ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2014 р.Справа № 922/5186/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання
Гаврильєві О.В.

розглянувши справу

за позовом Виконуючого обов*язки
прокурора Червонозаводського району в
інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Харківській області, м. Харків до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Основа - 1", м. Харків
про стягнення 193386,94 грн. за участю
представників сторін:

прокурора - Кріцина Н.Г., посвідчення №
006801 від 28.09.2012 року

позивача - Шафоростова О.М., дов. № 223 від
06.12.2013 року

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про
стягнення з відповідача 36233,75 грн.
заборгованості по орендній платі, 6580,47
грн. пені та 150572,72 грн. неустойки за
договором оренди № 422-ЦМК від 01 жовтня
2003 року.

Враховуючи, що заяв та клопотань
представниками сторін не заявлено, суд
починає розгляд справи по суті.

Прокурор у судовому засіданні та у
наданих письмових поясненнях
наполягає на задоволенні позовних
вимог у повному обсязі.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримує заявлені позовні
вимоги і просить їх задовольнити у
повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з*явився, відзив на
позовну заяву суду не надав, про час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином за адресою
зазначеною у позовній заяві.
Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців,
місцезнаходження Товариства з
обмеженою відповідальністю "Основа - 1":
61009, м. Харків, вул. Штерівська, буд. 6 та
саме за цією адресою відповідачу
направлялись ухвали суду у справі №
922/5186/14

У постанові пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від 26
грудня 2011 року "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено, що у разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Таким чином, суд вважає, що відповідач -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Основа - 1" належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце судового засідання.

Приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені
пунктом 4 частини 3 статті 129
Конституції України, статтею 4-3 та
статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає, що господарським судом в межах
наданих йому повноважень сторонам
створені усі належні умови для надання
доказів у справі та є підстави для
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами у відповідності до статті
75 Господарського процесуального
кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення прокурор та
повноважного представника позивача,
судом встановлено наступне.

Прокуратурою Червонозаводського
району м. Харкова проведено перевірку
дотримання вимог Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" та встановлено, що згідно
договору оренди № 422-ЦМК від 01 жовтня 2003
року Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по
Харківській області (позивачем)
передано Товариству з обмеженою
відповідальністю "Основа - 1"
(відповідачу) в строкове платне
користування цілісний майновий
комплекс Харківського хлібозаводу № 1 -
структурний підрозділ Харківського
державного підприємства робітничого
постачання Південної залізниці,
розташованими за адресою: м. Харків,
вул. Штерівська, 6. Майно передане в
оренду на підставі акту
приймання-передачі № 442 від 01 жовтня 2003
року.

До зазначеного договору сторонами було
укладено додаткові угоди № 1 від 03
вересня 2004 року, № 2 від 28 вересня 2006
року, № 3 від 07 грудня 2007 року, № 4 від 28
липня 2010 року, № 5 від 15 серпня 2011 року,
№ 6 від 23 квітня 2012 року, № 7 від 25 травня
2012 року, № 8 від 10 січня 2013 року, № 9 від 29
березня 2013 року, № 10 від 11 квітня 2013
року, № 11 від 07 червня 2013 року щодо
продовження дії договору до 31 жовтня 2013
року.

Відповідно до пункту 3.1 договору оренди
орендна плата визначається на підставі
"Методики розрахунку і порядку
використання плати за оренду
державного майна", затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 04 жовтня 1995 року № 786 зі змінами і
становить без ПДВ за базовий місяць
розрахунку серпень 2013 року 1561,13 грн.
Нарахування ПДВ на суму орендної плати
здійснюється у порядку, визначеному
чинним законодавством. Орендна плата
за перший місяць оренди - жовтень 2003
року визначається шляхом коригування
орендної плати за базовий місяць на
індекс інфляції.

Згідно пункту 3.2 договору орендна плата
за кожний наступний місяць
визначається шляхом коригування
орендної плати за попередній місяць на
індекс інфляції за поточний місяць.

Пунктом 3.5 договору визначено, що
орендна плата перераховується
орендарем безпосередньо до державного
бюджету щомісячно, до 10 числа
наступного за звітним на рахунки
визначені фінансовими органами.

Відповідно до пункту 3.5 договору
орендна плата, перерахована
несвоєчасно або не в повному обсязі
підлягає індексації і стягується до
бюджету з урахуванням пені в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України на дату
нарахування пені від суми
заборгованості, з урахуванням
індексації за кожний день
прострочення, включаючи день оплати.

Згідно частини 1 статті 283
Господарського кодексу України за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Відповідно до статті 284 Господарського
кодексу України орендна плата є
істотною умовою договору оренди.

Пунктом 1 статті 286 Господарського
кодексу України встановлено, що
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності.

Згідно пункту 1 статті 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Обов'язок своєчасно і в повному обсязі
сплачувати орендну плату встановлений
частиною 3 статті 285 Господарського
кодексу України.

В порушення вимог частини 3 статті 18
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" та пункту 5.2
договору оренди відповідач сплачував
орендну плату несвоєчасно та не в
повному обсязі, у зв'язку з чим за
період з липня 2011 року по січень 2014 року
виникла заборгованість по орендній
платі з сумі 181 687,52 грн.

Таким чином, матеріали справи свідчать
про те, що відповідач прострочив
виконання зобов'язання з орендної
плати за договором оренди № 442-ЦМК від 01
жовтня 2003 року.

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 05 вересня 2012
року по справі № 5023/3015/12 позов
прокурора Червонозаводського району м.
Харкова в інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Харківській області до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Основа - 1"
про стягнення заборгованості з
орендної плати за період з липня 2011
року по травень 2012 року в сумі 26931,71 грн.
та пені в сумі 1007,50 грн. було задоволено
у повному обсязі.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 25 листопада 2013
року у справі № 922/4535/13 позов
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Харківській області до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Основа - 1"
про стягнення заборгованості з
орендної плати за період з червня 2012
року по вересень 2013 року в сумі 110651,90
грн. та пені в сумі 16292,22 грн. та
розірвання договору оренди було
задоволено. З 04 лютого 2014 року договір
оренди № 442-ЦМК від 01 жовтня 2003 року
розірвано.

Вказане рішення суду залишено без змін
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 04 лютого 2014
року, яке набрало законної сили з
моменту його прийняття, а також
постановою Вищого господарського суду
України від 17 квітня 2014 року.

Таким чином, станом на 15 жовтня 2014 року
з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Основа - 1" підлягає
стягненню заборгованість з орендної
плати за період з жовтня 2013 року по
січень 2014 року у сумі 36 233,75 грн.

Відповідно до частини 1 статті 216
Господарського кодексу України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

За змістом статті 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків, штрафні санкції,
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Згідно частини 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до статтей 610, 611 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Згідно частини 1 статті 546 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума, яку боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання;
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках зід суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання;
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно статті 785 Цивільного кодексу
України у разі припинення договору
оренди орендар зобов'язаний негайно
повернути орендодавцю майно. Якщо
орендар не виконує обов'язку щодо
повернення майна, орендодавець має
право вимагати від орендаря сплати
неустойки у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час
прострочення.

Відповідно до пункту 2.4. договору
оренди № 442-ЦМК від 01 жовтня 2003 року
підприємство вважається поверненим
орендодавцю з моменту підписання
сторонами акта приймання-передачі.

З матеріалів справи вбачається, що на
теперішній час орендоване майно
орендодавцю не повернуто, акт
приймання-передачі не підписано,
орендар фактично продовжує
використовувати цілісний майновий
комплекс.

Таким чином, орендар повинен
сплатити неустойку за період з 05
лютого 2014 року по 30 вересня 2014 року у
сумі 150 572,72 грн.

При укладенні договору оренди № 442-ЦМК
від 01 жовтня 2003 року сторони в пункті 3.5
передбачили, що орендна плата,
перерахована несвоєчасно або не в
повному обсязі підлягає індексації і
стягується до бюджету з урахуванням
пені з розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України на
дату зарахування пені від суми
заборгованості, з урахуванням
індексації за кожний день
прострочення, включаючи день оплати.

Згідно статті 258 Цивільного кодексу
України та статті 232 Господарського
кодексу України строк позовної
давності щодо пені за несвоєчасне
виконання умов договору (несвоєчасну
плату або несплату орендної плати)
становить 1 рік.

Крім того, згідно статті 3
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" розмір пені обчислюється
від суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується

Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Оскільки сторони в договорі погодили,
що нарахування пені здійснюється по
день оплати зобов'язань є підстави для
стягнення з відповідача пені за період
з жовтня 2014 року по січень 2014 року у
сумі 6 580,47 грн.

Несплата Товариством з обмеженою
відповідальністю "Основа - 1" боргу за
користування державним майном у сумі 193
386,94 грн. призвела до ненадходження
коштів до державного бюджету, що в свою
чергу перешкоджає Регіональному
відділенню Фонду державного майна
України по Харківській області на
належному рівні здійснювати
реалізацію державної політики у сфері
орендних відносин.

Згідно статей 55 Конституції України,
статей 15, 16 Цивільного кодексу України
кожна особа має право звернутись до
суду за захистом свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що
позовні вимоги прокурора та позивача є
обґрунтованими, законними,
підтвердженими матеріалами справи і
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору, у разі задоволення позовних
вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, статтями 15, 16, 258, 546, 549, 610, 611, 762,
785 Цивільного кодексу України, статтями
216, 217, 232, 284, 286, 285 Господарського кодексу
України, статтями 1, 4, 4-3, 12, 22, 43, 44, 49, 75,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Основа - 1" (61009, м.
Харків, вул. Штерівська, 6, ) на користь Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Харківській області (61024, м.
Харків, вул. Гуданова, 18, розрахунковий
рахунок 0011 ГУДКСУ у
Червонозаводському районі м. Харкова.
МФО 851011, , ГУДКСУ в
Харківській області) 36233,75 грн.
заборгованості по орендній платі, 6580,47
грн. пені та 150572,72 грн. неустойки за
договором оренди № 422-ЦМК від 01 жовтня
2003 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Основа - 1" (61009, м.
Харків, вул. Штерівська, 6, ) на користь державного бюджету
України (одержувач коштів - Управління
державної казначейської служби у
Дзержинському районі м. Харкова, вул.
Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувач -
Головне управління державної
казначейської служби України у
Харківській області, МФО 851011, код
бюджетної класифікації 22030001) 3867,73 грн.
судового збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 23.12.2014 р.

Суддя П.В. Хотенець