/266/13-г/7). Внаслідок викладеного, в
задоволенні вимог про стягнення втрат
від інфляції грошових коштів в сумі 14996
грн. 86 коп., нарахованих за період з
травня 2013 р. по квітень 2014 р., та річних
процентів в сумі 7105 грн. 68 коп.,
нарахованих з 29.04.2013 р. по 25.05.2014 р.
відмовляється.

Позовні вимоги задовольняються
частково.

Судові витрати покладаються на
відповідача пропорційно задоволеним
вимогам.

На підставі викладеного, ст. ст. 526, 530, 625,
655, 670, 693, 712 ЦК України, ст. 193 ГК України,
керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Соціальне
Відродження Донбасу" (87124, Донецька
область, Тельмановський район, смт.
Мирне, Каранський кар'єр, )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Донбаське
промислово-транспортне підприємство"
(83052, м. Донецьк, пр. Ілліча, 100, ) 220542 (двісті двадцять тисяч п'ятсот
сорок два) грн. попередньої оплати, 4410
(чотири тисячі чотириста десять) грн. 85
коп. судового збору. Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 11 грудня
2014 року.

Суддя
І.А.
Попова