ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 рокуСправа № 912/3153/14
Господарський суд Кіровоградської
області в складі судді Вавренюк Л.С.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні справу № 912/3153/14

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Альянс Фарм", м. Київ

до відповідача: комунального закладу
"Кіровоградський обласний
онкологічний диспансер", м. Кіровоград

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:

Головного управління державної
казначейської служби України у
Кіровоградській області, м. Кіровоград,

Міністерства фінансів України, м. Київ

про стягнення 128 363,84 грн.

Представники :

від позивача - Кропліс К.М., довіреність
від 14.04.14 р.;

від відповідача - Криворог В.А.,
довіреність від 20.05.14 р.;

від 3-ї особи (ГУ державної
казначейської служби України у
Кіровоградській області) - Дудка Л.А.,
довіреність № 15-5/32-176 від 08.01.14 р.;

від 3-ї особи (Міністерства фінансів
України) - участі не брали.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Альянс Фарм"
звернулось до господарського суду
Кіровоградської області з позовною
заявою про стягнення з комунального
закладу "Кіровоградський обласний
онкологічний диспансер" на користь
позивача суми боргу за договором № 7У
від 13.09.12 р. у загальному розмірі 121 238,79
грн., що включає: 96 000,00 грн. основного
боргу, 12 480,00 грн. інфляційних втрат, 5
578,52 грн. 3% річних, 7 180,27 грн. пені.

11.12.14 р. до суду надійшла заява про
збільшення розміру позовних вимог від
09.12.14 р., згідно якої позивач просить
стягнути на його користь з відповідача
заборгованість в розмірі 128 363,84 грн., з
яких: 96 000,00 грн. - основна
заборгованість, 19 392,00 грн. -
інфляційні втрати, 5 791,56 грн. - 3% річних, 7
180,27 грн. - пеня (а.с. 242- 244 том 1).

Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України,
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних
вимог, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи те, що збільшення розміру
позовних вимог відповідно до ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України належить до процесуальних прав
позивача, а також враховуючи те, що
позивачем дотримано вимог
процесуального закону щодо надіслання
копії згаданої заяви з доданими до неї
документами решті учасників процесу
(а.с. 247-250 том 1), господарський суд
розглядає вимоги позивача в редакції
заяви від 09.12.14 р., що надійшла до суду
11.12.14 р.

У судовому засіданні 15.12.14 р. позивач
позовні вимоги, з урахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог від
09.12.14 р., підтримав у повному обсязі,
посилаючись на неналежне виконання
відповідачем умов договору № 7У від
13.09.12 р.

Відповідач позовні вимоги заперечив,
про що подав до суду письмовий відзив
на позов (а.с. 74- 79 том 1). Так, відповідач
зазначає, зокрема, наступне:

- за умов п. 4.3. договору оплата за товар
здійснюється покупцем залежно від
реального фінансування видатків,
згідно затверджених кошторисних
призначень, однак, 28.12.12 р. отримано
повідомлення про повернення
фінансування, для одержання якого
комунальним закладом вжито всіх
належних заходів, та із вказаної дати
сума 503000,00 грн. (у т. ч. 96000,00 грн. для
оплати позивачу) рахується як
кредиторська заборгованість
державного бюджету;

- жодної провини відповідача немає, а
відповідачем у справі має бути держава
в особі Міністерства фінансів України,
оскільки договір передбачав
здійснення оплати за рахунок коштів,
отриманих як субвенція з державного
бюджету на придбання медичного
обладнання. Відсутність коштів на
рахунку відповідача, на думку
останнього, звільняє його від
відповідальності за невиконання
(неналежне виконання) взятого на себе
зобов'язання До того ж вже 27.11.12 р.
відповідачем було здійснено всі дії
для проведення розрахункової операції
через ГУДКСУ у Кіровоградській
області, тобто до визначеного
договором строку, що свідчить про
виконання відповідачем своїх
зобов'язань;

- відповідно до вимог ч. 2 ст. 1166
Цивільного кодексу України, особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо доведе, що шкоди
завдано не з її вини. Враховуючи
виконання всіх покладених на
відповідача обов'язків щодо проведення
вчасного розрахунку, вбачається
відсутність його вини у затримці
отримання коштів позивачем.

Разом з письмовим відзивом на позов
відповідачем подано до суду додаткові
пояснення № 1146 від 02.10.14 р., згідно яких
не погоджується зі здійсненим
позивачем розрахунком пені,
інфляційних втрат та 3% річних та надає
власний розрахунок зазначених
нарахувань (а.с. 146-148 том 1).

Крім того, у судовому засіданні 15.12.14 р.
відповідачем подано письмове
клопотання про зменшення суми штрафних
санкцій до 500,00 грн., мотивоване вкрай
обмеженими обсягами асигнувань на 2014
рік та скрутним фінансовим становищем
закладу (а.с. 6-7 том 2).

Представники третіх осіб у справі -
Головного управління державної
казначейської служби України у
Кіровоградській області та
Міністерства фінансів України в
судовому засіданні 15.12.14 р. участі не
брали, проте, надали до суду свої
письмові пояснення по суті спору (а.с.
163- 164 том 1, 1-3 том 2).

Так, Головне управління державної
казначейської служби України у
Кіровоградській області зазначає, що у
зв'язку з відсутністю відповідної
програми державного бюджету,
асигнування щодо оплати 96000,00 грн., яка
рахується як кредиторська
заборгованість державного бюджету, не
відкривались. Таким чином, у
розпорядника бюджетних коштів
відсутні повноваження для подання до
органу Казначейства відповідних
зобов'язань для перереєстрації
вказаної заборгованості.

Міністерство фінансів України у своїх
письмових поясненнях вважає, що
питання погашення кредиторської
заборгованості має вирішуватись
відповідними місцевими органами влади
за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, оцінивши наявні в матеріалах
справи докази, господарський суд
встановив наступне.

13.09.12 р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "Альянс Фарм" (далі -
Продавець) та комунальним закладом
"Кіровоградський обласний
онкологічний диспансер" (далі -
Покупець) укладено договір № 7У (далі -
Договір, а.с. 19-20 том 1).

Відповідно до умов Договору, Продавець
зобов'язалося у вересні - жовтні 2012 року
поставити Покупцю устаткування
медичне, хірургічне та ортопедичне
(медичне обладнання): апаратура медична
різна (код 33.10.1 у відповідності з
Державним класифікатором продукції та
послуг ДК016-97, далі - товар) згідно
Специфікації (Додаток 1), а Покупець
зобов'язується прийняти і оплатити
товар (п.п. 1.1. - 1.2. Договору).

Сума цього Договору становить 4 763 000,00
грн. без ПДВ (п. 3.1. Договору).

Порядок здійснення розрахунків за
Договором погоджено сторонами у
розділі 4 Договору.

Так, згідно п.п. 4.1.- 4.3. Договору,
розрахунки здійснюються в українській
національній валюті - гривні у
безготівковій формі платіжним
дорученням; оплата здійснюється
Покупцем протягом семи робочих днів
після поставки товару. У разі затримки
бюджетного фінансування розрахунок за
надані товари здійснюється на протязі
3-х банківських днів з дня отримання
Покупцем бюджетного призначення на
фінансування закупівлі на свій
реєстраційний рахунок; оплата за товар
здійснюється Покупцем залежно від
реального фінансування видатків,
згідно затверджених кошторисних
призначень.

За умовами розділу 5 Договору,
Продавець самостійно та за свій
рахунок має поставити товар протягом
вересня - жовтня 2012 року за адресою: м.
Кіровоград, вул. Ялтинська, 1; датою
поставки вважається дата
товарно-транспортної накладної;
зобов'язання Продавця щодо поставки
товару вважаються виконаними у повному
обсязі з моменту передачі товару у
власність Покупця за адресою
останнього.

Цей Договір набирає чинності з моменту
підписання і діє до 31.12.12 р. (п. 10.1.
Договору).

Договір підписаний повноважними
представниками сторін та скріплений
круглими печатками підприємств.

Сторонами підписано Специфікацію до
Договору (Додаток 1), якою визначено
найменування, кількість, ціну та
загальну вартість товару (а.с. 21 том 1).

Шляхом підписання Додаткової угоди від
31.12.13 р. № 1 до Договору, Продавець та
Покупець дійшли згоди продовжити дію
Договору до 31.03.13 р. для виконання
повних розрахунків (а.с. 23 том 1).

Укладений між сторонами Договір за
своєю правовою природою є договором
поставки, правовідносини за якими
регулюються параграфом 3 Глави 54
Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник)
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця, а покупець зобов'язується
прийняти товар і сплатити за нього
певну грошову суму.

У відповідності до ч. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж.

Відповідно до приписів ст. 655
Цивільного кодексу України за
договором купівлі - продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу
України).

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме: видаткової накладної № АФ-0000303
від 26.09.12 р. на суму 3 111000,00 грн., № АФ-0000304
від 26.09.12 р. на суму 350000,00 грн., № АФ-0000305
від 26.09.12 р. на суму 170000,00 грн., № АФ-0000306
від 26.09.12 р. на суму 180000,00 грн., № АФ-00003809
від 18.10.12 р. на суму 96000,00 грн., № АФ-0000403
від 22.10.12 р. на суму 60000,00 грн., № АФ-0000479
від 16.11.12 р. на суму 700000,00 грн., № АФ-0000484
від 23.11.12 р. на суму 96000,00 грн., позивач
свої зобов'язання за Договором виконав
належним чином та в повному обсязі,
поставивши Покупцю товар на загальну
суму 4 763 000,00 грн. (а.с. 26-27, 29, 31, 33, 35, 37, 39, 41
том 1).

Вказані вище видаткові накладні
містять відмітку про отримання товару
відповідачем, а саме: підпис
повноважного представника Покупця та
відтиск печатки підприємства у графі
"Отримав (ла)".

До того ж, належне виконання Продавцем
своїх зобов'язань за Договором не
заперечується Покупцем (відповідачем у
справі).

Протягом періоду поставки (26.09.12 р. -
23.11.12 р.) позивачем виставлялись
наступні рахунки - фактури на оплату
відповідачем поставленого Продавцем
товару : № АФ-0000306 від 26.09.12 р. на суму
3111000,00 грн., АФ-0000309 від 26.09.12 р. на суму
350000.00 грн., № АФ0000310 від 26.09.12 р. на суму
170000,00 грн., № АФ-0000311 від 26.09.12 р. на суму
180000.00 грн., № АФ-0000354 від 17.10.12 р. на суму
96000,00 грн., № АФ-0000370 від 22.10.12 р. на суму
60000,00 грн., № АФ-0000427 від 16.11.12 р. на суму
70000,00 грн., № АФ-0000431 від 23.11.12 р. на суму
96000,00 грн. (а.с. 24-25, 28, 30, 32, 34, 36, 38, 40 том 1).

Стаття 525 Цивільного кодексу України
передбачає, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно п. 1 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України "Про
практику застосування Вищим
господарським судом України у розгляді
справ окремих норм матеріального
права" від 17.07.12 р. № 01-06/928/2012, підписання
покупцем видаткової накладної, яка є
первинним обліковим документом у
розумінні Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" і яка відповідає
вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону
і Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних відносин, є
підставою виникнення обов'язку щодо
здійснення розрахунків за отриманий
товар. Строк виконання відповідного
грошового зобов'язання визначається за
правилами, встановленими ч. 1 ст. 692
Цивільного кодексу України - покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Як вже зазначалося, п. 4.2. Договору
встановлено, що оплата здійснюється
Покупцем протягом 7 робочих днів після
поставки товару. У разі затримки
бюджетного фінансування розрахунок за
надані товари здійснюється на протязі
3-х банківських днів з дати отримання
Покупцем бюджетного призначення на
фінансування закупівлі на свій
реєстраційний рахунок.

Однак, відповідач свої зобов'язання за
Договором належним чином не виконав, за
отриманий товар розрахувався частково,
сплативши 4 667 000,00 грн., що
підтверджується банківськими
виписками з рахунку позивача (а.с. 42- 46
том 1).

Таким чином, заборгованість
відповідача за отриманий товар перед
позивачем становить 96 000,00 грн. (4 763 000,00
грн. - 4 667 000,00 грн. = 96 000,00 грн.).

На підтвердження існування за
відповідачем вказаної заборгованості
позивачем до суду надано підписаний
обома сторонами акт звірки
взаєморозрахунків від 04.07.14 р. та
бухгалтерську виписку по рахунку
"Взаєморозрахунки з покупцями з 01.09.12 р.
по 31.08.14 р. по контрагенту
"Кіровоградський обласний
онкологічний диспансер" (а.с. 15, 47 том 1).

Оскільки зазначену заборгованість
відповідач не сплатив, позивач
звернувся до господарського суду за
захистом своїх порушених прав та
інтересів.

Відповідач позовні вимоги заперечив,
стверджуючи, що відповідно до вимог
Порядку реєстрації та обліку бюджетних
зобов'язань розпорядників бюджетних
коштів та одержувачів бюджетних коштів
в органах Державної казначейської
служби України, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України 02.03.12 р.
№ 309, Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку", затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 р. № 88, Бюджетного кодексу
України та Закону України "Про
здійснення державних закупівель" (що
діяв на той час), відповідачем по
отриманню товару відразу було вжито
заходів щодо реєстрації даного факту
та підтвердження реєстрації оплати в
ГУДКСУ у Кіровоградській області.

Однак, 28.12.12 р. відповідачем було
отримано повідомлення про повернення
фінансування, для одержання якого
комунальним закладом вжито всіх
належних заходів, та із вказаної дати
сума 503000,00 грн. (у т. ч. 96000,00 грн. для
оплати позивачу) рахується як
кредиторська заборгованість
державного бюджету.

Відповідач також зазначає, що жодної
провини відповідача у невиконанні
зобов'язання немає; відповідачем у
справі має бути держава в особі
Міністерства фінансів України,
оскільки договір передбачав
здійснення оплати за рахунок коштів,
отриманих як субвенція з державного
бюджету на придбання медичного
обладнання. Відсутність коштів на
рахунку відповідача, на думку
останнього, звільняє його від
відповідальності за невиконання
(неналежне виконання) взятого на себе
зобов'язання. До того ж, вже 27.11.12 р.
відповідачем було здійснено всі дії
для проведення розрахункової операції
через ГУДКСУ у Кіровоградській
області, тобто до визначеного
договором строку, що свідчить про
виконання відповідачем своїх
зобов'язань.

Посилаючись на ч. 2 ст. 1166 Цивільного
кодексу України, відповідач вказує на
те, що особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо доведе, що шкоди завдано не з її
вини. Враховуючи виконання всіх
покладених на відповідача обов'язків
щодо проведення вчасного розрахунку,
вбачається відсутність його вини у
затримці отримання коштів позивачем.

Відповідачем також подано додаткові
пояснення по справі (а.с. 166-168 том 1), в
яких акцентує увагу на тому, що у 2013-2014
роках головним розпорядником коштів -
Департаментом охорони здоров'я
Кіровоградської ОДА розпоряднику
коштів нижчого рівня - комунальному
закладу "Кіровоградський обласний
онкологічний диспансер" було видано:
витяг з розпису асигнувань обласного
бюджету на 2013 та 2014 роки, витяг з
розпису асигнувань обласного бюджету
на 2013 та 2014 роки (помісячний), лімітну
довідку про бюджетні асигнування на 2013
та 2014 роки (ас.169-174 том 1). На підставі
даних документів закладом було
складено, а головним розпорядником
затверджено кошториси на 2013 та 2014 роки.
У вказаних вище витягах та лімітній
довідці видатки на погашення
кредиторської заборгованості за
отримане у 2012 році за кошти субвенцій з
державного бюджету медичне обладнання
передбачені не були, оскільки
відповідно до п. 2.1. Порядку реєстрації
та обліку бюджетних зобов'язань
розпорядників бюджетних коштів та
одержувачів бюджетних коштів в органах
Державної казначейської служби
України, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України 02.03.12 р.
№ 309, розпорядники бюджетних коштів
беруть бюджетні зобов'язання в межах
бюджетних асигнувань, установлених
кошторисами (планами використання
бюджетних коштів), то можливості та
підстав для взяття бюджетних
зобов'язань на 96000,00 грн. на погашення
заборгованості перед позивачем ні у 2013
році, не у 2014 році відповідач не мав.

Згідно п. 5.4. Порядку казначейського
обслуговування місцевих бюджетів,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 23.08.12 р. № 938,
тільки доведені обсяги бюджетних
асигнувань є підставою для взяття
розпорядниками бюджетних коштів
бюджетних зобов'язань на здійснення
видатків, передбачених відповідними
місцевими бюджетами.

Враховуючи вчасне виконання у 2012 році
всіх покладених на відповідача
обов'язків щодо проведення вчасного
розрахунку, а також відсутність
видатків на погашення кредиторської
заборгованості за отримане у 2012 році
медичне обладнання, вбачається
відсутність вини Покупця у невиконання
зобов'язань за Договором.

Відповідач вказує також на те, що у
відповідності до п. 2.1.2 п. 2.1. Порядку
складання фінансової та бюджетної
звітності розпорядниками та
одержувачами бюджетних коштів,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.01.12 р. № 44,
комунальний заклад "Кіровоградський
обласний онкологічний диспансер"
щомісячно складає та подає головному
розпоряднику бюджетних коштів та
органами державної казначейської
служби звіт про заборгованість за
бюджетними коштами (форма № 7 д, № 7м),
який містить інформацію про те, що у
закладі обліковується прострочена
кредиторська заборгованість в сумі 503
000,00 грн., у тому числі 96 000,00 грн. - ТОВ
"Альянс Фарм".

Відповідачем надано до суду копії
документів, що у своїй сукупності
підтверджують вчасне оформлення та
реєстрацію відповідачем всіх
необхідних фінансових документів для
здійснення оплати поставленого за
Договором товару та листування
відповідача з приводу надання та
отримання інформації щодо погашення
кредиторської заборгованості за
рахунок коштів з державного бюджету
(а.с. 82 - 142, 175-189 том 1), які досліджені та
прийняті до уваги господарським судом.

При цьому, господарським судом
прийнято до уваги також правову
позицію третіх осіб у справі, які
надали до суду свої письмові пояснення
по суті спору (а.с. 163- 164 том 1, 1-3 том 2).

Так, Головне управління державної
казначейської служби України у
Кіровоградській області зазначає, що
30.11.12 р. ним було зареєстровано бюджетні
фінансові зобов'язання за рахунок
коштів субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам КТКВК 080201
"Спеціалізовані лікарні та інші
спеціалізовані заклади (центри,
диспансери, госпіталі для інвалідів
ВВВ, лепрозорії, медико-санітарні
частини тощо, що мають ліжкову мережу" в
сумі 96 000,00 грн. Кіровоградського
обласного онкологічного диспансеру
відповідно до договору від 13.09.12 р. № 7У
на постачання медичного обладнання ТОВ
"Альянс Фарм". Станом на 01.01.13 р.
зазначені фінансові зобов'язання
залишились неоплаченими. Органи
казначейства України вживають усіх
можливих заходів щодо проведення у
повному обсязі розрахунків згідно
наданих платіжних доручень
розпорядників коштів державного та
місцевих бюджетів, направляючи на це
весь наявний фінансовий ресурс єдиного
казначейського рахунка. Однак, оплата
за медичне обладнання за економічною
сутністю відноситься до незахищених
видатків, зазначені платіжні доручення
оплачуються з урахуванням наявних та
прогнозованих залишків коштів на
єдиному казначейському рахунку та
пріоритетності проведення видатків і
надання кредитів. Враховуючи
відсутність необхідних залишків
коштів на єдиному казначейському
рахунку, зазначені платіжні доручення
не були оплачені. 28.12.12 р. не використані
обсяги відкритих асигнувань по
зазначений субвенції повернуті до
державного бюджету. Протягом 2013-2014
років, у зв'язку з відсутністю
відповідної програми державного
бюджету, асигнування не відкривались.
Таким чином, у розпорядника бюджетних
коштів відсутні повноваження для
подання до органу Казначейства
відповідних зобов'язань для
перереєстрації заборгованості.

Міністерство фінансів України у своїх
письмових поясненнях вважає, що
питання погашення кредиторської
заборгованості має вирішуватись
відповідними місцевими органами влади
за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Разом з цим, виходячи з норм ст. 617
Цивільного кодексу України,
відсутність у боржника необхідних
коштів не є підставою для звільнення
його від відповідальності за порушення
зобов'язання.

Як встановлено ч. 1 ст. 96 Цивільного
кодексу України, юридична особа
самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями.

Статтею 1 Цивільного кодексу України
визначено, що однією з ознак майнових
відносин є юридична рівність їх
учасників, тому самі лише обставини,
пов'язані з фінансуванням контрагента
з Державного бюджету України, не
змінюють зобов'язальних правовідносин.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
15.05.12 р. № 11/446 та в рішенні
Європейського суду з прав людини у
справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус
проти України" від 18.10.05 р.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами, як передбачено ст. 629
Цивільного кодексу України.
Комунальний заклад зобов'язаний був
здійснити оплату за поставлений товар
у строк, визначений Договором. Ні
головне управління державної
казначейської служби України у
Кіровоградській області, ні
Міністерство фінансів України не є
зобов'язаною стороною у
правовідносинах сторін, тому
відповідно не несуть разом або кожний
окремо відповідальності за
невиконання зобов'язань Покупця за
Договором. Комунальний заклад є
належним відповідачем у даній справі.

Таким чином, відповідач має самостійно
відповідати за своїми зобов'язаннями
за Договором і така відповідальність
не може ставитися в залежність від дій
чи бездіяльності будь-яких третіх осіб,
у тому числі органів Державного
казначейства України.

Господарським судом також враховано
позицію Вищого господарського суду
України, викладену у п. 1.10. постанови
пленуму ВГСУ від 17.12.13 р. № 14 "Про деякі
питання застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань", згідно якої за
загальним правилом, закріпленим у ч. 1
ст. 625 Цивільного кодексу України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
через відсутність у нього необхідних
коштів, оскільки згадане правило
обумовлено замінністю грошей як їх
юридичною властивістю. Тому у випадках
порушення грошового зобов'язання суди
не повинні приймати доводи боржника з
посиланням на неможливість виконання
грошового зобов'язання через
відсутність необхідних коштів (ст. 607
Цивільного кодексу України) або на
відсутність вини (ст.ст. 614, 617
Цивільного кодексу України чи ст. 218
Господарського кодексу України).

Доводи відповідача із посиланням на ч. 2
ст. 1166 Цивільного кодексу України,
визнані господарським судом
безпідставними, оскільки
відшкодування шкоди не є предметом
розгляду спору у даній справі.

Також не приймаються до уваги
заперечення відповідача щодо
закінчення строку дії Договору, а
відповідно - припинення зобов'язань за
Договором, оскільки закінчення строку
дії Договору не є підставою для
припинення визначених ним зобов'язань.
Так, згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України та ч. 1 ст. 202 Господарського
кодексу України, такою умовою є
виконання, проведене належним чином.

Відповідач не надав суду доказів
сплати заборгованості за отриманий
товар в розмірі 96 000,00 грн., в
матеріалах справи такі докази
відсутні, а тому вимоги позивача в цій
частині є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з
відповідача 7 180,27 грн. пені, 19 392,00 грн.
інфляційних втрат та 5 791,56 грн. 3% річних.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 546
Цивільного кодексу України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
встановлено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

У відповідності до п. 7.5. Договору, у
разі несвоєчасної оплати товару, що
проведена з вини Покупця, Покупець
сплачує Продавцю пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми недоплати за кожен день затримки.

Згідно розрахунку позивача (а.с. 245 том 1)
та контррозрахунку відповідача (а.с.
147-148 том 1) нарахована пеня в розмірі 7
180,27 грн. відповідає фактичним
обставинам справи та вимогам чинного
законодавства.

Разом з цим, відповідачем подано
письмове клопотання про зменшення суми
штрафних санкцій до 500,00 грн. (а.с. 6-7 том
2), в обґрунтування якого відповідач
зазначає, що є комунальним закладом та
фінансується з місцевого (обласного)
бюджету.

Відповідач акцентує увагу на тому, що є
єдиним в області закладом, що надає
високо спеціалізовану медичну
допомогу онкологічним хворим
Кіровоградської області. Так, щорічно у
закладі проходять лікування близько 10
тис. хворих, 65-70 тис. осіб звертаються за
амбулаторною допомогою до
диспансерно-поліклінічного відділення
диспансеру.

При цьому, на протязі останніх років
заклад фінансується на 30-40% від
реальної потреби. Так, на лікарські
засоби виділяється близько 5,00 грн. на 1
ліжко-день при потребі щонайменше 100,00
грн., на продукти харчування
виділяється 3,00 - 4,00 грн. на 1 ліжко-день
при потребі в 20,00 грн. Практично не
фінансуються господарські витрати,
витрати на обслуговування медичного та
технологічного обладнання,
відрядження тощо.

Статтею 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарському суду надано право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 233 Господарського
кодексу України, у разі, якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу. Якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України визначено, що розмір неустойки
може бути зменшений за рішенням суду,
якщо він значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.

Положення пп. 3.17.4. п. 3.17 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.11 р. № 18, вказують на те,
що вирішуючи питання про зменшення
неустойки (штрафу, пені), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання, господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеня виконання зобов'язання,
незначності прострочення у виконанні
зобов'язання, причини (причин)
неналежного виконання або невиконання
зобов'язання, незначності прострочення
зобов'язання, наслідків порушення
зобов'язання, невідповідності розміру
стягуваної неустойки таким наслідкам,
поведінки винної сторони (в тому числі
вжиття чи невжиття нею заходів до
виконання зобов'язання, негайне
добровільне усунення нею порушення та
його наслідків) тощо.

Господарський суд вважає за необхідне
врахувати доводи відповідача щодо
існування виняткових обставин і
наданих ним доказів про те, що на
несвоєчасне виконання відповідачем
своїх зобов'язань за Договором
вплинула фінансова політика держави,
спрямована на економію коштів
державного бюджету.

Крім того, господарський суд бере до
уваги вжиття відповідачем всіх
залежних від нього заходів з метою
належного виконання взятого на себе
зобов'язання, майновий стан обох
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні, а також враховує статус
відповідача, який є комунальним
підприємством та єдиним в області
спеціалізованим закладом, що надає
високо спеціалізовану допомогу
онкологічним хворим Кіровоградської
області.

Враховуючи наведене, а також
відсутність обґрунтованих заперечень
позивача, господарський суд вважає за
можливе задовольнити заявлене у справі
відповідачем клопотання про зменшення
розміру неустойки та зменшити розмір
нарахованої позивачем до стягнення з
відповідача суми пені до 500,00 грн., що у
відсотковому значенні складає 7% від
пред'явленої до стягнення суми.

При цьому, господарський суд вважає, що
пред'явлені позивачем до стягнення з
відповідача суми 3% річних та індексу
інфляції мають компенсувати всі
негативні наслідки затримки
розрахунку з боку відповідача,
оскільки сплата трьох відсотків річних
та інфляційних втрат від простроченої
суми не має характеру штрафних санкцій
і є способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним коштами, належними до
сплати кредиторові.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання;
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Розрахунок 3% річних в сумі 5 791,56 грн. та
інфляційних втрат в сумі 19 392,00 грн.,
здійснений позивачем (а.с. 245 том 1),
відповідає фактичним обставинам
справи та вимогам чинного
законодавства, а отже, вимоги в цій
частині підлягають задоволенню.

Таким чином, позов підлягає частковому
задоволенню.

Враховуючи зміст. п. 3.17.4. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.11 р. № 18, де зазначено, що
судовий збір у разі зменшення судом
розміру неустойки покладається на
відповідача повністю, без урахування
зменшення неустойки та на підставі ч. 1
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України, витрати по сплаті
судового збору покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 33-34, 49, 82-85, 116, 117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з комунального закладу
"Кіровоградський обласний
онкологічний диспансер" (25011, м.
Кіровоград, вул. Ялтинська, буд. 1, ) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Альянс
Фарм" (юр. адреса: 03118, м. Київ, вул.
Пироговського, буд. 19, корп. 6, фактична
адреса: 03118, м. Київ, вул. Козацька, 116, ) заборгованість в сумі 128
363,84 грн., з яких: 96 000,00 грн. - основний
борг, 19 392,00 грн. - інфляційні втрати, 5
791,56 грн. - 3 % річних, 500,00 грн. - пеня, а
також витрати по сплаті судового збору
в сумі 2 567,28 грн.

Наказ видати після набрання рішенням у
справі законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом.

У разі якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання повного
рішення.

Копію рішення направити Міністерству
фінансів України за адресою: 01008, м.
Київ, вул. М. Грушевського, 12/2.

Повне рішення складено 22.12.2014 року.

Суддя
Л.С. Вавренюк