м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Індар"
до Приватного акціонерного товариства
"По виробництву інсулінів "Індар"
про стягнення грошових коштів
Суддя Котков О.В.
У засіданні брали участь:
від позивача: Назаров К.Є. (представник
від відповідача: Святина В.А.
(представник за довіреністю).
В судовому засіданні 18
листопада 2014 року, відповідно до
положень ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України, було оголошено вступну та
резолютивну частину рішення.
15 серпня 2014 року до канцелярії
Господарського суду міста Києва від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Індар"
(позивач) на розгляд суду надійшла
позовна заява № 02-10/1079 від 14 серпня 2014
року в якій викладені позовні вимоги
про стягнення з Приватного
акціонерного товариства "По
виробництву інсулінів "Індар"
(відповідач) заборгованості за
договором купівлі-продажу № 11/89 від
11.07.2011 року в сумі 488 608,60 грн. (чотириста
вісімдесят вісім тисяч шістсот вісім
гривень 60 копійок).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач, як Покупець, не виконав
належним чином взяті на себе
зобов'язання за договором
купівлі-продажу № 11/89 від 11.07.2011 року,
зокрема, у визначені відповідним
договором строки не здійснив оплату
вартості переданого йому позивачем, як
Продавцем, товару, внаслідок чого у
відповідача утворилась заборгованість
перед позивачем за вказаним
Відповідач надав до суду відзив на
позовну заяву в якому проти позову, за
викладених у відзиві підстав,
заперечує та просить суд відмовити у
повному обсязі у задоволенні позовних
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.08.2014 року (суддя Котков О.В.)
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження по справі №
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.09.2014 року розгляд справи, у
зв'язку з неявкою представників
відповідача було відкладено до 30.09.2014
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.09.2014 року розгляд справи, у
зв'язку з необхідністю витребування
нових доказів було відкладено до 16.10.2014
В судовому засіданні 16 жовтня 2014 року,
відповідно до ч. 3 ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України, судом
оголошено перерву до 04 листопада 2014
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.10.2014 року судом, за
клопотанням представників сторін, у
відповідності до положень ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України, продовжено строк вирішення
спору на 15 (п'ятнадцять) днів.
Судове засідання, призначене на 04.11.2014
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.11.2014 року розгляд справи
відкладено до 18.11.2014 року.
Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд, -
Постановою Господарського суду
Вінницької області від 06 серпня 2013 року
по справі № 5/30/2012/5003 Товариство з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Індар» визнано банкрутом,
відкрито ліквідаційну процедуру та
призначено ліквідатором арбітражного
керуючого - Ґонту Оксану Анатоліївну.
Позивач вказує, що 11 липня 2011 року між
ТОВ «Торговий дім «Індар» (надалі -
Продавець або Постачальник) та ПрАТ
"Індар" (по тексту - Покупець або
Отримувач) (разом - сторони) було
укладено договір купівлі-продажу № 11/89
(належним чином засвідчена копія
договору міститься в матеріалах
справи, надалі - Договір або Договір
поставки), згідно п. 1.1. якого
Постачальник зобов'язується передати у
власність Покупця товар, а Покупець
обов'язується прийняти та оплатити
його на умовах Договору.
Позивач зазначає, що на виконання умов
Договору Продавець передав, а Покупець
прийняв товар на загальну суму - 488 608,60
грн., однак Отримувач за товар не
розрахувався, а відтак, за розрахунками
позивача, відповідач має
заборгованість за Договором в розмірі
З викладеними позивачем в позовній
заяві твердженнями відповідач не
погоджується та мотивуючі у своєму
відзиві заперечення на позов зауважив
на тому, що позивач не надав належних
доказів щодо істотних умов укладеного
між ним та відповідачем договору, у
зв'язку з чим позивач не обґрунтував
правомірність своїх позовних вимог.
Оцінивши в нарадчій кімнаті наявні в
матеріалах справи документи та докази,
господарський суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
Матеріали справи свідчать, що
постановою Господарського суду
Вінницької області від 06 серпня 2013 року
по справі № 5/30/2012/5003 Товариство з
обмеженою відповідальністю «Торговий
банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру та призначено ліквідатором
арбітражного керуючого - Ґонту Оксану
Анатоліївну (копія постанови в справі).
Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
У відповідності до статті 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
За ст. 712 Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного
Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) сплатити за нього певну
Судом установлено, що 11 липня 2011 року
між ТОВ «Торговий дім «Індар» (код
21680915), яке змінило своє найменування на
ПрАТ "По виробництву інсулінів "Індар"
Статуту останнього укладено договір
купівлі-продажу № 11/89 за п. 1.1. якого
Постачальник зобов'язується передати у
власність Покупця товар, а Покупець
обов'язується прийняти та оплатити
його на умовах Договору.
Матеріалами справи підтверджено, що на
виконання умов Договору в період з
серпня по вересень 2011 року позивач
передав товар на загальну суму 488 608,60
грн., що підтверджується видатковими
накладними №№: ТД-0000269, ТД-0000270, ТД-0000274,
ТД-0000276, ТД-0000298, ТД-0000312, ТД-0000319 та ТД-0000321
(належним чином засвідчені копії
накладних містяться в матеріалах
справи), а відповідач отримав товар, що
підтверджується підписом Отримувача
на відповідних накладних.
Статтею 691 Цивільного кодексу України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною,
встановленою у договорі
купівлі-продажу, а також вчинити за
свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
За ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України
Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
Пунктом 4.2. Договору встановлено, що
оплата товару здійснюється протягом 25
робочих днів після отримання товару.
Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
Доказів здійснення Покупцем на користь
Продавця оплати отриманого товару за
Договором по видатковим накладним №№:
ТД-0000269, ТД-0000270, ТД-0000274, ТД-0000276, ТД-0000298,
ТД-0000312, ТД-0000319 та ТД-0000321, протягом 25
робочих днів після отримання товару, до
суду не надано.
Суд відмічає, що згідно положень ч. 2 ст.
35 Господарського процесуального
кодексу України факти, встановлені
рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські
спори), за винятком встановлених
рішенням третейського суду, під час
розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

З матеріалів справи слідує, що рішенням
Господарського суду міста Києва від
22.10.2012 року у справі № 5011-47/11660-2012,
залишеного без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 29.01.2013р., в
позовних вимогах ТОВ «Індар» судом
відмовлено повністю (копії судових
рішень містяться в справі).

У відповідному судовому рішенні судом
зазначені факти в частині того, що
право вимоги до Приватного
акціонерного товариства «По
виробництву інсулінів «Індар» за
договором купівлі-продажу № 0408-1 від
04.08.2011р. у розмірі 85 833,80 грн. було
передано за договором про відступлення
права вимоги від 16.02.2012p., який було
укладено між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Індар» (первісний кредитор) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Індар» (новий
кредитор), який не є підставою для
заявлених позовних вимог.

За таких обставин, встановленими у
рішенні господарського суду є факти
щодо, в тому числі, відступлення права
вимоги за договором від 16.02.2012p., який
було укладено між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Індар» () (первісний
кредитор) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Індар» () (новий кредитор).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 Цивільного
кодексу України, кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок: 1) передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги); 2)
правонаступництва; 3) виконання
обов'язку боржника поручителем або
заставодавцем (майновим поручителем); 4)
виконання обов'язку боржника третьою
особою.

У відповідності до ч. 1 ст. 513 Цивільного
кодексу України правочин щодо заміни
кредитора у зобов'язанні вчиняється у
такій самій формі, що і правочин, на
підставі якого виникло зобов'язання,
право вимоги за яким передається
новому кредиторові.

За ст. 514 Цивільного кодексу України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Так, з матеріалів справи виливає, що
16.02.2012p. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Індар», тобто Постачальником, () (первісний кредитор) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Індар» () (новий кредитор) було укладено
договір відступлення права вимоги б/н
(копія в справі), за п. 1.1. якого в порядку
та на умовах, встановлених договором,
Первісний кредитор відступає, а Новий
кредитор набуває право вимоги за
зобов'язанням між Первісним кредитором
та Приватним акціонерним товариством
«По виробництву інсулінів «Індар»
(ідентифікаційний код 21680915, адреса: 02099,
м. Київ, вул. Зрошувальна, 5) (надалі -
«Боржник»), яке виникло за, зокрема,
договором № 11/89 від 11 липня 2011р. в сумі
488 608,60 грн.

За п. 1.4. вказаного договору з моменту
його підписання всі права та обов'язки
Первісного кредитора за Договором
повністю переходять до Нового
кредитора.

З огляду на викладене, Первісний
кредитор/Постачальник, в силу п.п. 1.1., 1.4.
договору відступлення та ст.ст. 512-520
Цивільного кодексу України, передав, а
новий кредитор отримав права вимоги
належного виконання зобов'язань, в тому
числі, за Договором.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

У відповідності до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести обставини, на
які вона посилається в обґрунтування
своїх вимог та заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

За таких обставин, зважаючи на факт
відступлення Продавцем права вимоги за
зобов'язаннями, які виникли за
Договором, іншій особі, з чого, по суті,
слідує факт переходу всіх прав та
обов'язків від позивача до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Індар»
(), необґрунтованими та
недоведеними, в силу ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, є викладені позивачем у
позовній заяві № 02-10/1079 від 14
серпня 2014 року твердження щодо
порушення його прав з боку Покупця
станом на момент звернення з
відповідним позовом до суду і
існування, за обставин такої відступки,
прав на стягнення грошових коштів за
неоплачений товар, що, як наслідок в
цілому, свідчить про відсутність
правових підстав задля стягнення з
Покупця на користь Продавця заявленої
до стягнення суми боргу.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складено 20.11.2014р.

Суддя
О.В.
Котков