ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

16.12.2014
Справа № 907/1159/14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю „Свалява-Міськбуд" в
особі Буковецької філії ТОВ
„Свалява-Міськбуд", с. Голубине
Свалявського району

ДО Закарпатського центру
соціально-психологічної реабілітації
дітей, м. Свалява

ПРО стягнення суми 77483,52грн. пені,
інфляційних втрат та трьох відсотків
річних за договором підряду від 04.10.2013р.
та від 07.11.2013р.,

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача - Немеш П.Ф. - представник
за договором про надання правової
допомоги від 25.11.2014р.

від відповідача - Попович О.П. -
директор, Белоцька О.В. - головний
бухгалтер, представник за довіреністю
від 16.12.2014р, Васько С.А. - представник за
довіреністю від 16.12.2014р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Свалява-Міськбуд"
звернулось до Господарського суду
Закарпатської області з позовом в
особі Буковецької філії ТОВ
„Свалява-Міськбуд", с. Голубине
Свалявського району до Закарпатського
центру соціально-психологічної
реабілітації дітей, м. Свалява про
стягнення суми 77483,52грн. пені,
інфляційних втрат та трьох відсотків
річних за договором підряду від 04.10.2013р.
та від 07.11.2013р.

Ухвалою Господарського суду
Закарпатської області від 02.12.2013р.
порушено провадження у справі №907/1159/13
та призначено справу до розгляду на
16.12.2013р.

Представник позивача просить заявлені
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві, посилаючись на їх
обґрунтованість наявними у справі
матеріалами. Зокрема, в обгрунтування
своєї позиції вказує на порушення
відповідачем умов договорів підряду в
частині повноти та своєчасності
проведення розрахунків по оплаті за
виконані позивачем роботи, у
підтвердження чого подав суду
відповідні докази. Стверджує про те, що
передача відповідачем платіжних вимог
до відділення казначейства на
перерахування коштів на рахунок
позивача не спростовує доводів
позивача про порушення договірних
зобов'язань щодо порушення строків
оплати за виконані роботи. Заперечує
доводи відповідача щодо відстрочки
проведення оплати за виконані роботи
за додатковими угодами з огляду на те,
що такі договори не містять в собі
чіткого терміну виконання зобов'язання
по оплаті.

Представники відповідача заперечують
з приводу заявлених позовних вимог в
повному обсязі з підстав, викладених у
поданому суду письмовому поясненні та
просять суд взяти до уваги те, що
25.12.2013р. підписано акт приймання
виконаних будівельних робіт №2 на суму
83683,20грн., але у зв'язку із завершенням
бюджетного року та заборгованістю
перед підрядником на вищевказану суму
укладено додаткову угоду № 1 від 27.12.13р.
(п.11.2,, 11.3. договору №21 від 04.10.14р.), яку
зареєстровано в казначейській службі.
Згідно угоди Сторони дійшли згоди
продовжити термін дії договору № 21 від
04.10.13р. на наступний бюджетний рік та
відстрочити термін сплати за виконані
роботи на 2014 рік. Станом на 01.01.2014 року
сума заборгованості скала 145196,60грн.
згідно акту звірки.

26.08.2014 року укладено додаткову угоду №
21 на суму 83 683,20 грн., яку зареєстровано в
казначейській службі (реєстр
зобов'язань), а також зареєстровано
фінансове зобов'язання. Кошти на
погашення вищевказаної заборгованості
надійшли 09.09.2014 року в сумі 125100грн. На
01.10.2014р. заборгованість за капітальний
ремонт даху корпусу А склала 83 683,20грн.
згідно акту звірки. Оплату здійснено
21.10.14 року - 13 683 грн. та 30.10.2014року - 70 000,20
грн. Станом на 01.11.2014 року
заборгованість по капітальному
ремонту даху корпусу А погашена.

24.12.2013 року було підписано акт
приймання виконаних робіт №2 на суму 36
992,20грн., але у зв'язку із завершенням
бюджетного року та заборгованістю
перед підрядником, сторони дійшли
згоди відстрочити термін дії сплати за
виконані роботи та продовжити термін
дії договору № 22 від 07.11.2013 року на
наступний бюджетний рік (додаткова
угода № 1 від 27.12.2013р.). У 2013 році оплата
по капітальному ремонту мансардного
поверху не проводилася.

Заборгованість на 01.01.2014р. склала
102278,20грн. згідно акту звірки. При
поступленні коштів на погашення
кредиторської заборгованості (21.03.14р.)
було укладено додаткову угоду №1 від
21.03.14р. на суму 65286грн (реєстр
зобов'язань). А також зареєстровано
фінансові зобов'язання. Частину оплати
здійснено 18.08.2014р - 3283грн. та 26.08.2014р. -
61153,60грн.

26.08.14 року підписано додаткову угоду №
22 від 26.08.14 року на суму 36992,20грн (реєстр
зобов'язань) та зареєстровано
фінансові зобов'язання. Кошти надійшли
на погашення заборгованості 09.09.2014
року. Оплату здійснено 21.10.2014 року - 36992,20
грн.

Відповідно до акту звірки
взаєморозрахунків між Сторонами
станом на 01.11.2014 року заборгованість
перед Підрядником за виконані підрядні
роботи становить 849.40 грн. (згідно акту
звірки). 04.11.2014р. заборгованість в сумі
849,40грн. погашена. Станом на 01.12.2014 року
заборгованість по договору № 21 та № 22
відсутня.

Перед початком розгляду справи по суті
представників сторін ознайомлено з
правами та обов'язками у відповідності
із ст.ст. 20, 21, 22 Господарського
процесуального кодексу України

Відповідно до вимог ст. 81-1
Господарського процесуального кодексу
України в судових засіданнях складені
протоколи, які долучено до матеріалів
справи.

У судовому засіданні 16.12.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
повноважних представників позивача та
відповідача, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та їх
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Буковецькою філією ТОВ
«Свалява-Міськбуд» та Закарпатським

центром соціально-психологічної
реабілітації дітей 04.10.2013р. було
укладено

договір підряду №21 на виконання робіт
по об'єкту: «Капітальний ремонт даху

корпусу літ.А по вул. Верховинській, 43 а
в м.Свалява».

Згідно п.2.1 даного договору вартість
робіт становила 223197,60 грн.

Згідно п.1.3 даного договору відповідач
зобов'язувався подати в органи

Державної казначейської служби в 5-ти
денний термін після підписання
договору

платіжні документи на оплату авансу в
розмірі 30% від суми договору. Однак
авансова оплата була перерахована на
рахунок позивача тільки

27.12.2013 р.

Згідно п.5.2 даного договору оплата за
цим договором здійснюється

відповідачем з урахуванням фактично
виконаних робіт на підставі актів

приймання виконаних підрядних робіт.
Платіжні документи подаються до
органів

Державної казначейської служби
протягом 3 (трьох) днів після підписання
актів.

Згідно п.5.3 даного договору остаточний
розрахунок здійснюється після здачі
об'єкту та підписання акту приймання
виконаних підрядних робіт. Платіжні
документи подаються до органів
Державної казначейської служби
протягом 3 (трьох) днів після підписання
актів.

В листопаді 2013 р. відповідачем було
прийнято виконані роботи згідно акту
приймання виконаних підрядних робіт на
суму 139514,40 грн.

В грудні 2013 р. відповідачем було
прийнято виконані роботи згідно акту
приймання виконаних підрядних робіт на
суму 83683,20 грн.

Станом на 01.01.2014 р. заборгованість за
виконані роботи становила 208197,60 грн.
(139514,40 грн. згідно акту виконаних робіт
за листопад 2013 р. + 83683,20 грн. згідно акту
виконаних робіт за грудень 2013 р. - 15000,00
грн. оплаченого авансу). Суму боргу
відповідач оплачував частинами, що
підтверджується банківськими
виписками, доданими до позовної заяви.

Також між Буковецькою філією ТОВ
«Свалява-Міськбуд» та Закарпатським
центром соціально-психологічної
реабілітації дітей 07.11.2013 р. було
укладено договір підряду №22 на
виконання робіт по об'єкту:
«Капітальний ремонт даху корпусу літ.Б
з улаштуванням мансардного поверху в
ЗЦСПРД по вул. Верховинській, 43 а в
м.Свалява».

Згідно п.2.1 даного договору вартість
робіт становила 102278,20 грн.

Згідно п.1.3 даного договору відповідач
зобов'язувався подати в органи
Державної казначейської служби в 5-ти
денний термін після підписання
договору платіжні документи на оплату
авансу в розмірі 30% від суми договору.
Авансова оплата була перерахована на
рахунок позивача 27.11.2013 р. в розмірі
63001грн.

Згідно п.5.2. даного договору оплата за
цим договором здійснюється
відповідачем з урахуванням фактично
виконаних робіт на підставі актів
приймання виконаних підрядних робіт.
Платіжні документи подаються до
органів Державної казначейської
служби протягом 3 (трьох) днів після
підписання актів.

Згідно п.5.3. даного договору остаточний
розрахунок здійснюється після здачі
об'єкту та підписання акту приймання
виконаних підрядних робіт. Платіжні
документи подаються до органів
Державної казначейської служби
протягом 3 (трьох) днів після підписання
актів.

В листопаді 2013 р. відповідачем було
прийнято виконані роботи згідно акту
приймання виконаних підрядних робіт на
суму 65286,00 грн. В грудні 2013 р.
відповідачем було прийнято виконані
роботи згідно акту приймання виконаних
підрядних робіт на суму 36992,20 грн.

Станом на 01.01.2014 р. заборгованість за
виконані роботи становила 39277,20грн.
(65286,00 грн. згідно акту виконаних робіт
за листопад 2013 р. + 36992,20грн. згідно акту
виконаних робіт за грудень 2013 р. - 63001,00
грн. оплаченого авансу). Суму боргу
відповідач оплатив тільки в листопаді
2014 р., що підтверджується банківськими
виписками, доданими до позовної заяви.

Позивач звернувся з позовом про
стягнення з відповідача суми пені,
інфляційних втрат та трьох відсотків
річних у зв'язку з про строчкою
виконання відповідачем своїх
зобов'язань за договором в частині
повноти та своєчасності проведення
розрахунків по оплаті за виконані
роботи.

Заперечуючи проти задоволення
позовних вимог відповідач, зазначає, що
оплата виконаних робіт замовником
здійснюється з урахуванням ст.48, 49
Бюджетного кодексу України на підставі
підписаних сторонами актів виконаних
робіт (ф.КБ-2в, довідки ф.КБ-3), протягом 3
днів з дати підписання актів виконаних
робіт. В подальшому Додатковими
угодами сторони домовились про те, що
оплату виконаних робіт буде здійснено
у 2014 році на умовах відстрочки платежу.
Відповідач вказує, що у зв'язку з
відсутністю бюджетних коштів затримка
бюджетного фінансування відбулась не з
його вини, а тому просить суд
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Однак, заперечення відповідача, що
ґрунтуються на відсутності бюджетного
фінансування та ненадходженні
бюджетних коштів відповідачу, як на
підставу для відмови у задоволенні
позовних вимог, судом до уваги не
беруться, з огляду на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, відповідно до статті 11
Цивільного кодексу України є, зокрема,
договори. Договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 179 Господарського
кодексу України (далі - ГК України)
встановлено, що
господарсько-договірними
зобов'язаннями є майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і не
господарюючими суб'єктами - юридичними
особами на підставі господарських
договорів. Частиною 7 вказаної норми
передбачено, що господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Статтею 627 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Як встановлено судом вище, між
сторонами було укладено Договір
підряду №21 від 04.10.2013р. та №22 від
07.11.2013р., відповідно до умов якого
відповідач (замовник) доручив, а
позивач (підрядник) взяв на себе
зобов'язання по виконанню робіт з
капітального ремонту даху корпусу
літ.А по вул. Верховинській, 43 а в
м.Свалява, а також капітального ремонту
даху корпусу літ.Б з улаштуванням
мансардного поверху в ЗЦСПРД по вул.
Верховинській, 43 а в м.Свалява.

Судом встановлено, що за своєю правовою
природою укладені сторонами Договори є
договорами підряду.

Стаття 837 ЦК України передбачає, що за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.853 ЦК України, якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Тобто, законодавець покладає на
підрядника обов'язок виконати роботу, а
замовник зобов'язаний її прийняти і
оплатити.

Згідно ч.1 ст.96 ЦК України юридична
особа самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями.

Відповідно до статті 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193
ГК України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно з ч.2 ст.193 ГК України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Частина 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК
України передбачають, що відсутність у
боржника необхідних коштів, а також
порушення зобов'язань контрагентами
правопорушника не вважаються
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Окрім того, статтею 1 ЦК України
визначено, що однією із ознак майнових
відносин є юридична рівність їх
учасників, в тому числі й органів
державної влади, а тому самі лише
обставини, пов'язані з фінансуванням
установи чи організації з місцевого
бюджету та відсутністю у ньому коштів,
не виправдовують замовника та не
заперечують обов'язку такого органу,
який виступає стороною зобов'язального
правовідношення, від його виконання
належним чином.

Таким чином, відсутність бюджетного
фінансування не може бути підставою
для звільнення відповідача від оплати
підрядних робіт, оскільки в разі
відсутності коштів для оплати
зазначених робіт, відповідач мав
фактичну можливість призупинити
виконання умов договору з моменту
виявлення відсутності коштів для
оплати робіт, а не чекати виконання
підрядних робіт.

Аналогічна правова позиція наведена в
Постановах Вищого господарського суду
№914/1760/13 від 13.11.2013р., №913/851/13 від
05.08.2013р., рішенні Європейського суду з
прав людини у справі "Терем ЛТД,
Чечеткін та Оліус проти України" від
18.10.2005р. та Оглядовому листі Вищого
господарського суду України «Про
практику вирішення спорів, пов'язаних
із виконанням договорів підряду» №
01-06/374/201 від 18.02.2013р.

Також, в постанові Верховного Суду
України від 15.05.2012 у справі № 11/446
вказується на те, що відсутність
бюджетних коштів, передбачених у
видатках Державного бюджету України на
черговий рік, не виправдовує
бездіяльність установи яка
фінансується з державного бюджету, і не
є підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно п.5.2. даних договорів оплата за
ними здійснюється відповідачем з
урахуванням фактично виконаних робіт
на підставі актів приймання виконаних
підрядних робіт. Платіжні документи
подаються до органів Державної
казначейської служби протягом 3 (трьох)
днів після підписання актів.

Згідно п.5.3. даних договорів остаточний
розрахунок здійснюється після здачі
об'єкту та підписання акту приймання
виконаних підрядних робіт. Платіжні
документи подаються до органів
Державної казначейської служби
протягом 3 (трьох) днів після підписання
актів.

25.12.2013р. підписано акт приймання
виконаних будівельних робіт №2 на суму
83683,20грн., але у зв'язку із завершенням
бюджетного року та заборгованістю
перед підрядником на вищевказану суму
укладено додаткову угоду № 1 від 27.12.13р.
(п.11.2,, 11.3. договору №21 від 04.10.14р.), яку
зареєстровано в казначейській службі.
Згідно угоди Сторони дійшли згоди
продовжити термін дії договору № 21 від
04.10.13р. на наступний бюджетний рік та
відстрочити термін сплати за виконані
роботи на 2014 рік. Станом на 01.01.2014 року
сума заборгованості скала 145196,60грн.
згідно акту звірки.

26.08.2014 року укладено додаткову угоду №
21 на суму 83 683,20 грн., яку зареєстровано в
казначейській службі (реєстр
зобов'язань), а також зареєстровано
фінансове зобов'язання. Кошти на
погашення вищевказаної заборгованості
надійшли 09.09.2014 року в сумі 125100грн. На
01.10.2014р. заборгованість за капітальний
ремонт даху корпусу А склала 83 683,20грн.
згідно акту звірки. Оплату здійснено
21.10.14 року - 13 683 грн. та 30.10.2014року - 70 000,20
грн. Станом на 01.11.2014 року
заборгованість по капітальному
ремонту даху корпусу А погашена.

24.12.2013 року було підписано акт
приймання виконаних робіт №2 на суму 36
992,20грн., але у зв'язку із завершенням
бюджетного року та заборгованістю
перед підрядником, сторони дійшли
згоди відстрочити термін дії сплати за
виконані роботи та продовжити термін
дії договору № 22 від 07.11.2013 року на
наступний бюджетний рік (додаткова
угода № 1 від 27.12.2013р.). У 2013 році оплата
по капітальному ремонту мансардного
поверху не проводилася.

Заборгованість на 01.01.2014р. склала
102278,20грн. згідно акту звірки. При
поступленні коштів на погашення
кредиторської заборгованості (21.03.14р.)
було укладено додаткову угоду №1 від
21.03.14р. на суму 65286грн (реєстр
зобов'язань). А також зареєстровано
фінансові зобов'язання. Частину оплати
здійснено 18.08.2014р - 3283грн. та 26.08.2014р. -
61153,60грн.

26.08.14 року підписано додаткову угоду №
22 від 26.08.14 року на суму 36992,20грн (реєстр
зобов'язань) та зареєстровано
фінансові зобов'язання. Кошти надійшли
на погашення заборгованості 09.09.2014
року. Оплату здійснено 21.10.2014 року - 36992,20
грн.

Відповідно до акту звірки
взаєморозрахунків між Сторонами
станом на 01.11.2014 року заборгованість
перед Підрядником за виконані підрядні
роботи становить 849.40 грн. (згідно акту
звірки). 04.11.2014р. заборгованість в сумі
849,40грн. погашена. Станом на 01.12.2014 року
заборгованість по договору № 21 та № 22
відсутня.

Разом з тим, подані відповідачем
додаткові угоди стосовно відстрочки
оплати за виконані роботи не можуть
бути взяті судом до уваги з огляду на
те, що умови таких договорів не містять
в собі вказівки на подію, яка має
неминуче настати, тобто, без зазначення
конкретної дати виконання зобов'язань
по оплаті.

Відтак, у зв'язку з невиконанням
відповідачем зобов'язань по оплаті за
виконані позивачем роботи, останнім
нараховано відповідачу за виконані
роботи по об'єкту: «Капітальний ремонт
даху корпусу літ.А по вул.
Верховинській, 43 а в м.Свалява» 27215,10грн.
пені, суму трьох відсотків річних
4457,94грн. та суму індексу інфляції в
розмірі 31298,86грн.. Також за виконані
роботи по об'єкту: «Капітальний ремонт
даху корпусу літ.Б з улаштуванням
мансардного поверху в ЗЦСПРД по вул.
Верховинській, 43 а в м.Свалява»
позивачем нараховано суму 6067,02 грн.
пені, суму трьох відсотків річних 981,93
грн. та суму індексу інфляції в розмірі
7462,67 грн.

Згідно частини 1 та 2 статті 193 ГК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частинами 1 та 2 ст. 612 ЦК України
визначено, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливість виконання, що
випадково настала після прострочення.

Як визначено частиною 2 статті 625 ЦК
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Отже, позивач має право вимагати сплату
боргу з урахування індексу інфляції та
трьох процентів річних, що є способом
захисту його майнового права та
інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредитору.

При цьому, судом береться до уваги п.1.10.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" № 14 від
17.12.2013, в якому Вищий господарський суд
України зазначив, що за загальним
правилом, закріпленим у частині першій
статті 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання через відсутність у нього
необхідних коштів, оскільки згадане
правило обумовлено замінністю грошей
як їх юридичною властивістю. Тому у
випадках порушення грошового
зобов'язання суди не повинні приймати
доводи боржника з посилання на
неможливість виконання грошового
зобов'язання через відсутність
необхідних коштів (стаття 607 ЦК України)
або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК
України чи стаття 218 ГК України).

Позивач здійснив розрахунок 3% річних
та інфляційних втрат за період з 01.01.14р.
по 30.10.2014р.

Суд перевірив надані позивачем
розрахунки інфляційних втрат та трьох
процентів річних, який є арифметично
вірним. А відтак, вимоги позивача про
стягнення суми 3% річних та інфляційних
втрат за період з 01.01.14р. по 30.10.2014р.
підлягають задоволенню.

Крім того, у зв'язку з несвоєчасним
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання за Договором позивач,
просить суд стягнути з відповідача
пеню в розмірі 27215,10 грн. за договором
№21 від 04.10.2013р. та суму 6067,02грн. за
договором №22 від 07.11.2013р. за період з
01.01.2014р. по 30.10.2014р.

Положеннями статті 611 ЦК України
визначено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання (ч.1
ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пеня є
неустойкою, яка обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно з ст.1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових зобов'язань
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

Статтею 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Оскільки, право у позивача на
нарахування пені виникло з 01.01.2014р.
позивач, з врахуванням шестимісячного
строку нарахування пені, встановленого
ч.6 ст.232 ГК України, має право на
нарахування пені за заявлений ним
період, а саме з 01.01.14р. по 01.07.14р.

Суд здійснив перерахунок виходячи з
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

За перерахунком суду, розмір пені з
суми боргу за період з 01.01.14р. по 01.07.14р.
становить 18997,93 грн., у зв'язку з чим,
позовні вимоги про стягнення з
відповідача 33282,12грн. пені підлягають
задоволенню частково на суму 18997,93грн.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

За змістом статей 33 і 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог.

Відповідно п. 2.5. Постанови Пленуму
Вищого Господарського суду України від
26.12.11 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", будь-які подані
учасниками процесу докази (в тому
числі, зокрема, й стосовно інформації у
мережі Інтернет) підлягають оцінці
судом на предмет належності і
допустимості. Вирішуючи питання щодо
доказів, господарські суди повинні
враховувати інститут допустимості
засобів доказування, згідно з яким
обставини справи, що відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Також, позивач просить стягнути з
відповідача витрати на оплату правової
допомоги адвоката в розмірі 8000грн.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідно з ч.3 статті 48 ГПК України
витрати, що підлягають сплаті за
послуги адвоката, визначаються у
порядку, встановленому Законом України
"Про адвокатуру".

Пунктом 6.3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від 21
лютого 2013 року «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» передбачено, що витрати
позивачів та відповідачів, третіх осіб,
пов'язані з оплатою ними послуг
адвокатів, адвокатських бюро, колегій,
фірм, контор та інших адвокатських
об'єднань з надання правової допомоги
щодо ведення справи в господарському
суді, розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-то: угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

У разі неподання відповідних
документів у господарського суду
відсутні підстави для покладення на
іншу сторону зазначених сум.

Матеріалами справи підтверджується, що
між позивачем та адвокатом Немеш П.Ф.
25.11.2014 року укладено договір про
надання правової допомоги, відповідно
до умов якого адвокат приймає на себе
доручення клієнта про надання правової
допомоги для звернення товариства з
обмеженою відповідальністю
„Свалява-Міськбуд" в господарський суд
Закарпатської області із позовом до
Закарпатського центру
соціально-психологічної реабілітації
дітей, м. Свалява про стягнення суми
пені, інфляційних втрат та трьох
відсотків річних за договором підряду
від 04.10.2013р. та від 07.11.2013р.,.

Відповідно до п.4.1 договору про надання
правової допомоги, за надання
правової допомоги визначеної п.1.1 цього
договору клієнт сплачує адвокату
фіксований гонорар розмірі 8000 грн.

В матеріалах справи наявне платіжне
доручення №167 від 04.12.2014 року, з якого
вбачається що позивачем перераховано
адвокату Немеш П.Ф. за правову допомогу
в розмірі 8000 грн. за договором від
25.11.2014р.

Також, наявне свідоцтво про право на
заняття адвокатською діяльністю №21/8
на ім'я Немеш П.Ф.

Відповідно до абзацу 3 пункту 11
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування у
вирішенні спорів окремих норм
процесуального права" № 01-8/973 від 14.12.2007,
у визначенні розумно необхідного
розміру сум, які підлягають сплаті за
послуги адвоката, можуть братися до
уваги, зокрема: встановлені
нормативно-правовими актами норми
видатків на службові відрядження (якщо
їх установлено); вартість економних
транспортних послуг; час, який міг би
витратити на підготовку матеріалів
кваліфікований фахівець; вартість
оплати відповідних послуг адвокатів,
яка склалася в країні або в регіоні;
наявні відомості органів статистики
або інших органів про ціни на ринку
юридичних послуг; тривалість розгляду
і складність справи тощо. Докази, які
підтверджують розумність витрат на
оплату послуг адвоката, повинна
подавати сторона, що вимагає
відшкодування таких витрат.

Частинами 1,2,3 статті 28 ГПК України
передбачено, що справи юридичних осіб в
господарському суді ведуть їх органи,
що діють у межах повноважень, наданих
їм законодавством та установчими
документами, через свого представника.
Керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідчують їх посадове становище.
Представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства, організації.

Таким чином, залучення до участі у
справі в якості представника іншої
особи є правом, а не обов'язком сторони,
і пов'язано лише з волевиявленням самої
сторони, як і визначення між цією
стороною та найнятим представником
оплати останнього за надані цим
представником послуги.

При цьому суд зазначає, що результати
розгляду справи у суді залежить не від
того хто представляє інтереси тієї чи
іншої сторони у суді, а від
встановлення судом наступних обставин:
наявності у позивача права, на захист
якого ним подано позов, а також
наявності чи відсутності факту
порушення такого права або його
оспорення.

Враховуючи ціну позову, розумну
необхідність у здійсненні таких
витрат, обсяг проробленої роботи, та
виходячи з розумної необхідності
зазначених судових витрат для даної
справи витрати на оплату послуг
адвоката підлягають в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 32-34, 43, 44, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Закарпатського центру
соціально-психологічної реабілітації
дітей (89300, м. Свалява, вул. Верховинська,
43а, ) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю „Свалява-Міськбуд" в
особі Буковецької філії ТОВ
„Свалява-Міськбуд" (89320, с. Голубине, 192
Свалявського району, )
за виконані роботи по об'єкту:
«Капітальний ремонт даху корпусу літ.А
по вул. Верховинській, 43 а в м.Свалява»
15982,73грн. пені, суму трьох відсотків
річних 4457,94грн. та суму індексу
інфляції в розмірі 31298,86грн., а також за
виконані роботи по об'єкту:
«Капітальний ремонт даху корпусу літ.Б
з улаштуванням мансардного поверху в
ЗЦСПРД по вул. Верховинській, 43 а в
м.Свалява» суму 3015,20грн. пені, суму
трьох відсотків річних 981,93 грн. та суму
індексу інфляції в розмірі 7462,67 грн.,
також стягнути суму 8000грн. витрат на
правову допомогу та суму 1767,53грн. у
відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

Видати наказ.

3. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення виготовлено
16.12.2014р.

Суддя
О.Ф. Ремецькі