м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 910/17674/14 25.11.14

За позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Альфа
Страхування"

до Приватного акціонерного товариства
"Українська охоронно-страхова
компанія" про стягнення 13 503,18
грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги про
відшкодування на користь позивача
матеріальної шкоди в сумі 13 503,18 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
15.10.2012р. у результаті
дорожньо-транспортної пригоди було
пошкоджено автомобіль «Рено»,
державний реєстраційний номер АА5641НМ,
який був застрахований у ПАТ СК «Альфа
Страхування». Остання виплативши
страхове відшкодування за даним
страховим випадком, набула прав свого
страхувальника до винної особи.
Оскільки шкода була завдана внаслідок
експлуатації автомобіля «Богдан»,
державний реєстраційний номер АА1316АА,
а цивільно-правова відповідальність за
шкоду завдану майну третіх осіб під час
ДТП за участю вказаного автомобіля,
була застрахована в ПАТ «Українська
охоронно-страхова компанія»
(відповідача), то обов'язок з
відшкодування збитків у межах лімітів
покладається на останнього.

Відповідач подав відзив на позовну
заяву, в якому позов визнав частково в
сумі 11 737,52 грн., враховуючи, що вартість
матеріального збитку, відповідно до
висновку становить 12 737,52 грн. за
врахуванням франшизи за полісом в
розмірі 1000 грн., сума яку необхідно
виплатити позивачу складає 11 737,52 грн.

Ухвалою суду від 23.09.2014р. було
зобов'язано позивача надати суду
докази на підтвердження вини Мухи В.І. у
вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП, яке сталося 15.10.2012р.

Також, ухвалою суду від 21.10.2014р. було
зобов'язано позивача надати докази на
підтвердження вини Мухи В.І. у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП, яке сталося
15.10.2012р. за участю двох транспортних
засобів: "Богдан", д.н.з АА1316АА та "Рено"
АА5641НМ.

Ухвалою суду від 21.10.2014р. за клопотанням
позивача, на підставі ст. 69 ГПК України
продовжено строк розгляду спору.

На призначене судове засідання 25.11.2014р.
позивач не з'явився, витребуваних
доказів не надав (щодо підтвердження
вини Мухи В.І. у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП, яке сталося
15.10.2012р.), про причини неявки суд не
повідомив, разом з тим через відділ
діловодства суду подав клопотання про
витребування доказів.

У вказаному клопотанні про
витребування доказів послався на те, що
позивач неодноразово надсилав запити
на адресу Дніпровського районного суду
м. Києва про надання копії постанови
суду про притягнення до
адміністративної відповідальності
Мухи В.І. Також, до вказаного клопотання
додав відповідь Дніпровського
районного суду м. Києва, де заявнику
роз'яснювалось право на отримання
вказаної постанови та порядок такого
отримання зі сплатою судового збору.

У задоволенні вказаного клопотання про
витребування доказів суд відмовив,
оскільки позивачем не доведено суду
неможливості самостійно надати докази.
Натомість судом встановлено, що в
листі-відповіді від 13.11.2014р.
Дніпровським районним судом м. Києва
роз'яснено право на отримання
постанови суду про притягнення Мухи
В.І. до адміністративної справі та
порядок такого отримання зі сплатою
судового збору.

Враховуючи, що позивач належним чином
був повідомлений про розгляд справи,
враховуючи строк вирішення спору,
передбачений ст. 69 ГПК України, за
умови, що судом вже було продовжено
строк розгляду справи, суд дійшов
висновку про необхідність залишення
позовної заяви без розгляду.

Відповідно до пункту 4.8 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.2.2011р. «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
залишення позову без розгляду - це
форма закінчення розгляду
господарським судом справи без
прийняття рішення суду в зв'язку з
виявленням обставин, які перешкоджають
розглядові справи, але можуть бути
усунуті в майбутньому.

При вирішенні питання щодо залишення
позову без розгляду (стаття 81 ГПК)
господарським судам слід мати на увазі,
що застосування пункту 5 частини першої
цієї статті можливо лише за наявності
таких умов:

- додаткові документи вважаються
витребуваними, тільки якщо про це
зазначено у відповідному
процесуальному документі або, в разі
оголошення перерви в судовому
засіданні, - в протоколі такого
засідання;

- витребувані документи чи явка
представника позивача дійсно
необхідні для вирішення спору, тобто за
їх відсутності суд позбавлений
можливості вирішити спір по суті (пункт
4.9);

- позивач не подав документи,
витребувані судом при підготовці
справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в
порядку статті 38 названого Кодексу, чи
не направив свого представника в
засідання господарського суду без
поважних причин. Отже, перш ніж
залишити позов без розгляду
господарський суд зобов'язаний
з'ясувати причини невиконання його
вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх
поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних
обставин справи, вважаються причини,
які за об'єктивних, тобто не залежних
від позивача, обставин унеможливлювали
або істотно утруднювали вчинення ним
відповідних процесуальних дій; при
цьому береться до уваги й те, чи вживав
позивач заходів до усунення цих
обставин або послаблення їх
негативного впливу на виконання
позивачем процесуальних обов'язків,
покладених на нього судом. Відповідні
докази подаються позивачем і
оцінюються господарським судом за
загальними правилами статті 43 ГПК.

Будь-яких поважних причин неможливості
подання витребуваних господарським
судом матеріалів позивачем не
зазначено.

Судом, в ухвалах суду від 23.09.2014р., від
21.10.2014р. було зобов'язано позивача
надати докази на підтвердження вини
Мухи В.І. у вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП, яке сталося 15.10.2012р. за участю
двох транспортних засобів: "Богдан",
д.н.з АА1316АА та "Рено" АА5641НМ.

Вказані витребувані докази та
документи позивачем суду не надані.

Відповідно до частини 3 статті 22 ГПК
України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Відповідно до пункту 3.13 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.2.2011р. «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
неподання або несвоєчасне подання
стороною у справі, іншим учасником
судового процесу доказів з неповажних
причин, спрямоване на затягування
судового процесу, має розцінюватися
господарським судом як зловживання
процесуальними правами.

Відповідно до статті 69 ГПК України,
спір має бути вирішено господарським
судом у строк не більше двох місяців
від дня одержання позовної заяви.
Відкладення розгляду справи
спричинить до виходу за межі
встановленого статтею 69 ГПК України
строку.

Згідно з положеннями ст. 36 ГПК України
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору; письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії;
оригінали документів подаються, коли
обставини справи відповідно до
законодавства мають бути засвідчені
тільки такими документами, а також в
інших випадках на вимогу
господарського суду.

Суд вказує, що вимог ухвали суду в
частині надання доказів на
підтвердження вини Мухи В.І. у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП, яке сталося
15.10.2012р. за участю двох транспортних
засобів: "Богдан", д.н.з АА1316АА та "Рено"
АА5641НМ позивачем не виконано.

Отже, вина особи, що завдала збиток, не
підтверджена належними доказами у
справі, що унеможливлює
цивільно-правову відповідальність.

В доданих матеріалах справи є суттєві
розбіжності та жодних фактів, що б
встановлювали, що Муха В.І. винен у
вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП, яке сталося 15.10.2012р. за участю
двох транспортних засобів: "Богдан",
д.н.з АА1316АА та "Рено" АА5641НМ, та
відповідно водія транспортного засобу
«Богдан» було притягнуто до
адміністративної відповідальності не
має.

Надана суду постанова Дніпровського
районного суду м. Києва стосується
іншого ДТП (29.12.2011р.), тоді як у даній
справі ДТП мало місце 15.10.2012р. за участю
інших транспортних засобів, а саме:
Богдан, д.н.з. «АА1316АА» та Фіат АІ14442АН,
тоді як учасниками ДТП, яке мало місце
15.10.2012р. у даній справі, є «Богдан» д.н.з.
АА1316АА та «Рено», д.н.з. АА5641НМ,
(пошкоджений транспортний засіб).

За таких обставин, позивачем не
доведено вину водія автомобіля
«Богдан» д.н.з АА1316АА, який завдав шкоду
автомобілю «Рено», д.н.з АА5641НМ, майнові
інтереси, пов'язані з володінням,
користуванням та розпорядженням
транспортного засобу «Рено» що були
застраховані у позивача, а отже не
доведено, що саме відповідач, є особою,
на яку покладено обов'язок з
відшкодування шкоди позивачу та
недоведений причинно-наслідковий
зв'язок між неправомірними діями
відповідача та шкодою завданою
позивачу.

Відповідно до статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами.

Відповідно до статті 4 Господарського
процесуального кодексу України
рішення з господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю,
встановленими господарським судом.
Рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до пункту 2.3 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.2.2011р. «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
неподання позивачем витребуваних
господарським судом матеріалів,
необхідних для вирішення спору, тягне
за собою правові наслідки у вигляді
залишення позову без розгляду на
підставі пункту 5 частини першої статті
81 ГПК.

Як визначено пунктом 5 частини 1 статті
81 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд
залишає позов без розгляду, якщо
позивач без поважних причин не подав
витребувані господарським судом
матеріали, необхідні для вирішення
спору, або представник позивача не
з'явився на виклик у засідання
господарського суду і його нез'явлення
перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на наведене справа не може
бути розглянута по суті і позов
належить залишити без розгляду.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

Позов залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в
установленому законом порядку.

Суддя
І.І. Борисенко