ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 р.
Справа № 923/1712/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Остапенко Т.А. при
секретарі Довгань О.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль",
місцезнаходження: 73036, м. Херсон,
Бериславське шосе, 1; ідентифікаційний
код 00131771

до: Комунального підприємства "Центр"
Виконавчого комітету Херсонської
міської ради, місцезнаходження: 73000, м.
Херсон, вул. Радянська, 45;
ідентифікаційний код 34786324

про стягнення 132880,24 грн. боргу за
послуги з централізованого опалення та
постачання гарячої води

за участю

представників сторін:

від позивача - Колганова Ю.М. дов. № 01-4/22
від 28.05.2014 року

від відповідача - не прибув

Публічне акціонерне товариство
"Херсонська теплоелектроцентраль"
(далі-позивач, виконавець) звернувся з
позовом до Комунального підприємства
"Центр" Виконавчого комітету
Херсонської міської ради
(далі-відповідач, споживач) про
стягнення 132880,24 грн. заборгованості за
надані послуги з централізованого
опалення та постачання гарячої води з
яких: 95481,60 грн. основного боргу, 2955,66
грн. 3% річних, 13780,19 грн. пені, 20662,79 грн.
інфляційних втрат.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
порушенням ст.ст. 526, 527, 530, 549, 610-611, 625, 629
ЦК України, ст. ст. 193, 216, 217, 230 ГК України,
ст.ст. 19, 24 Закону України "Про
теплопостачання", ст. 20 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги",
договірних зобов'язань.

Відповідач, про час і місце судового
засідання повідомлений належним чином,
в судове засідання не з'явився,
надіслав заперечення проти позову з
посиланням на акт звірки розрахунків з
позивачем, в якому зазначено значно
меншу суму. Клопотання про розгляд
справи без його участі судом
задоволене.

Справу розглянуто в судових засіданнях
04 та 16 грудня 2014 року.

Статтями 42, 43 ГПК України встановлено,
що господарський судовий процес
здійснюється на засадах змагальності
та рівності всіх учасників судового
процесу перед законом і судом. При
цьому принцип змагальності передбачає
покладання тягаря доказування на
сторони, покладання на них
відповідальності за доведеність їхніх
вимог чи заперечень; вимагає від сторін
ініціативи та активності в реалізації
їхніх процесуальних прав.

Відповідно до розділу V ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
у судовому процесі.

Господарський суд приймає до розгляду
лише ті докази, які мають значення для
справи. Питання про належність доказів
вирішується судом. Належними
визнаються докази, які містять
відомості про факти, що входять у
предмет доказування у справі, та інші
факти, що мають значення для
правильного вирішення спору.
Допустимість доказів означає, що у
випадках, передбачених нормами
матеріального права, певні обставини
повинні підтверджуватися певними
засобами доказування. Письмовими
доказами, в розумінні статті 36 ГПК
України, є документи і матеріали, які
містять дані про обставини, що мають
значення для правильного вирішення
спору і повинні містити відомості, що
мають значення для справи та виконані у
формі, який дає змогу встановити
достовірність документу.

Враховуючи викладене суд вважає, що
наявних у справі матеріалів достатньо
для прийняття рішення. В судовому
засіданні після закінчення розгляду
справи оголошено вступну та
резолютивну частини рішення з
роз'ясненням процедури оскарження
рішення та набрання ним законної сили,
повідомлено про дату підготовки
повного рішення.

Дослідивши надані докази, заслухавши
пояснення представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

ПАТ "Херсонська ТЕЦ" створене
Міністерством палива та енергетики
України відповідно до Указу Президента
від 15 червня 1993 року № 210 "Про
корпоратизацію підприємств".

Метою діяльності Товариства є
виробництво та постачання електричної
та теплової енергії. Предметом
діяльності Товариства є виробництво,
передача та постачання електричної та
теплової енергії. Відповідно до
статуту позивача, останній надає
фізичним та юридичним особам м. Херсона
наступні послуги: постачання теплової
енергії; підігрів води.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
теплопостачання" тариф (ціна) на
теплову енергію - грошовий вираз витрат
на виробництво, транспортування,
постачання одиниці теплової енергії (1
Гкал) з урахуванням рентабельності
виробництва, інвестиційної та інших
складових, що визначаються згідно із
методиками, розробленими національною
комісією, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних
послуг. Регулювання тарифів на
виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії з
урахуванням змін цін на енергоносії та
інших витрат, визначено статтею 15 цього
ж Закону одним із основних завдань
державного регулювання діяльності у
сфері теплопостачання.

Між ПАТ "Херсонська ТЕЦ" та КП "Центр"
17.01.2013 укладено Договір № 16 про надання
послуг з централізованого опалення та
постачання гарячої води (надалі -
Договір). Відповідно до пункту 1
Договору, виконавець зобов'язується
надати споживачеві послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води, а споживач
зобов'язується своєчасно оплачувати
надані послуги за встановленими
тарифами у строки та на умовах,
передбачених договором. Пунктом 2
зазначеного Договору передбачено
надання послуг в приміщені за адресою:
м. Херсон, пр. Ушакова, 62-а (гуртожиток).
(а.с. 19-21, 60).

Пунктом 8 Договору встановлено, що
розрахунковим періодом є календарний
місяць, оплата за отримані послуги
здійснюється в строк не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до пункту 15 Договору
Споживач зобов'язаний оплачувати
послуги в строки встановлені
Договором.

Відповідальність споживача за
порушення договірних умов з оплати
спожитих послуг передбачена п. 12, п.п 2,
п. 18 Договору, де зазначено, що за
несвоєчасне внесення платежів
Споживач несе відповідальність у
вигляді оплати в безспірному порядку,
крім суми основної заборгованості,
штрафні санкції, інфляційні витрати та
3% річних.

Пунктом 12 Договору встановлено, що за
несвоєчасне внесення плати зі
Споживача стягується у безспірному
порядку, крім суми основної
заборгованості, пеня у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми боргу за кожен день прострочення
терміну сплати, сума інфляційних втрат
за весь час прострочення, та 3% річних
від простроченої суми заборгованості.

Пунктом 30 зазначеного договору
передбачено, що договір укладається на
строк до 31.12.2013 року. Сторони
домовилися, що всі умови цього Договору
розповсюджують свою дію на відносини,
які виникли між сторонами з 26 грудня 2012
року. Договір вважається щороку
продовженим, якщо за місяць до
закінчення його строку однією із
сторін не буде письмово заявлено про
розірвання або необхідність перегляду.

Додатковою угодою № 1 від березня 2013
року було внесено зміни до п. 30 договору
№ 16 від 17.01.2013 року, де сторони
домовилися, що всі умови цього Договору
розповсюджують свою дію на відносини,
які виникли між сторонами з 01 січня 2013
року. Всі інші умови залишилися
незмінними (а.с. 22).

Вартість послуг з теплопостачання, що
застосовувалась ПАТ "Херсонська ТЕЦ"
протягом жовтня-грудня 2013 р.
затверджена постановою Національної
комісії регулювання ринку комунальних
послуг України від 30.09.2011 р. №141,
протягом січня-квітня 2014 р. постановою
Національної комісії що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг від 31.12.2013 р. №502 (а.с.
17-18).

На виконання договірних зобов'язань
позивачем за період жовтень 2013- квітень
2014 р.р. відповідачу надані послуги з
централізованого опалення на суму
157386,32 грн., що підтверджується
довідками про наявність опалення в
будинку (а.с. 30-41), копіями актів на
виконані роботи, актом звірки
розрахунків (а.с. 89), довідкою щодо руху
заборгованості за період з 01.10.2013 р. по
03.09.2014 р. Отримання відповідачем копій
актів та рахунків підтверджується
реєстрами вручення, супровідним листом
з повідомленням про вручення (а.с. 48-54).
На адресу позивача підписані
відповідачем акти чи зауваження на них
не надходили. Відповідачем надано
копії актів за листопад 2013 р., грудень
2013 р., січень 2014 р. підписані ним без
зауважень, копії актів за лютий 2014 р. та
березень 2014 р. не підписані, зауважень
не містять (а.с. 92).

Відповідачем, у порушення п.15 Договору,
зобов'язання з оплати наданих послуг у
встановлені строки виконано частково,
що підтверджується довідкою щодо руху
заборгованості КП "Центр" (а.с. 23),
виписками з рахунку позивача про
надходження грошових коштів від
відповідача (а.с. 69-79), актом звірки
розрахунків від 18.11.2014 р. (а.с. 89).
Зазначені обставини зумовили
виникнення заборгованості в сумі 95481,60
грн.

Позивачем на адресу відповідача
неодноразово направлялись вимоги про
оплату заборгованості (а.с. 57-59), які
залишені без відповіді.

Позовні вимоги у сумі 132880,24 грн. за
договором про надання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води №16 від 17.01.2013 р.
за період жовтень 2013-березень 2014 р., у
тому числі: 95481,60 грн. - основний борг;
20662,79 грн. - втрати від інфляції; 13780,19
грн. - пеня та 2955,66 грн. - 3 % річних, стали
предметом судового розгляду у даній
справі.

Статтею 173 Господарського кодексу
України передбачено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Пунктом першим статті 193
Господарського Кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Аналогічна норма міститься
і в статті 526 Цивільного кодексу
України.

Пунктом 2 статті 193 Господарського
кодексу України передбачено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до статті 20 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Між сторонами склались правовідносини
надання послуг, які врегульовано
статтями 901-907 глави 63 ЦК України.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ст. 903 ЦК України).

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Проте, відповідачем зобов'язання щодо
оплати послуг з централізованого
опалення та постачання гарячої води за
період жовтень 2013-березень 2014 р.
виконані не в повному обсязі. На момент
подання позову, сума простроченої
заборгованості за договором №16 від
17.01.2013 р. становить 95481,60 грн.

Таким чином, аналіз зазначених норм
права та фактичних обставин справи
свідчить про те, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача суми
заборгованості в розмірі 95481,60 грн. є
доведеними, обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення 20662,79 грн. - втрат від
інфляції; 19780,19 грн. - пені та 2955,66 грн. - 3 %
річних. Заперечення відповідача, щодо
зазначення позивачем в акті звірки
розрахунків значно менших сум, судом до
уваги не беруться, оскільки акт
підписаний бухгалтером СЗТЕ ПАТ
"Херсонська ТЕЦ", повноваження якого на
представництво інтересів ПАТ
"Херсонська ТЕЦ" в суді з усіма правами,
наданими чинним процесуальним
законодавством позивачу, довіреністю
не підтверджені.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Згідно із ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України
передбачено, якщо предметом неустойки
є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Право на нарахування пені сторони
узгодили в п.12 договору, яким
передбачили, що за несвоєчасне
внесення плати зі Споживача стягується
у безспірному порядку, крім суми
основної заборгованості, пеня у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми боргу за кожен день
прострочення терміну сплати.

Враховуючи наведені норми права та
встановлений факт неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань, суд, перевіривши
розрахунок суми пені, здійснений
позивачем, відповідно до періодів
виникнення та оплати заборгованості,
передбачених договором, визнає
обґрунтованими вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача пені за
порушення строків оплати наданих
послуг та задовольняє їх в сумі
заявленій до стягнення - 13780,19 грн.

На особу, яка допустила неналежне
виконання зобов'язання, покладаються
додаткові юридичні обов'язки, в тому
числі передбачені статтею 625
Цивільного кодексу України.

Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання
грошового зобов'язання кредитор має
право стягнути, а боржник повинен
сплатити, крім основного боргу, також
втрати від інфляційних процесів та
річні відсотки за весь час
прострочення виконання зобов'язання.

Інфляційні втрати пов'язані з
інфляційними процесами в державі і за
своєю правовою природою є компенсацією
за понесені збитки, спричинені
знеціненням грошових коштів, а
проценти річних - платою за
користування коштами, що не були
своєчасно сплачені боржником.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування
інфляційних витрат на суму боргу та
трьох процентів річних входять до
складу грошового зобов'язання і є
особливою мірою відповідальності
боржника (спеціальний вид
цивільно-правової відповідальності) за
прострочення грошового зобов'язання,
оскільки виступають способом захисту
майнового права та інтересу, який
полягає у відшкодуванні матеріальних
втрат (збитків) кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отримання
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові (постанови Верховного Суду
України від 6 червня 2012 р. у справі N
6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі N
6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст.
625 ЦК, не є штрафними санкціями
(постанова Верховного Суду України від
17 жовтня 2011 р. у справі N 6-42цс11).

Невиконання відповідачем зобов'язання
з оплати грошових коштів в сумі 95481,60
грн. основного боргу на момент
звернення до суду підтверджено
матеріалами справи, а відтак вимоги про
стягнення з відповідача втрат від
інфляційних процесів та 3% річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання є правомірними та
обґрунтованими. Перевіривши
розрахунок сум втрат від інфляції та 3%
річних, наведений позивачем,
враховуючи періоди виникнення та
оплати заборгованості, узгоджені
сторонами в договорі, суд задовольняє
їх в сумі 20287,33 грн. та 2955,66 грн.
відповідно. Втрати від інфляційних
процесів в сумі 375,46 грн. заявлені
позивачем безпідставно.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК
України, понесені позивачем зі сплати
судового збору, відносяться на
відповідача пропорційно сумі
задоволених позовних вимог.

На підставі зазначених вище норм
матеріального права, керуючись ст. ст.
44, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства
"Центр" Виконавчого комітету
Херсонської міської ради,
місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул.
Радянська, 45; ідентифікаційний код 34786324
на користь Публічного акціонерного
товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль",
місцезнаходження: 73036, м. Херсон,
Бериславське шосе, 1; ідентифікаційний
код 00131771 - 95481,60 грн. боргу за надані
послуги з постачання теплової енергії
на розрахунковий рахунок 2029 в ХОУ
ВАТ "Державний ощадний банк України",
МФО 352457.

3. Стягнути з Комунального підприємства
"Центр" Виконавчого комітету
Херсонської міської ради,
місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул.
Радянська, 45; ідентифікаційний код 34786324
на користь Публічного акціонерного
товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль",
місцезнаходження: 73036, м. Херсон,
Бериславське шосе, 1; ідентифікаційний
код 00131771 - 20287,33грн. інфляційних втрат,
2955,66 грн. 3% річних, 13780,19 грн. пені та 2649,63
грн. судового збору на розрахунковий
рахунок 2029 в ХОУ ВАТ "Державний
ощадний банк України", МФО 352457.

4. Відмовити задоволенні позовних вимог
щодо стягнення з Комунального
підприємства "Центр" Виконавчого
комітету Херсонської міської ради 375,46
грн. інфляційних втрат.

5. Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22 грудня 2014 року

Суддя
Т.А. Остапенко