ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року Справа № 27/173-10(40/04-08)

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - судді
Коробенка Г.П.,

суддів
Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

за участю представників сторін:

від позивача: Чеботарьова М.К. дов.
№66-01-16/281 від 03.09.2014,

Молчанової Ю.Ю. дов.
№66-01-16/280 від 03.09.2014,

Терещенко К.І. дов.
№66-01-16/279 від 03.09.2014,

від відповідачів: не з'явилися,

від 3-тьої особи: не з'явився,

прокурора Кузнецової Ю.В. -
прокурора відділу Генпрокуратури
України;

розглянувши касаційну скаргу
Приватного підприємства фірми "Антей"

на постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
23.10.2014

у справі №27/173-10(40/04-08) Господарського
суду Харківської області

за позовом Національного технічного
університету "Харківський
політехнічний інститут"

до 1) Харківської міської ради

2) Приватного підприємства фірми
"Антей"

третя особа, яка заявляє самостійні
вимоги на предмет спору Міністерство
освіти і науки України

за участю Генеральної прокуратури
України

про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 26.11.2013,
залишеним без змін постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 30.01.2014 та
постановою Вищого господарського суду
України від 17.04.2014, заяву Міністерства
освіти і науки України про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Харківської
області від 25.08.2010 року у справі №27/173-10
задоволено. Рішення Господарського
суду Харківської області від 25.08.2010
скасовано. Прийнято нове рішення, яким
позов Національного технічного
університету "Харківський
політехнічний інститут" задоволено
повністю. Позов Міністерства освіти і
науки України задоволено повністю.
Визнано договір оренди земельної
ділянки від 09.12.1999 за №231/99, укладений
між Виконавчим комітетом Харківської
міської ради Харківської області та
Приватним підприємством фірмою "Антей"
недійсним.

12.05.2014 від Приватного підприємства
(надалі ПП) фірми "Антей" надійшла заява
про роз'яснення рішення суду від 26
листопада 2013 року, в якій заявник
просив суд дати роз'яснення щодо
моменту недійсності договору оренди
земельної ділянки від 09 грудня 1999 року
№231/99, укладеного між Виконавчим
комітетом Харківської міської ради та
ПП фірмою "Антей".

Ухвалою Господарського суду
Харківської області від 22.05.2014 заяву ПП
фірми Антей" про роз'яснення рішення
суду від 26 листопада 2013 - задоволено.
Роз'яснено ПП фірмі "Антей" рішення суду
від 26.11.2013 у справі №27/173-10 (н.р. 40/04-08)
щодо моменту визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки від
09.12.1999 за №231/99, укладеного між
Виконавчим комітетом Харківської
міської ради та ПП фірма "Антей", де
зазначено, що спірний договір оренди
земельної ділянки від 09.12.1999 за №231/99,
який було укладено між виконавчим
комітетом Харківської міської ради
(орендодавець) та ПП фірмою "Антей"
(орендар) щодо оренди земельної ділянки
площею 0,0687 га по вул. Пушкінській, 79/1 у
м. Харкові припиняє свою дію з моменту
набрання рішення господарського суду
Харківської області від 26.11.2013 законної
сили, тобто з 30 січня 2014 року.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 23.06.2014. ухвалу
господарського суду першої інстанції
змінено, ч. 2 резолютивної частини
ухвали викладено в такій редакції:
"Роз'яснити Приватному підприємству
фірмі "Антей", що моментом визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки від 09 грудня 1999 року №231/99,
укладеного між Виконавчим комітетом
Харківської міської ради та ПП фірма
"Антей", є 30 січня 2014 (дата набрання
законної сили рішенням господарського
суду Харківської області від 26.11.2013 р. у
справі №27/173-10 (40/04-08)." В іншій частині
ухвали господарського суду
Харківської області залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 07.08.2014 постанову від 23.06.2014
Харківського апеляційного
господарського суду та ухвалу від
22.05.2014 Господарського суду Харківської
області у справі №27/173-10 (40/04-08)
скасовано, справу із заявою про
роз'яснення рішення направлено на
новий розгляд до господарського суду
Харківської області.

Ухвалою Господарського суду
Харківської області від 15.09.2014 (судді:
Яризько В.О., Аріт К.В., Макаренко О.В.)
заяву ПП фірми Антей" про роз'яснення
рішення суду від 26.11.2013 задоволено.
Роз'яснено ПП фірмі Антей" рішення суду
від 26.11.2013 у справі №27/173-10 (н.р. 40/04-08)
щодо моменту визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки від
09.12.1999 за №231/99, укладеного між
виконкомом Харківської міської ради та
ПП фірмою "Антей", де зазначено, що
спірний договір визнано недійсним, і
він припиняє свою дію на майбутнє з
моменту набрання рішенням чинності.
Ухвала мотивована тим, що в даному
випадку зобов'язання за спірним
договором оренди земельної ділянки
припиняється лише на майбутнє,
оскільки неможливе повернення
отриманого за зобов'язанням в натурі,
враховуючи характер правовідносин за
цим договором (ст. 207 ГК України, ст. 236 ЦК
України, ст. 59 ЦК Української РСР в
редакції 1963 року).

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 23.10.2014 (судді:
Івакіна В.О., Ільїн О.В., Сіверін В.І.)
ухвала Господарського суду
Харківської області від 15.09.2014 змінена.
Пункт 2 резолютивної частини рішення
викладений в наступній редакції:
"Договір оренди земельної ділянки від 09
грудня 1999 року №231/99, укладений між
виконавчим комітетом Харківської
міської ради та Приватним
підприємством фірмою "Антей" є
недійсним з моменту його укладення."

Не погоджуючись з Постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 23.10.2014,
Приватне підприємство фірма "Антей"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення
апеляційним господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
просить її скасувати, а ухвалу суду
першої інстанції залишити без змін.

У запереченнях на касаційну скаргу
позивач Національний технічний
університет "Харківський
політехнічний інститут" просить
касаційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову -
без змін, як законну та обґрунтовану.

Розглянувши касаційну скаргу,
перевіривши правильність застосування
господарськими судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 89 Господарського
процесуального кодексу України суддя
за заявою сторони чи державного
виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не
змінюючи при цьому їх змісту, а також за
заявою сторони або за своєю
ініціативою виправляє допущені в
рішенні, ухвалі описки чи арифметичні
помилки, не зачіпаючи суті рішення.
Подання заяви про роз'яснення рішення
суду допускається, якщо воно ще не
виконане або не закінчився строк,
протягом якого рішення може бути
пред'явлене до примусового виконання.

Відповідно до ч.3 п.17 Постанови Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
за №6 "Про судове рішення" здійснюючи
роз'яснення судового рішення, суд
викладає більш повно і зрозуміло ті
частини рішення, розуміння яких
викликає труднощі, не вносячи змін до
рішення по суті і не торкаючись тих
питань, які не були предметом судового
розгляду. Якщо фактично порушується
питання про зміну рішення, або про
внесення до нього нових даних, або про
роз'яснення мотивів прийняття рішення,
господарський суд відмовляє в
роз'ясненні рішення.

Як вбачається із встановлених
обставин, строк дії спірного договору
оренди земельної ділянки від 09.12.1999 за
№231/99, що укладений між виконкомом
Харківської міської ради та ПП фірмою
"Антей" і який визнано недійсним,
встановлений до 22 січня 2021 року (а.с. 22,
т. 1).

Частиною 3 ст. 207 Господарського кодексу
України встановлено, що виконання
господарського зобов'язання, визнаного
судом недійсним повністю або в частині,
припиняється повністю або в частині з
дня набрання рішенням суду законної
сили як таке, що вважається недійсним з
моменту його виникнення. У разі якщо за
змістом зобов'язання воно може бути
припинено лише на майбутнє, таке
зобов'язання визнається недійсним і
припиняється на майбутнє. Аналогічні
норми містила і ст. 59 Цивільного
кодексу Української РСР в редакції 1963
року, що була чинна на момент укладення
зазначеного договору.

Отже, частиною третьою статті 207 ГК
України передбачена можливість
припинення господарського
зобов'язання лише на майбутнє. Таким
чином, якщо зі змісту господарського
договору випливає, що зобов'язання за
цим договором може бути припинено лише
на майбутнє, оскільки неможливо
повернути усе одержане за ним
(наприклад, вже здійснене користування
за договором майнового найму (оренди),
користування електроенергією, спожиті
послуги, зберігання, здійснене за
відповідним договором, тощо), то
господарський суд одночасно з
визнанням господарського договору
недійсним (за наявності підстав для
цього) зазначає в резолютивній частині
рішення, що зобов'язання за договором
припиняється лише на майбутнє.

Якщо господарське зобов'язання
припиняється лише на майбутнє,
господарським судам слід виходити з
того, що у відповідних випадках і
неможливості повернення одержаного за
зобов'язанням у натурі правові
наслідки такої недійсності
визначаються відповідно до статті 216 ЦК
України та частини другої статті 208 ГК
України.

При цьому слід враховувати, що
зобов'язання припиняються на майбутнє
не на підставі відповідної вказівки в
рішенні суду, а в силу закону, тому при
визнанні недійсним правочину
(господарського договору) зобов'язання
його сторін припиняються на майбутнє з
моменту набрання чинності рішення суду
про визнання правочину (договору)
недійсним, хоча б у судовому рішенні й
не було зазначено про таке припинення.

Як вбачається із встановлених судовими
інстанціями обставин справи, предметом
договору від 09.12.1999 за №231/99 була оренда
земельної ділянки площею 0,0687 га у м.
Харкові по вул. Пушкінській, 79/1.

А відтак, виходячи зі змісту
господарського зобов'язання суд першої
інстанції правильно роз'яснив, що
спірний договір припиняє свою дію на
майбутнє з моменту набрання чинності
рішенням Господарського суду
Харківської області від 26.11.2013. При
цьому судом першої інстанції
враховано, що зобов'язання
припиняються на майбутнє в силу закону,
а не на підставі відповідної вказівки в
рішенні суду.

Скасовуючи законну та обґрунтовану
ухвалу Господарського суду
Харківської області від 15.09.2014,
апеляційний господарський суд
вищенаведеного не врахував, тому
оскаржену постанову слід скасувати, а
названу ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного
підприємства фірми "Антей"
задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 23.10.2014 у справі
№27/173-10(40/04-08) скасувати.

Ухвалу Господарського суду
Харківської області про роз'яснення
рішення від 15.09.2014 у справі №27/173-10(40/04-08)
залишити в силі.

Головуючий суддя Коробенко Г.П.
Судді Мачульський Г.М.
Шаргало В.І.