ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
Справа № 915/1645/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Світ здоров'я», 79067,
м. Львів, вул. Богданівська, 15-А

до відповідача Миколаївської міської
ради, 54027, м. Миколаїв, вул. Адміральська,
20

про визнання недійсним та скасування
рішення Миколаївської міської ради від
25.04.2014 року №39/3.

Суддя Алексєєв А.П.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився.

від відповідача - Бондар В.А., дов.
№2509/02.02.01-22/01/14/14 від 27.11.2014 року.

Суть спору: позивач звернувся до суду
із позовом, в якому просив визнати
недійсним та скасувати спірне рішення
відповідача, яким, як на думку позивача,
ставиться під сумнів його право на
оренду земельної ділянки та як
наслідок додатково просив визнати за
ним право оренди на спірну земельну
ділянку на підставі укладеного
договору. Судові витрати позивач
просив покласти на відповідача. В
обґрунтування своїх доводів позивач
послався на рішення відповідача, яким
було надано в оренду земельну ділянку,
продовженого строк дії договору та
діючий договір оренди земельної
ділянки.

Відповідач із позовними вимогами не
погодився надав відзив на позовну
заяву, в якому просив відмовити у
задоволенні позову.

Із змісту відзиву вбачається, що
відповідач, як на його думку, приймаючи
спірне рішення, діяв згідно наданих
йому законом повноважень. Як на
підставу прийняття спірного рішення
відповідач послався на адресовані
міській раді звернення депутата
міської ради про порушення позивачем
вимог містобудівного законодавства
при освоєнні спірної земельної ділянки
та порушення прав мешканців оточуючих
будинків. Як на правову підставу
прийняття рішення відповідач послався
на приписи ч. 1 ст. 140, ч. 1 ст. 144
Конституції України, ст. 71 Закону
України «Про місцеве самоврядування»,
ст. 189 Земельного кодексу України.

Представник позивача в останнє судове
засідання не прибув, надав клопотання
про слухання справи за його
відсутності, позов підтримав та просив
його задовольнити.

Представник відповідача підтримав
відзив, просив відмовити у задоволенні
позову.

За результатами розгляду справи судом
10.12.2014 року було проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Обставини справи.

18.11.2005 року відповідачем було прийняте
рішення за №37/44, згідно якого позивачу
було передано в оренду земельну
ділянку площею 7643 кв.м. для будівництва
спортивно-оздоровчого центру у м.
Миколаєві по пр. Жовтневому ріг вул.
Шури Кобера.

На підставі зазначеного рішення між
відповідачем (Орендодавець) та
позивачем (Орендар) 15.12.2005 року укладено
договір оренди землі (надалі - договір)
площею 7643 кв.м. для будівництва
спортивно-оздоровчого центру по пр.
Жовтневому ріг вул. Шури Кобера,
кадастровий номер :05:026:0004.

Договір зареєстровано у Миколаївській
регіональній філії ДП «Центр ДЗК», про
що у державному реєстрі земель вчинено
запис від 30.01.2006 року за №61.

Згідно договору про зміни № 218-11 від 27
січня 2012 року, зареєстрованого в
Управлінні Держкомзему у місті
Миколаєві, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 27 січня 2012
року за № 00703, до договору оренди
землі, який зареєстровано у
Миколаївській регіональній філії ДП
«Центр ДЗК» за №61 та у
Миколаївській міській раді за №3863, та
на підставі рішення Миколаївської
міської ради від 25.06.2010 року № 47/46 було
продовжено строк дії вказаного
договору оренди до 30.01.2015 року.

25.04.2014 року відповідачем прийнято
спірне рішення № 39/3 «Про призупинення
дії пункту 19 розділу 1 рішення міської
ради від 25.06.2010 №47/46». Тобто, вказаним
рішенням зупинено рішення про
продовження строку оренди земельної
ділянки.

Прийняття спірного рішення відповідач
мотивував численними зверненнями
депутата міської ради Чернова С.К.,
працівників ДП "НВКГ "Зоря"-"Машпроект"
та жителів багатоповерхових будинків
по пров. Кобера, 13, 13-а, 13-б, 15, 15-а, 15-б,
рішенням виконавчого комітету міської
ради від 24.04.2014 року №368.

Як на правову підставу прийнятого
рішення міська рада (відповідач)
послалася на ч. 1 ст. 59 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні",
ст. 12 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають, зокрема, з
договорів та інших правочинів. Також
цивільні права та обов'язки виникають у
випадках визначених законодавством
безпосередньо з актів органів
місцевого самоврядування (ч. 4 ст. 11).

Згідно із ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд
визнає незаконним та скасовує правовий
акт індивідуальної дії, виданий
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або
органом місцевого самоврядування,
якщо він суперечить актам
цивільного законодавства і порушує
цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу
України власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється,
зокрема, шляхом визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.

Як було зазначено вище між сторонами
існують правовідносини, які виникли на
підставі договору оренди земельної
ділянки, і який діє до 30.01.2015 року.

Як вбачається з умов договору позивач
вправі освоювати орендовану земельну
ділянку шляхом будівництва на ній
спортивно-оздоровчого центру, що
потребує від позивача несення значних
матеріальних затрат (сплата орендної
плати, купівля будівельних матеріалів,
залучення трудових ресурсів,
будівельної техніки тощо).

У ст. 16 ЦК України наведений перелік
способів захисту цивільних прав та
інтересів, зокрема, такі способи
захисту як визнання права та визнання
незаконним рішення органу місцевого
самоврядування.

До того ж, суд може захистити цивільне
право або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом (ст.
16).

Суд погоджується із доводами позивача
та відхиляє заперечення відповідача,
що спірним рішенням не порушуються
законні права та інтереси позивача з
огляду на діючий договір оренди
земельної ділянки.

На переконання суду спірне рішення
надає право третім особам мати сумнів в
законності користування позивачем
земельною ділянкою та дотримання
останнім вимог законодавства, що може
позбавити позивача можливості
інвестувати кошти в її освоєння
(отримання кредитів, закупівля
будівельних матеріалів тощо) з метою
отримання прибутку у майбутньому
(законний інтерес). Тому, позивач
правильно обрав спосіб захисту свого
законного інтересу шляхом визнання
недійсним та скасування спірного
рішення відповідача.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин
(договір) є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Відповідно до п. 5.1. договору земельна
ділянка передається в оренду для
будівництва спортивно-оздоровчого
центру.

Пунктом 12.3 договору наведені випадки,
коли дія договору припиняється шляхом
його розірвання за

- взаємною згодою сторін,

- рішенням суду на вимогу однієї із
сторін унаслідок невиконання другою
стороною обов'язків, передбачених
договором, та внаслідок випадкового
знищення, пошкодження орендованої
земельної ділянки, яке істотно
перешкоджає її використанню, а також з
інших підстав, визначених законом.

- в односторонньому порядку за
ініціативою орендодавця із
звільненням орендодавця від
відповідальності, згідно з
Господарським кодексом України в разі
коли Орендар використовує земельну
ділянку способами, які суперечать
екологічним вимогам, не за цільовим
призначенням, систематично не сплачує
орендну плату (протягом 6 місяців
поспіль), порушення строків завершення
забудови земельної ділянки, здійснення
без згоди Орендодавця передачі або
відчуження права користування
земельною ділянкою третім особам.

Пунктом 12.4. договору встановлено, що
договір може бути достроково
розірваний у разі невиконання або
неналежного виконання орендарем
обов'язків визначених у п. 5 та 9.4. цього
договору.

Пунктом 12.5 договору передбачено, що
розірвання договору не потребує
укладення додаткової угоди. Договір
вважається розірваним з моменту
прийняття орендодавцем відповідного
рішення, якщо інше не встановлено
рішенням.

Таким чином, сторони погодили підстави
розірвання договору.

Якщо відповідач вважав, що позивачем
порушувалися умови договору, що, у свою
чергу, має бути підтверджено належними
та допустимими доказами, то з
урахуванням взятих на себе обов'язків
за договором відповідач вправі був
розірвати його в односторонньому
порядку прийнявши відповідне рішення
(п. 12.5 договору).

Такого способу припинення договірних
правовідносин та права позивача на
користування земельною ділянкою як
призупинення дії рішення, яким було
продовжено строк дії договору оренди,
договором не передбачено.

З цього приводу Конституційним Судом
України були надані відповідні
роз'яснення, які містяться в рішенні
№7-рп/2009 від 16.04.2009 року у справі №1-9/2009
за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень ч. 2 ст.
19, ст. 144 Конституції України, ст. 25, ч. 14
ст. 46, ч. 1, 10 ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування» (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування). Проаналізувавши
функції і повноваження органів
місцевого самоврядування,
врегульовані Конституцією України та
іншими законами України,
Конституційним Судом України дійшов
висновку, що органи місцевого
самоврядування, вирішуючи питання
місцевого значення, представляючи
спільні інтереси територіальних
громад сіл, селищ та міст, приймають
нормативні та ненормативні акти.
Ненормативні акти передбачають
конкретні приписи, звернені до
окремого суб'єкта чи юридичної особи
застосовуються одноразово і після
реалізації вичерпують свою дію.

Згідно п. 5 вказаного рішення, органи
місцевого самоврядування є
відповідальними за свою діяльність
перед юридичними і фізичними особами.
Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є «гарантією
стабільності суспільних відносин» між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення відповідно до
приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення.

Так як право позивача на оренду
земельної ділянки перебуває в стадії
реалізації, то суд переконаний, що
прийняття спірного рішення
відповідачем не допустимо через
вичерпання рішеннями відповідача про
передачу земельної ділянки в оренду та
продовження строку дії договору своєї
дії їх реалізацією шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки та
укладенням додаткової угоди про
продовження строку його дії до 30.01.2015
року.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що у спірному рішенні не
міститься жодного посилання на
висновки (постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності)
контролюючих органів (Державної
архітектурно-будівельної інспекції,
Державної інспекції сільського
господарства, Державної екологічної
інспекції), рішень судів, які набрали
чинності, щодо порушення позивачем
вимог містобудівного, земельного та
природоохоронного законодавства під
час освоєння земельної ділянки.

З огляду на вищевикладене суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог позивача та їх законності і у
зв'язку із цим розцінює заперечення
відповідача як такі, що не відповідають
приписам законодавства.

Щодо розподілу судових витрат, то суд
вважає за необхідне покласти сплату
судового збору по двом немайновим
вимогам в сумі 2436 грн. на відповідача.

Керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним та скасувати
рішення Миколаївської міської ради від
25.04.2014 р. № 39/3 «Про призупинення дії
пункту 19 розділу 1 рішення міської ради
від 25.06.2010 №47/46».

Визнати за товариством з
обмеженою відповідальністю «Світ
здоров'я» (79067, м. Львів, вул.
Богданівська, 15-А, )
право оренди земельної ділянки площею
7643 кв.м. для будівництва
спортивно-оздоровчого центру по пр.
Жовтневому ріг вул. Шури Кобера
/Ленінський район/, кадастровий номер
:05:026:0004, на підставі укладених між
товариством з обмеженою
відповідальністю «Світ здоров'я» та
Миколаївською міською радою договору
оренди землі від 15 грудня 2005 року,
зареєстрованого у Миколаївській
регіональній філії ДП «Центр ДЗК», про
що у Державному реєстрі земель вчинено
запис від 30.01.2006 р. за №61 та
Договору про зміни № 218-11 від 27 січня 2012
року, зареєстрованого у Управлінні
Держкомзему у місті Миколаєві, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 27 січня 2012 року за №00703.

Стягнути з Миколаївської міської
ради (міського бюджету м. Миколаєва)
суму судового збору в розмірі 2436 грн. на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Світ здоров'я» (79067,
м. Львів, вул. Богданівська, 15-А, ).

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку.

Повний текст рішення складений та
підписаний 16.12.2014 року.

Суддя
А.П. Алексєєв