КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2014 р. Справа№ 910/12287/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Абітова Ф.М.-представник;

Мандич Т.І.-представник;

Від відповідача: Кристапчук
Г.І.-представник;

розглянувши апеляційну скаргу
Обслуговуючого кооперативу
"Житлово-Будівельний кооператив "НОВА
БОГДАНІВКА"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 09.09.2014

у справі № 910/12287/14 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Обслуговуючого кооперативу
"Житлово-Будівельний кооператив "НОВА
БОГДАНІВКА"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аркада-Житлосервіс"

про визнання дій неправомірними

ВСТАНОВИВ:

Обслуговуючий кооператив
"Житлово-Будівельний кооператив "НОВА
БОГДАНІВКА" звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аркада-Житлосервіс",
в якому просить визнати неправомірними
дії відповідача відносно включення до
тарифу на житлово-комунальні послуги
та послуги по утриманню будинків та
прибудинкових територій, які надаються
членам обслуговуючого кооперативу ЖБК
"НОВА БОГДАНІВКА" витрат по
обслуговуванню мереж енергопостачання
та електрощитових.

В процесі розгляду справи судом першої
інстанції, представником позивача
було надано суду заяву про уточнення
позовних вимог, в якій позивач просив
уточнити формулювання прохальної
частини позовних вимог, а саме визнати
неправомірними дії відповідача
відносно включення до вартості на
житлово-комунальні послуги та послуги
по утриманню будинків та прибудинкових
територій, які надаються членам
обслуговуючого кооперативу ЖБК "НОВА
БОГДАНІВКА" витрат по обслуговуванню
мереж енергопостачання.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що житловий комплекс "Нова
Богданівка" в сілі Богданівка було
введено в експлуатацію в березні 2009
року.Фінансування будівництва
комплексу здійснювалося через
управителя фонду фінансування
будівництва -ПАТ АКБ "Аркада" за
програмою ТОВ "Корпорація розвитку
Київської області", яке була
забудовником об'єкту.Відповідно до
Генерального договору від 25.01.2005,
укладеного між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Аркада-Житлосервіс" (Відповідачем) та
ТОВ "Корпорація розвитку Київської
області" передбачається, що зовнішні
домові інженерні мережі тепло, - енерго,
- водопостачання і водовідведення (до
вузла входження у житловий будинок) та
окремі розміщенні
вбудовані-прибудовані бойлерні,
індивідуальні теплові пункти та
насосне обладнання передаються в
комунальну власність територіальної
громади населеного пункту.На думку
позивача, у порушення зазначеного вище
Генерального договору від 25.01.2005, між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Аркада-Житлосервіс"
(Відповідачем) та ТОВ "Корпорація
розвитку Київської області", всі
інженерні мережі та адміністративні
приміщення, призначені для
обслуговування цих мереж та надання
житлово-комунальних послуг належать на
праві приватної власності Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Аркада-Житлосервіс" і товариство є
єдиним підприємством, що має технічні
можливості забезпечувати мешканців
житлового комплексу житлового
комплексу житлово-комунальними
послугами та послугами з утримання
будинків та прибудинкових територій.
Крім того, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Аркада-Житлосервіс",
є власником електричних мереж, які до
цього часу не були передані на баланс.
Позивач вважає, що питання
відшкодування витрат на утримання
технологічних мереж має вирішуватися
за рахунок власника майна, яким є
відповідач, який незважаючи на
викладені позиції контролюючих
органів, поклав відшкодування вартості
на власників житлових будинків.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 09.09.2014 в задоволенні позовних
вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вищевказаним
рішенням, Обслуговуючий кооператив
"Житлово-Будівельний кооператив "НОВА
БОГДАНІВКА" звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення місцевого
господарського суду та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити. Крім
того, в своїй апеляційній скарзі
скаржник просив залучити в якості
третьої особи ПАТ АЕС «Київобленерго».

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Обслуговуючого кооперативу
"Житлово-Будівельний кооператив "НОВА
БОГДАНІВКА" у справі №910/12287/14 передано
на розгляд колегії суддів у складі:
Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів
Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.11.2014 вказану
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 04.12.2014.

03.12.2014 від представника відповідача
надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 04.12.2014 оголошено
перерву до 11.12.2014. Зобов"язано
представника відповідача надати
судову практику по справі.

11.12.2014 через відділ документального
забезпечення суду від представника
скаржника надійшла судова практика по
справі, а саме копії постанов Вищого
господарського суду України у справах,
де було відмовлено у задоволенні
позовних вимог з підстав неправильного
обрання способу захисту.

В судовому засіданні 11.12.2014 сторони
надали свої пояснення по справі.

Колегія суддів відмовляє в задоволенні
клопотання скаржника про залучення в
якості третьої особи ПАТ АЕС
«Київобленерго» з огляду на його
необгрунтованість, оскільки воно не
містить жодних обґрунтувань,чи буде у
зв'язку з прийняттям постанови по цій
справі таку особу наділено новими
правами чи покладено на неї нові
обов'язки, або змінено її наявні права
та/або обов'язки, або позбавлено певних
прав та/або обов'язків у майбутньому.

Беручи до уваги межі перегляду справи у
апеляційній інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення суду,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставами для звернення до суду
позивач вважає бездіяльність
відповідача, який незважаючи на
викладені позиції контролюючих
органів, поклав відшкодування вартості
на власників житлових будинків.

Статтею 1 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що право на звернення до
господарського суду мають
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

З наведеної норми Господарського
процесуального кодексу України
вбачається, що необхідними
передумовами розгляду справи в порядку
господарського судочинства є
наявність порушення, або оспорюваних
прав і охоронюваних законом інтересів.

Матеріали позовної заяви та
апеляційної скарги свідчать про те, що
позивач не визначив в якості підстави
звернення до суду якогось певного
права, яке було б врегульовано законом
й існувало в певних правовідносинах за
участю відповідача. Колегією суддів
також не встановлена протиправність
дій відповідача.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що станом на час розгляду
справи між позивачем та відповідачем
відсутні будь-які договірні відносини,
Відповідач не має жодних зобов'язань
щодо виконання будь-яких вимог
позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги",
житлово-комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на забезпечення умов проживання та
перебування осіб у жилих і нежилих
приміщеннях, будинках і спорудах,
комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил; споживач
- фізична чи юридична особа, яка отримує
або має намір отримати
житлово-комунальну послугу.

Згідно з ст. 19 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", відносини
між учасниками договірних відносин у
сфері житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.

Частиною 3 ст. 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
передбачено, що споживач зобов'язаний:
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору; оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Тобто, на підставі даних норм Закону
споживачем житлово-комунальних послуг
є особа, якою укладено договори на
надання відповідних
житлово-комунальних послуг з їх
виконавцем (виробником), і яка на
підставі таких договорів споживає такі
житлово-комунальні послуги та повинна
оплачувати їх на підставі даних
договорів.

Відповідно до вимог чинного
законодавства позивач матиме право
вимагати від Відповідача вчинення
будь-яких дій лише на підставі та в
межах укладеного між сторонами спору
відповідного договору.

Так, відповідно до ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно зі ст.626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Колегією суддів встановлено, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Аркада-Житлосервіс»
є юридичною особою, предметом
діяльності якої є надання
житлово-комунальних послуг, послуг з
утримання будинків та прибудинкових
територій, експлуатації та
обслуговування жилих та нежилих
приміщень, будинків, будівель і споруд.
Зазначене товариство є експлуатуючою
організацією містечка малоповерхової
забудови "Нова Богданівка" у селі
Богданівка Броварського району
Київської області.

Повноваження відповідача на
здійснення діяльності з надання
житлово-комунальних послуг, а так само
іншої господарської діяльності
передбачені статутом відповідача (
п.п.3.1., 3.3 Статуту).

На виконання зазначених завдань між
відповідачем, як виконавцем та
споживачами послуг (власниками
будинків) укладені відповідні договори
про надання житлово-комунальних
послуг. Такі договори є чинними,
неоспорюваними сторонами, в тому числі
і в частині оплати.При цьому позивач не
є стороною таких договорів, а усі
спірні питання, які виникатимуть під
час їх виконання, в тому числі і ті, що
стосуються тарифів, переліку послуг,
статусу відповідача, повинні
вирішуватись виключно між сторонами
такого договору.

Матеріали справи свідчать про те, що
між позивачем та відповідачем відсутні
будь-які договорні
відносини.Відповідач не має жодних
зобов'язань щодо виконання будь-яких
вимог позивача.

В своїй апеляційній скарзі апелянт
наголошує на тому, що дії відповідача
направлені на відмову укладати
договори про спільне використання
технологічних електромереж з ПАТ
"Київобленерго" та покладання витрат,
які відшкодовуються на підставі таких
договорів на власників будинку є
порушенням вимог законодавства, що
регулює порядок постачання
електроенергії, а також порушує права
позивача, оскільки витрати по
утриманню мереж, які належать
відповідачу, до цього часу
покладаються ним на власників житлових
будинків у кооперативі.

Наведене не береться колегією суддів
до уваги, оскільки позивачем не
доведено суду яким саме чином
відповідачем порушуються саме його
законні інтереси та права.

Матеріали справи не містять жодних
документів, що позивач є довіреною
особою мешканців містечка
малоповерхової забудови "Нова
Богданівка" у селі Богданівка
Броварського району Київської області,
тому відсутні підстави для задоволення
позовних вимог позивача про визнання
неправомірними дії відповідача
відносно включення до вартості на
житлово-комунальні послуги та послуги
по утриманню будинків та прибудинкових
територій, які надаються членам
обслуговуючого кооперативу ЖБК "НОВА
БОГДАНІВКА" витрат по обслуговуванню
мереж енергопостачання.

Слід зазначити, що доведення належними
засобами доказування певних обставин
по справі Господарським процесуальним
кодексом України покладається саме на
особу, яка на ці обставини посилається
(аналогічної позиції дотримується
Вищий господарський суд України в
постанові №30/5009/2733/11 від 02.04.2012 ).

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу
України та ст. 20 Господарського кодексу
України містять перелік способів
захисту особистих немайнових або
майнового права та інтересів, якими є:
визнання права, визнання правочину
недійсним, припинення дії, яка порушує
право, відновлення становища, яке
існувало до порушення, примусове
виконання обов'язку в натурі, зміна
правовідношення, припинення
правовідношення, відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди. відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Статтею 13 Конституції України
закріплено обов'язок держави
забезпечувати захист прав усіх
суб'єктів права власності і
господарювання.

Згідно з ст. 55 Конституції України
встановлено, що права і свободи людини
і громадянина захищаються судом.

Зазначені положення Конституції
України реалізовані у ст. 15 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, а також у
статті 20 ГК України, згідно з якою
держава забезпечує захист прав і
законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів. Кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів.

Реалізація цивільно-правового захисту
відбувається шляхом усунення порушень
цивільного права чи інтересу,
покладення виконання обов'язку по
відновленню порушеного права на
порушника.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Предметом позову є певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача. Предмет позову
кореспондує зі способами захисту права
саме - заходами, які прямо передбачені
законом з метою припинення оспорювання
або порушення суб'єктивних цивільних
прав та (або) усунення наслідків такого
порушення.

Відповідно до ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України
господарським судам підвідомчі: справи
у спорах, що виникають при укладанні,
зміні, розірванні і виконанні
господарських договорів та з інших
підстав, а також у спорах про визнання
недійсними актів з підстав, зазначених
у законодавстві, крім: спорів, що
виникають при погодженні стандартів та
технічних умов; спорів про
встановлення цін на продукцію (товари),
а також тарифів на послуги (виконання
робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно
до законодавства не можуть бути
встановлені за угодою сторін; інших
спорів, вирішення яких відповідно до
законів України, міждержавних
договорів та угод віднесено до відання
інших органів; справи про банкрутство;
справи за заявами органів
Антимонопольного комітету України,
Рахункової палати з питань, віднесених
законодавчими актами до їх
компетенції.

Реалізуючи передбачене статтею 64
Конституції України право на судовий
захист, шляхом звернення до суду, особа
вказує в позові власне суб'єктивне
уявлення про порушене право чи
охоронюваний інтерес та спосіб його
захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати
об'єктивну оцінку наявності порушеного
права чи інтересу на момент звернення
до господарського суду, а також
визначити, чи відповідає обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
права тим, що передбачені
законодавством, та чи забезпечить
такий спосіб захисту відновлення
порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи
невідповідність обраного позивачем
способу його захисту способам,
визначеним законодавством
встановлюється при розгляді справи по
суті.

Слід зазначити, що, захист немайнового
чи майнового права або законного
інтересу відбувається шляхом
прийняття судом рішення про примусове
виконання відповідачем певних дій або
зобов'язання утриматись від вчинення
певних дій. При цьому предмет позову
кореспондує зі способами захисту
права, що визначені в статті 16
Цивільного кодексу України.

Таким чином, в даній справі, визначений
позивачами спосіб захисту в повній
мірі має забезпечувати захист його
порушеного права та відповідати змісту
порушеного права, а також характеру
правовідносин, що існують між
сторонами спору.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачем не вірно обрано спосіб
захисту порушеного права і
охоронюваних законом інтересів.Між
тим, позивач не позбавлений права
звернутися до суду з вимогою про
вирішення спору, обравши спосіб, що
відповідатиме змісту порушеного права
та характеру правовідносин, що
склались між сторонами спору.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи
спір по суті заявлених позовних вимог,
суд першої інстанції повно та всебічно
дослідив обставини справи, дав їм
належну правову оцінку, дійшов
правильних висновків щодо прав та
обов'язків сторін, які грунтуються на
належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, приходить до висновку, що
рішення у даній справі прийнято з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та відповідністю висновків,
викладених в ухвалі, дійсним
обставинам справи, тому рішення є
законним та обґрунтованим. Підстав для
скасування або зміни вказаного рішення
та задоволення апеляційної скарги
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду не
знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого
кооперативу "Житлово-Будівельний
кооператив "НОВА БОГДАНІВКА" залишити
без задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 09.09.2014 у справі
№ 910/12287/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/12287/14 повернути
Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Б.В. Отрюх

Судді
Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко