КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2014 р. Справа№ 910/26393/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Баранця О.М.

Пашкіної С.А.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Курінний С.Ю.

від відповідача - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" на ухвалу
Господарського суду міста Києва від
28.11.2014 року (суддя Ярмак О. М.)

за заявою Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк"

про вжиття запобіжних заходів

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Столична
судноплавна

компанія"

про стягнення 27562,61 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.11.2014 року по справі №910/26393/14
відмовлено в задоволенні заяви
Публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" про вжиття запобіжних
заходів.

Не погодившись з ухвалою, Публічне
акціонерне товариство "Дельта Банк"
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вищезазначену ухвалу та задовольнити
заяву про вжиття запобіжних заходів.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги апелянт зазначив, що при
винесенні оскаржуваної ухвали судом
першої інстанції порушено та
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.12.2014 року
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
23.12.2014 року.

В судове засідання 23.12.2014 року з'явився
представник позивача.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст. 77 ГПК України
господарський суд відкладає розгляд
справи, в межах строків, встановлених
статтею 69 цього Кодексу, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого Господарського Суду України від
26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник
відповідача повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, колегія суддів приходить до
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги у відсутність
представника відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі, та просив
скасувати оскаржувану ухвалу
Господарського суду міста Києва від
28.11.2014 року. Проти розгляду справи у
відсутність представника відповідача
не заперечував.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд, за наявними у справі
та додатково поданими доказами,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали справи
та проаналізувавши, на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, апеляційний
господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
27.11.2014 року Публічним акціонерним
товариством "Дельта Банк" до місцевого
господарського суду подано заяву про
вжиття запобіжних заходів, шляхом
накладення арешту на все майно, що
належить Товариству з обмеженою
відповідальністю "Столична
судноплавна компанія".

Як на підставу задоволення вимог
вищезазначеної заяви позивач
посилається на те, що Товариство з
обмеженою відповідальністю "Столична
судноплавна компанія" не виконує умов
кредитних договорів, порушує умови
іпотечних договорів, шляхом вчинення
злочинних дій щодо предмету іпотеки, в
зв'язку з чим в подальшому виконання
рішення суду про стягнення з
відповідача заборгованості за
кредитними договорами може
ускладнитись, або взагалі не буде
виконано.

Відповідно до ст. 43-1 ГПК України, особа,
яка має підстави побоюватись, що подача
потрібних для неї доказів стане згодом
неможливою або утрудненою, а також
підстави вважати, що її права порушені
або існує реальна загроза їх порушення,
має право звернутися до господарського
суду з заявою про вжиття, передбачених
ст. 43-2 ГПК України, запобіжних заходів
до подання позову.

Одним із видів запобіжних заходів, за
змістом ч. ст. 43-2 ГПК України, є
накладення арешту на майно, що належить
особі, щодо якої вжито запобіжні
заходи, і знаходиться в неї або в інших
осіб.

Таким чином, запобіжні заходи
забезпечують вимогу, яка ще не
оформлена у вигляді позову, та надають
додаткову гарантію збереження доказів
чи запобігання порушення права.

Вирішуючи питання про необхідність
вжиття запобіжних заходів,
господарський суд повинен встановити
підстави вжиття запобіжних заходів, а
саме: обставини, які викликають у
заявника побоювання, що подача
потрібних для нього доказів стане
згодом неможливою чи утрудненою;
обставини, які підтверджують порушення
прав заявника, або його уявлення про
загрозу порушення цих прав та
реальність такої загрози. При цьому
заінтересована особа повинна довести
необхідність терміновості вжиття
запобіжних заходів, тобто необхідність
вирішення цього питання до
пред'явлення позову.

Заявник має подати докази, достатні для
впевненості в тому, що його право
порушується або невідворотно буде
порушено.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до договору купівлі-продажу
прав вимоги, укладеного між ПАТ
"Кредитпромбанк" та Публічним
акціонерним товариством "Дельта Банк",
останнє придбало у ПАТ "Кредитпромбанк"
право вимоги за кредитними договорами,
зокрема, до відповідача - за кредитним
договором №04.1/44/07-КЛТ від 09.11.2007 року та
за кредитним договором №04.1/50/07-КЛТ від
24.12.2007 року.

Виконання ТОВ "Столична судноплавна
компанія" зобов'язання по кредитних
договорам забезпечено іпотечними
договорами №13/44/І04/07-КЛТ від 28.10.2011року,
№13/50/І01/07-КЛТ від 24.12.2007 року та №
13/50/І03/7-КЛТ від 20.10.2010 року.

Заявник зазначив, що йому стало відомо
про зміну характеристик та
найменування предметів іпотеки, що
належить Іпотекодвцю - відповідачу, з
можливим подальшим продажем третім
особам, без попередження та дозволу
Іпотекодержателя (позивача), а саме:

Суховантажний теплохід «Сигал»
перейменовано на «ISTER» та змінено порт
приписки з м. Херсон на м. Джурджулешти
(Молдова). Поточний стан теплохода -
розібрано в аліготе (Туреччина).

Суховантажний теплохід «Станислав
Косиор» перейменовано на «KOUFIS» та
змінено порт приписки з м. Херсон на м.
Джурджулешти (Молдова).

Суховантажний теплохід «Данаприс 4»
перейменовано на «BORISFEN» та змінено
порт приписки з м. Херсон на м.
Джурджулешти (Молдова).

В зв'язку з вищевикладеним, ПАТ «Дельта
Банк» 03.11.2014 року подано заяву про
вчинення посадовими особами та
власниками ТОВ "Столична судноплавна
компанія" кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.
364-1, ч. 1,3 ст. 388 Кримінального кодексу
України.

Згідно з абзацом 3 ст.35 ГПК України
обов'язковим для господарського суду
при вирішенні спору з питань, чи мали
місце певні дії та ким вони вчинені, є
вирок суду з кримінальної справи, що
набрав законної сили.

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду, що посилання позивача на
кримінальні провадження щодо вчинення
посадовими особами та власниками ТОВ
"Столична судноплавна компанія"
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 364-1, ч. 1,3 ст. 388
Кримінального кодексу України, які
тільки внесені до Єдиного реєстру
досудових розслідувань, не можуть
вважатися вироком суду, в розумінні ст.
35 ГПК України.

Пунктом 9 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 20
квітня 2007 року №01-8/251 "Про деякі питання
практики вжиття запобіжних заходів"
роз'яснено, що у вирішенні питання про
вжиття запобіжних заходів
господарський суд має здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності їх застосування з
урахуванням розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника; наявності зв'язку між
конкретним видом запобіжних заходів і
предметом відповідної позовної вимоги,
яку заявник повинен подати у строк,
встановлений частиною третьою статті
43-3; імовірності настання обставин,
зазначених у статті 43-1; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 43-3 Господарського
процесуального кодексу України після
подання заявником позовної заяви
запобіжні заходи діють як заходи
забезпечення позову, тобто
застосовуються як гарантія реального
виконання рішення суду та задоволення
законних вимог позивача.

На підставі вищевикладеного, що
колегія суддів зазначає, що скаржником
не доведено необхідності вжиття
запобіжних заходів (необхідність
вирішення цього питання до
пред'явлення позову), відтак місцевий
господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку, що обставини,
викладені в заяві ПАТ «Дельта Банк» не
можуть бути підставою для винесення
ухвали про вжиття запобіжних заходів.

Згідно з ч. 5 ст. 106 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Відповідно до п. 1 ст. 103 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційна інстанція за результатами
розгляду апеляційної скарги має право
залишити рішення місцевого
господарського суду без змін, а скаргу
без задоволення.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України
передбачено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано
обставини справи, ухвала винесена
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
та скасування ухвали Господарського
суду міста Києва від 28.11.2014 року.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105,106 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
залишити без задоволення, а ухвалу
Господарського суду міста Києва від
28.11.2014 року по справі №910/26393/14 - без змін.

Матеріали справи №910/26393/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Головуючий суддя
Л.Г. Сітайло

Судді
О.М. Баранець

С.А. Пашкіна

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 24.12.2014.