ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2014 р. Справа
№ Б-7/148-21/167-23/7

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії

головуючого-судді
Михалюк О.В.

суддів
Галушко Н.А.

Мельник Г.І.

розглянув апеляційну скаргу ДПІ у
м.Івано-Франківську ГУМ у
Івано-Франківській області

на ухвалу господарського суду
Івано-Франківської області від 21.10.2014р.

у справі № Б-7/148-21/167-23/7

за заявою ДПІ у м.Івано-Франківську
ГУМ у Івано-Франківській області,
м.Івано-Франківськ

до Українсько-угорської
фірми «Протов ЛТД», м.Івано-Франківськ

про визнання банкрутом,

з участю представників :

від скаржника - не з»явився

від боржника - не з»явився

арбітражний керуючий - не з»явився

Сторони належним чином були
повідомлені про день та час слухання
справи, однак повноважних
представників в засідання не
скерували, в зв"язку з чим колегія
вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу за наявними у справі
доказами.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 21.10.2014р.
у справі № Б-7/148-21/167-23/7 (суддя Рочняк
О.В.) про банкрутство
Українсько-угорської фірми «Протов
ЛТД», м.Івано-Франківськ заяву ДПІ у
м.Івано-Франківську з поточними
вимогами до боржника в розмірі 2720,00 грн.
задоволено частково; визнано грошові
вимоги ДПІ у м.Івано-Франківську до
боржника у розмірі 1700,00 грн. як вимоги
третьої черги; відхилено грошові
вимоги ДПІ у м.Івано-Франківську до
боржника у розмірі 1020,00 грн.

Не погоджуючись з даною ухвалою
скаржник - ДПІ у м.Івано-Франківську ГУМ
у Івано-Франківській області подав до
Львівського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати згадану
ухвалу, посилаючись, зокрема, на те, що
вона є незаконна, винесена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, висновки суду першої інстанції
не відповідають обставинам справи,
оскільки, на думку скаржника, до заяви
про визнання поточних вимог до
боржника додано усі необхідні
документи, що підтверджують наявну
заборгованість перед бюджетом.

Наводить скаржник і інші доводи,
що є на його думку підставою для
скасування оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши наявні матеріали,
проаналізувавши застосування норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення з огляду на
наступне.

В провадженні господарського
суду Івано-Франківської області
знаходиться справа про банкрутство
Українсько-угорської фірми "Протов
ЛТД", яка розглядається в порядку
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" в редакції
Закону від 22.12.11 (надалі - Закон про
банкрутство).

Постановою господарського суду
Івано-Франківської області від 12.08.14
боржника - Українсько-угорську фірму
"Протов" ЛТД визнано банкрутом,
відкрито щодо нього ліквідаційну
процедуру, призначено ліквідатором
арбітражного керуючого Череватого
Любомира Богдановича.

13.08.14 на офіційному веб-сайті Вищого
господарського суду України розміщено
повідомлення №7572 про визнання
боржника банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону про
банкрутство вимоги за зобов'язаннями
боржника, визнаного банкрутом, що
виникли під час проведення процедур
банкрутства, можуть пред'являтися
тільки в межах ліквідаційної процедури
протягом двох місяців з дня офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури.
Зазначений строк є граничним і
поновленню не підлягає. Кредитори,
вимоги яких заявлені після закінчення
строку, встановленого для їх подання,
або не заявлені взагалі, не є
конкурсними, а їх вимоги погашаються в
шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

У встановлений законом строк до суду
звернулись наступні кредитори:

- Державна податкова інспекція у м.
Івано-Франківську з заявою №1529/10/10-039/1145
від 12.09.14 про визнання поточних
грошових вимог до
Українсько-угорської фірми "Протов" ЛТД
в розмірі 2720 грн;

- Івано-Франківський обласний центр
зайнятості з заявою №ОЦЗ-2885-13/0/19-л від
10.09.14 про визнання поточних грошових
вимог до Українсько-угорської фірми
"Протов" ЛТД в розмірі 1231 грн 23коп;

- управління Пенсійного фонду України
в м.Івано-Франківську з заявою №4316/04
від 08.10.14 про визнання поточних
грошових вимог до
Українсько-угорської фірми "Протов" ЛТД
в розмірі 5879 грн.

21.10.14 до господарського суду
Івано-Франківської області поступив
звіт ліквідатора Українсько-угорської
фірми "Протов" ЛТД № 21/14 від 21.10.14 про
розгляд грошових вимог кредиторів.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону про банкрутство,
провадження у справах про банкрутство
регулюється цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

В силу ст. 1 Закону про банкрутство,
грошове зобов'язання - зобов'язання
боржника сплатити кредитору певну
грошову суму відповідно до
цивільно-правового правочину
(договору) та на інших підставах,
передбачених законодавством України.
До грошових зобов'язань відносяться
також зобов'язання щодо сплати
податків, зборів (обов'язкових
платежів), страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування.

На підставі положень Закону про
банкрутство, у справі про банкрутство
спір не вирішується по суті, а лише
встановлюються грошові вимоги
кредиторів на підставі поданих
документів.

За загальним правилом, визначеним
ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона
належними засобами доказування
повинна довести підстави своїх вимог.

Отже, виходячи з системного аналізу
положень чинного законодавства,
заявлені у справі про банкрутство
грошові вимоги можуть
підтверджуватися або первинними
документами (угодами, накладними,
рахунками, актами виконаних робіт,
тощо), що свідчить про цивільно-правові
відносини сторін та підтверджують
заборгованість боржника перед
кредитором, або рішенням
юрисдикційного органу, до компетенції
якого віднесено вирішення такого
спору.

Суд самостійно розглядає кожну
заявлену грошову вимогу, перевіряє її
відповідність чинному законодавству
та за результатами такого розгляду
визнає або відхиляє частково чи
повністю грошові вимоги кредитора.

Отже, аналіз норм права дозволяє
зробити висновок, про те що спеціальне
законодавство про банкрутство
визначає особливий порядок розгляду
грошових вимог кредитора у процедурі
банкрутства шляхом їх визнання
(відхилення) внаслідок розгляду по
суті.

Розглянувши заяву Державної
податкової інспекції у
м.Івано-Франківську та дослідивши
матеріали справи, суд встановив, що
Українсько-угорська фірма "Протов" ЛТД,
як платник податків та зборів до
бюджету станом на 12.09.14 допустило ріст
податкового боргу з податку на
прибуток, а саме штрафних санкцій у
сумі 2720 грн з яких: 1020 грн згідно
податкового повідомлення-рішення
№/0 від 10.06.09; 680 грн згідно
податкового повідомлення-рішення
№/0 від 27.05.10; 1020 грн згідно
податкових повідомлень-рішень №
від 16.04.07 та № від 20.03.08.

Заявлені грошові вимоги не визнані
ліквідатором Українсько-угорської
фірма "Протов" ЛТД, про що свідчить
повідомлення ліквідатора боржника
№17/10 від 17.10.14.

В силу ст. 1 Закону про банкрутство,
грошове зобов'язання - зобов'язання
боржника сплатити кредитору певну
грошову суму відповідно до
цивільно-правового правочину
(договору) та на інших підставах,
передбачених законодавством України.
До грошових зобов'язань відносяться
також зобов'язання щодо сплати
податків, зборів (обов'язкових
платежів), страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування.

Судом встановлено, що грошові вимоги
Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську до
Українсько-угорської фірма "Протов" ЛТД
у розмірі 1700 грн. є обґрунтовані,
документально підтверджені належними
доказами, що містяться у матеріалах
справи, заявлені в строк, встановлений
для їх подання, в зв'язку з чим грошові
вимоги у сумі 1700 грн. обгрунтовано
визнані, як вимоги третьої черги (ч.1 п.3
ст.45 Закону про банкрутство).

Грошові вимоги в розмірі 1020 грн
підставно судом першої інстанції
відхилено, оскільки кредитором в
порушення вимог ст. 33 ГПК України не
подано суду належних доказів в
обгрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржник не надав належних та
допустимих доказів на спростування
висновків місцевого господарського
суду, викладених в ухвалі
господарського суду
Івано-Франківської області від 21.10.2014р.
у даній справі.

З огляду на все викладене вище,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що ухвала господарського суду
Івано-Франківської області від 21.10.2014
року у даній справі відповідає
матеріалам справи, ґрунтується на
вимогах чинного законодавства і
підстав для її скасування немає, а
зазначені в апеляційній скарзі доводи
скаржника не відповідають матеріалам
справи, документально не обґрунтовані,
а тому не визнаються такими, що можуть
бути підставою згідно ст. 104 ГПК України
для скасування чи зміни оскаржуваної
ухвали.

На підставі наведеного та відповідно
до вимог ст.ст.33,34,43,91,99,101-106 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ДПІ у
м.Івано-Франківську ГУМ у
Івано-Франківській області залишити
без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду
Івано-Франківської області від 21.10.2014р.
у справі № Б-7/148-21/167-23/7 залишити без
змін.

3. Постанова набирає законної
сили з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути
господарському суду
Івано-Франківської області.

5. Повний текст постанови
складено « 16» грудня 2014р.

Головуючий суддя
Михалюк О.В.

суддя
Мельник Г.І.

суддя
Галушко Н.А.