КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2014 р. Справа№ 910/18747/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників сторін:

від позивача - Білик С.І., довіреність №
б/н від 16.04.2014;

від відповідача - Старик Я.І.,
довіреність № 164-У від 25.12.2013,

розглянувши апеляційну скаргу
дочірнього підприємства "Укравтогаз"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" на рішення
господарського суду міста Києва від
04.11.2014 у справі № 910/18747/14 (суддя Стасюк
С.В.) за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Інженерно-Технічний
центр "ОРІОН-Д" до дочірнього
підприємства "Укравтогаз" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" про стягнення 124 975,84 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інженерно-Технічний
центр "ОРІОН-Д" звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом про стягнення з дочірнього
підприємства "Укравтогаз" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" заборгованості за договором
№ 110-У в сумі 107 334,73 грн., а
також 3% річних в сумі 4 331,60 грн. та
інфляційних в сумі 13 309,51 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 04.11.2014 у справі №
910/18747/14 позов задоволено повністю:
вирішено стягнути з відповідача на
користь позивача основну
заборгованість в сумі 107 334,73 грн., а
також 3% річних в сумі 4 331,60 грн. та
інфляційні в сумі 13 309,51 грн.

Суд першої інстанції при ухваленні
рішення по даній справі виходив з того,
що відповідач не виконав своє грошове
зобов'язання з оплати виконаних
позивачем монтажних та
пусконалагоджувальних робіт.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду міста
Києва від 04.11.2014 у справі №
910/18747/14 скасувати та прийняти нове, яким
у задоволенні позову відмовити
повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
позивачем всупереч умов договору не
було надано відповідачу Акту наданих
послуг та рахунків-фактур.

Наведене, на думку апелянта, є
підставою для звільнення його від
обов'язку оплати виконаних позивачем
робіт.

Представник апелянта - відповідача у
справі в судовому засіданні 15.12.2014
підтримав вимоги за апеляційною
скаргою.

Представник позивача у судовому
засіданні 15.12.2014 заперечив проти
задоволення вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "Інженерно-Технічний
центр "ОРІОН-Д" (виконавець) та
дочірнім підприємством "Укравтогаз"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (замовник) 17.09.2010
року укладено договір № 110-У.

Згідно предмету даного договору
виконавець зобов'язався в порядку та на
умовах, визначених цим Договором,
надати замовнику послуги з монтажу,
технічного обслуговування і ремонту
контрольно-вимірювальної апаратури
(постачання газозаправних колонок
(надалі - обладнання), монтаж та
пусконалагоджувальні роботи по їх
встановленню на АГНКС м. Коломия), код
згідно ДК 016-97 33.20.9, (надалі - послуги), а
замовник зобов'язався прийняти і
оплатити вартість наданих послуг (п.1.1
договору).

Відповідно до п. 2.1 договору вартість
послуг, що є предметом даного Договору
включає в себе вартість обладнання, що
поставляється та вартість послуг з
монтажу і пусконалагоджувальних робіт
цього обладнання і складається з
вартості:

- обладнання - 931 840,07 грн., у тому числі
ПДВ (20%) - 155 306,68 грн.;

- монтажних робіт - 91 433,53 грн., у тому
числі ПДВ (20%) - 15 238,92 грн.;

- пусконалагоджувальних робіт - 15 926.40
грн., у тому числі ПДВ (20%).

Загальна вартість послуг по Договору
визначається відповідно до кошторису
та специфікації, які є невід'ємною
частиною цього Договору і становить 1 039
200,00 грн., у тому числі ПДВ (20%)- 173 200,00 грн.

Пунктом 2.2. Договору (в редакції
Додаткової угоди від 15.11.2011 року
№ 2 до Договору) передбачено, що
підставою для оплати замовником
поставленого обладнання та/або наданих
послуг є рахунки - фактури, що
виставляються виконавцем на умовах
цього Договору.

Замовник здійснює оплату поставленого
обладнання протягом 120 календарних
днів з дати узгодження та підписання
сторонами акту приймання - передачі
обладнання. Оплата за поставлене
обладнання здійснюється замовником на
підставі рахунку - фактури, що
виставляється виконавцем протягом 10-ти
банківських днів з дати узгодження та
підписання сторонами акту приймання -
передачі обладнання (п. 2.3. Договору в
редакції Додаткової угоди від 15.11.2011
року № 2 до Договору).

Згідно п. 2.4. Договору (в редакції
Додаткової угоди від 15.11.2011 року № 2 до
Договору) замовник здійснює оплату
наданих послуг протягом 120 календарних
днів з дати узгодження та підписання
сторонами акту наданих послуг. Оплата
за надані послуги здійснюється
замовником на підставі рахунку -
фактури, що виставляється виконавцем
протягом 10-ти банківських днів з дати
узгодження та підписання сторонами
акту наданих послуг.

Відповідно до п. 3.5 Договору (в редакції
Додаткової угоди від 15.11.2011 року № 2 до
Договору) протягом п'яти робочих днів,
наступних після останнього дня, у якому
надавались послуги, виконавець надає
замовнику Акт наданих послуг. Разом з
актом наданих послуг виконавець надає
замовнику підписані зі свого боку три
екземпляри:

3.5.1 Акта приймання-передачі
змонтованого обладнання;

3.5.2 Акта приймання виконаних
будівельних робіт з монтажу
обладнання (форма КБ - 2);

3.5.3 Акта приймання виконаних
будівельних робіт з
пусконалагоджування обладнання (форма
КБ - 2);

3.5.4 Довідки про вартість виконаних
будівельних робіт (та витрати) з
монтажу обладнання (форма КБ - 3);

3.5.5 Довідки про вартість виконаних
будівельних робіт (та витрати) з
пусконалагоджування обладнання (форма
КБ - 3).

Пунктом 3.7 Договору (в редакції
Додаткової угоди від 15.11.2011 року № 2 до
Договору) передбачено, що протягом
п'яти робочих днів, наступних після
останнього дня, у якому постачалось
обладнання, виконавець надає замовнику
Акт приймання-передачі обладнання.
Разом з актом приймання-передачі
обладнання виконавець надає замовнику:

технічну документацію на обладнання
(технічний паспорт, сертифікат
відповідності та інш.);

відповідно оформлений гарантійний
талон на обладнання;

відповідну належним чином оформлену
податкову накладну;

інструкцію з використання.

Обладнання було поставлено позивачем
та оплачено відповідачем.

Спір виник щодо оплати вартості
монтажних та пусконалагоджувальних
робіт.

Виконання позивачем своїх обов'язків з
монтажних та пусконалагоджувальних
робіт підтверджується підписаними та
скріпленими печатками сторін Актами
прийняття виконаних будівельних робіт
на загальну суму 107 334,73 грн. (Акт
приймання виконаних будівельних робіт
за листопад 2012 року за формою КБ-2в від
14.11.2012 року на суму 15 920,40 грн. та Акт
приймання виконання будівельних робіт
за листопад за листопад 2012 року за
формою КБ-2в від 14.11.2012 року на суму 91414,33
грн.)

Також, виконання монтажних та
пусконалагоджувальних робіт
підтверджується актом № 1-1 вартості
змонтованого устаткування, що
придбавається виконавцем робіт від
14.11.2012 року на суму 776 533,39 грн. (без ПДВ);
довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт/ та витрати за
листопад 2012 року за формою КБ-3 від
14.11.2014 року на суму 15 920,40 грн.; довідкою
про вартість виконаних будівельних
робіт/ та витрати за листопад 2012 року за
формою КБ-3 від 14.11.2014 року на суму 931 840,07
грн.; видатковою накладною №РН-0000128/309
від 16.11.2011 року на суму 465 920,04 грн.;
видатковою накладною №РН-0000127/310 від
16.11.2011 року на суму 465 920,03 грн.;
довіреністю № 434 від 16.11.2011 року,
виданої Татурі В.В. на отримання
цінностей від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інженерно-Технічний
центр "ОРІОН-Д" за видатковою накладною
№РН-0000128/309 від 16.11.2011 року та видатковою
накладною №РН-0000127/310 від 16.11.2011 року.

Відповідачем виконані монтажні та
пусконалагоджувальні роботи на
загальну суму 107 334,73 грн. оплачені не
були.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
своїх зобов'язань позивач звернувся з
даним позовом до суду.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України встановлено, що підставами
виникнення прав та обов'язків, є,
зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу
України передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Як визначено п. 3 ч. 1 ст. 174
Господарського кодексу України,
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Спірні правовідносини мають характер
підряду.

За договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу (ст. 837
Цивільного кодексу України).

З аналізу вищенаведених норм
вбачається, що договір підряду є
оплатним, і обов'язку підрядника
виконати певну роботу відповідає
обов'язок замовника цю роботу прийняти
та оплатити.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
до виконання сторонами.

Згідно зі статтею 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Пунктом 2.3 Договору (в редакції
Додаткової угоди від 15.11.2011 року № 2 до
Договору) передбачено, що Замовник
здійснює оплату поставленого
обладнання протягом 120 календарних
днів з дати узгодження та підписання
сторонами акту приймання - передачі
обладнання. Оплата за поставлене
обладнання здійснюється замовником на
підставі рахунку - фактури, що
виставляється виконавцем протягом 10-ти
банківських днів з дати узгодження та
підписання сторонами акту приймання -
передачі обладнання.

Згідно п. 2.4. Договору (в редакції
Додаткової угоди від 15.11.2011 року № 2 до
Договору) замовник здійснює оплату
наданих послуг протягом 120 календарних
днів з дати узгодження та підписання
сторонами акту наданих послуг. Оплата
за надані послуги здійснюється
замовником на підставі рахунку -
фактури, що виставляється виконавцем
протягом 10-ти банківських днів з дати
узгодження та підписання сторонами
акту наданих послуг.

Акти приймання виконаних будівельних
робіт за листопад 2012 року за формою
КБ-2в від 14.11.2012 року, які підтверджують
виконання позивачем монтажних та
пусконалагоджувальних робіт за
договором на загальну суму 107 334,73 грн.,
підписані уповноваженими
представниками сторін та скріплені
печатками.

Разом з тим, в порушення п. 2.4 договору
відповідач після виконання робіт по
договору та підписання зазначених
актів, оплату не здійснив.

Отже, на момент звернення позивача з
даним позовом до суду строк виконання
відповідачем зобов'язання з оплати
виконаних позивачем монтажних та
пусконалагоджувальних робіт настав,
проте зобов'язання в повному обсязі
виконано не було.

Згідно частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Факт наявності заборгованості, як
станом на день подачі позову, так і
станом на день ухвалення рішення, за
виконані позивачем монтажні та
пусконалагоджувальні роботи в сумі 107
334,73 грн. підтверджується матеріалами
справи, зокрема, оформленими належним
чином Актами прийняття виконаних
будівельних робіт.

Доводи апелянта про те, що позивачем
всупереч умов договору не було надано
відповідачу Акту наданих послуг та
рахунків-фактур, підставою для
звільнення замовника від виконання
зобов'язання щодо оплати виконаних
позивачем робіт бути не можуть, з
огляду на наступне.

Додатковою угодою № 2 внесено зміни до
порядку розрахунків, а саме
розмежовано оплату за поставку
обладнання та за виконані роботи з його
монтажу.

Оплата має здійснюватись за кожним
етапом договору. Оплата за поставку -
після передачі, оплата за монтаж - після
виконання робіт з монтажу.

Отже, цілковито логічним є тлумачення
положень договору так, що оплата за
спірні роботи має здійснюватися
протягом 10 банківських днів після
підтвердженого сторонами факту
виконання робіт.

Такий факт, підтверджується вказаними
актами КБ-2в.

Відповідно до п. 3.5 Договору (в редакції
Додаткової угоди від 15.11.2011 року № 2 до
Договору) протягом п'яти робочих днів,
наступних після останнього дня, у якому
надавались послуги, виконавець надає
замовнику Акт наданих послуг. Разом з
актом наданих послуг виконавець надає
замовнику підписані зі свого боку три
екземпляри:

3.5.1 Акта приймання-передачі
змонтованого обладнання;

3.5.2 Акта приймання виконаних
будівельних робіт з монтажу
обладнання (форма КБ - 2);

3.5.3 Акта приймання виконаних
будівельних робіт з
пусконалагоджування обладнання (форма
КБ - 2);

3.5.4 Довідки про вартість виконаних
будівельних робіт (та витрати) з
монтажу обладнання (форма КБ - 3);

3.5.5 Довідки про вартість виконаних
будівельних робіт (та витрати) з
пусконалагоджування обладнання (форма
КБ - 3).

Отже, умовами договору передбачено
складання, зокрема, Акту приймання
виконаних будівельних робіт з монтажу
обладнання (форма КБ - 2) та Акту
приймання виконаних будівельних робіт
з пусконалагоджування обладнання
(форма КБ - 2).

Таким чином, наведеними документами
також можуть бути підтверджені
обставини виконання позивачем робіт за
договором.

Крім цього, частиною четвертою статті
882 Цивільного кодексу України
передбачено, що передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами. У разі відмови однієї із
сторін від підписання акта про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною.

Як вже зазначалось, відповідні Акти
прийняття виконаних будівельних робіт
було складено та підписано сторонами.

Отже, відповідач, підписавши без
зауважень зазначені акти, прийняв
виконані позивачем монтажні та
пусконалагоджувальні роботи.

Крім того, на запитання суду в
засіданні 15.12.2014 представник
відповідача підтвердив, що дійсно
неоплачені роботи є виконаними.

З аналізу ст. 837 Цивільного кодексу
України вбачається, що договір підряду
є оплатним, і обов'язку підрядника
виконати певну роботу відповідає
обов'язок замовника цю роботу прийняти
та оплатити.

Позивачем було виконано, а
відповідачем прийнято монтажні та
пусконалагоджувальні роботи.

Враховуючи прийняття робіт замовником,
у відповідача наявний обов'язок
здійснити оплату за ці роботи.

Зазначений обов'язок залежить не від
складання саме Акту наданих послуг та
виставлення рахунків-фактур, а від
факту виконання та прийняття робіт,
обов'язок з оплати яких настав, з
огляду на прийняття відповідачем
виконаних позивачем робіт за Актами
прийняття виконаних будівельних
робіт.

За наведених обставин, Акти прийняття
виконаних будівельних робіт на
загальну суму 107 334,73 грн., які підписані
відповідачем, є належними доказами
виконання позивачем своїх зобов'язань
за договором та відповідно є підставою
для покладення на відповідача
обов'язку щодо здійснення оплати за ці
роботи.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про задоволення
позовних вимог про стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості в сумі 107 334,73 грн.

Також, окрім суми основного боргу,
позивачем заявлено до стягнення три
відсотки річних в сумі 4 331,60 грн. та
інфляційні в сумі 13 309,51 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата
суми боргу за грошовим зобов'язанням з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, а так само трьох процентів
річних від простроченої суми,
здійснюється незалежно від наявності
відповідного положення в договорі.

З урахуванням того, що відповідач
прострочив виконання грошового
зобов'язання перед позивачем за
договором № 110-У, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо задоволення вимог про
стягнення з відповідача на користь
позивача трьох відсотків річних в сумі
4 331,60 грн. та інфляційних в сумі 13 309,51
грн., розрахунок яких перевірений судом
та не суперечить чинному
законодавству.

З урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, колегія суддів дійшла
висновку про те, що оскаржуване рішення
місцевого господарського суду
прийнято з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим,
правові підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної
скарги відмовлено, відповідно до
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України, витрати по сплаті
судового збору за подання апеляційної
скарги покладаються на відповідача
(апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу дочірнього
підприємства "Укравтогаз" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" залишити без задоволення, а
рішення господарського суду міста
Києва від 04.11.2014 у справі № 910/18747/14 - без
змін.

2. Судові витрати зі сплати судового
збору за подачу апеляційної скарги
покласти на її заявника - відповідача у
справі.

3. Матеріали справи № 910/18747/14 повернути
до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановленому Господарським
процесуальним кодексом України
порядку та строки.

Головуючий суддя
Є.Ю. Пономаренко

Судді
М.А. Дідиченко

М.А. Руденко