номер провадження справи 17/100/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2014
Справа № 908/3871/14

за позовною заявою: товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укржелдоррем-сервіс", 69076, м. Запоріжжя,
пр. Ювілейний, 26-а, прим. 34

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю "Ларан-07", 69106, м.
Запоріжжя, вул. Скворцова, 236

про стягнення 25 078,38 грн.

суддя Корсун В.Л.

У засіданні приймали участь
представники:

від позивача: Перепічка Д.Г.,
довіреність від 04.08.14 № 1

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

06.10.14 до господарського суду
Запорізької області звернулось
товариство з обмеженою
відповідальністю "Укржелдоррем-сервіс"
(далі ТОВ "Укржелдоррем-сервіс") з
позовною заявою про стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю "Ларан-07" (ТОВ
"Ларан-07") заборгованості за договором
поставки від 20.08.13 № 40/08/13 в розмірі 25
078,38 грн., з якої: 22 949,13 грн. - сума
основного боргу, 1 471,25 грн. - пеня та 658
грн. - 3% річних.

06.10.14 автоматизованою системою
документообігу суду здійснено
розподіл справ між суддями та
визначено позовну заяву ТОВ
"Укржелдоррем-сервіс" до розгляду судді
Корсуну В.Л.

Ухвалою від 06.10.14 судом порушено
провадження у справі № 908/3871/14, якій
присвоєно № провадження 17/100/14. У сторін
витребувані документи, які необхідні
для всебічного та об'єктивного
розгляду і вирішення справи по суті,
судове засідання призначено на 29.10.14.

В судовому засіданні 29.10.14 судом
оголошено перерву до 10.11.14, про що
сторони повідомлені належним чином.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
уповноваженого представника
відповідача ухвалою від 10.11.14 судом
відкладено розгляд справи на 08.12.14.

Враховуючи клопотання позивача від
08.12.14 про залишення без розгляду заяви
про збільшення розміру позовних вимог,
судом вказана заява не розглядалась.

В судовому засіданні 08.12.14 судом
відмовлено у задоволенні клопотання
відповідача за вих. від 27.10.14 № 375 про
зупинення провадження у справі №
908/3871/14, проти якого заперечив позивач.

Відповідач обґрунтовував заявлене
клопотання тим, що Харківським
апеляційним господарським судом
прийнято скаргу ТОВ "Ларан-07" на рішення
господарського суду Запорізької
області від 06.08.14 у справі № 908/1934/14. Так,
на думку відповідача, розгляд справи №
908/3871/14 необхідно зупинити до розгляду
справи № 908/1934/14 оскільки предметом
спору є стягнення грошових коштів,
вказані справи пов'язані між собою та
існує спір між одними й тими ж
сторонами.

Відмовляючи у задоволенні
вищенаведеного клопотання відповідача
суд виходив з того, що за приписами ч. 1
ст. 79 ГПК України, господарський суд
зупиняє провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом, а
також у разі звернення господарського
суду із судовим дорученням про надання
правової допомоги до іноземного суду
або іншого компетентного органу
іноземної держави.

Отже, для вирішення питання про
зупинення провадження у справі
господарський суд у кожному
конкретному випадку зобов'язаний
з'ясувати: 1) як пов'язана справа, яка
розглядається господарським судом зі
справою, що розглядається іншим судом;
2) чим обумовлюється неможливість
розгляду справи.

Відповідно до вищенаведеної
процесуальної норми пов'язаність справ
полягає в тому, що рішення ін. суду, який
розглядає справу, встановлює
обставини, що впливають на збирання та
оцінку доказів у даній справі, зокрема
факти, що мають преюдиціальне значення.

Неможливість розгляду даної справи до
вирішення справи іншим судом полягає в
тому, що обставини, які розглядаються
іншим судом, не можуть бути встановлені
господарським судом самостійно у даній
справі. Йдеться про те, що
господарський суд не може розглянути
певну справу через обмеженість своєї
юрисдикції щодо конкретної справи
внаслідок: непідвідомчості;
обмеженості предмету позову;
неможливості розгляду тотожної справи;
певної черговості позовних вимог.

З огляду на викладене, враховуючи, що
господарський суд Запорізької області
в ході розгляду справи № 908/3871/14 не є
обмеженим у своїй юрисдикції щодо
розгляду і вирішення цієї справи по
суті спору, судом відмовлено у
задоволенні клопотання відповідача за
вих. від 27.10.14 № 375 про зупинення
провадження у справі № 908/3871/14.

Крім того, судом було прийнято до уваги
той факт, що станом на час розгляду
вказаного клопотання постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 04.11.14 у справі
№ 908/1934/14 суд апеляційної інстанції
апеляційну скаргу ТОВ "Ларан-07" залишив
без задоволення, а рішення місцевого
господарського суду від 06.08.14 по справі
№ 908/1934/14 - без змін.

У засіданні суду 08.12.14, на підставі ст.
ст. 821, 85 ГПК України, судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Судом повідомлено
представника позивача про дату
складення повного рішення.

Позивач підтримав заявлені вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві,
пояснював наступне. 20.08.13 між сторонами
у справі укладено договір поставки №
40/08/13, на виконання умов якого позивач
поставив відповідачу товар на загальну
суму 91 898,26 грн., що підтверджується
видатковими накладними, копії яких
містяться в матеріалах справи. Однак,
зобов'язання щодо оплати поставленого
товару в строк, визначений у договорі,
відповідач виконав частково, внаслідок
чого, станом на час розгляду справи в
суді, сума основного боргу відповідача
перед позивачем складає 22 949,13 грн. За
порушення строків виконання основного
зобов'язання відповідачу нараховано 1
471,25 грн. пені та 658 грн. 3% річних. На
підставі викладеного позивач,
керуючись ст. ст. 525, 526, 610-612, 625, 629 ЦК
України, ст.ст. 174, 193, 216-218 ГК України,
просить суд позов задовольнити.

Відповідач у відзиві від 07.11.14 не
погоджується з позовними вимогами
оскільки вважає, що позивач не довів
належним чином існування боргу
відповідача в рамках договору поставки
від 20.08.13 № 40/08/13. Так, відповідач вважає,
що ідентифікувати те, що поставка по
спірним видатковим накладним
здійснювалась саме за договором
поставки від 20.08.13 № 40/0813 не можливо.
Зокрема, у видаткових накладних
відсутнє посилання на спірний договір
як на підставу поставки, накладні не
оформлені в якості додатків до
договору та у них не вказано місце
складання. Отже, як вказує відповідач,
відсутність у видаткових накладних
посилання на договір поставки від 20.08.13
№ 40/08/13 свідчить про складання таких
документів не на виконання даного
договору. Крім того, відповідач
зазначав, що відсутність у позивача
довіреностей на отримання
відповідачем товару не підтверджує
факту отримання відповідачем товару за
спірним видатковими накладними. З
огляду на зазначене, відповідач
просить суд у задоволені позову
відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

20.08.13 між товариством з обмеженою
відповідальністю "Укржелдоррем-сервіс"
(Постачальник) та товариством з
обмеженою відповідальністю "Ларан-07"
(Покупець) укладено договір поставки №
40/08/13, за умовами якого (п. 1.1. договору)
Постачальник зобов'язався прийняти та
оплатити товар в асортименті,
кількості та за цінами, викладеними в
специфікаціях, які є додатками до цього
договору.

Поставка товару здійснюється
окремими партіями. Кожна партія товару
визначається специфікацією к цьому
договору (п. 1.2. договору).

Пунктом 5.2. договору передбачено,
що приймання-передача товару
здійснюється представниками обох
сторін на складі доставки згідно
наданих Постачальником супровідних
документів на товар з підписанням
відповідних накладних.

Договір вступає в силу з моменту
його підписання сторонами та діє до
31.12.13 (п. 8.1. договору).

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України (ГК України),
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватись від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України (ЦК України) з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до вимог закону, умов
договору. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не допускається
крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України,
частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено,
що суб'єкти господарювання та ін.
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору (ч. 1). ... Одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається крім випадків,
передбачених законом (ч. 7).

Згідно із ст. 712 ЦК України, за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи №
908/3871/14, на виконання умов спірного
договору поставки між сторонами
узгоджено специфікації від 20.08.13 № 1 на
загальну суму товару 80 594,40 грн. з ПДВ
та від 03.09.13 № 2 на загальну суму товару
11 303,86 грн. з ПДВ.

На виконання умов вказаних вище
специфікацій 02.09.13, 05.09.13 та 18.09.13 ТОВ
"Укржелдоррем-сервіс" здійснило
поставку відповідачу товару на
загальну суму 91 898,26 грн.

Факт здійснення поставки товару
відповідачу на зазначену вище суму
підтверджується наявними в матеріалах
цієї справи належним чином
засвідченими копіями:

- видаткових накладних, а саме: від 02.09.13
№ РН-0000070 на суму 35 450,40 грн., від 05.09.13 №
РН-0000073 на суму 45 144 грн. та від 18.09.13 №
РН-0000071 на суму 11 303,86 грн.;

- товарно-транспортних накладних;

- податкових накладних;

- довіреностей від 02.09.13 № 1162 та від 18.09.13
№ 1250, виданими ТОВ "Ларан-07" Аленічеву
В.Є. для отримання від ТОВ
"Укржелдоррем-сервіс"
товарно-матеріальних цінностей за
рахунками-фактурами від 28.08.13 № СФ-000131
та від 03.09.13 № СФ-000138;

- виставленими на оплату
рахунками-фактурами від 28.08.13 № СФ-000131,
від 05.09.13 № СФ-000143 та від 18.09.13 № СФ-000138.

Доводи відповідача відносно того, що
товар за видатковими накладними від
02.09.13 № РН-0000070, від 05.09.13 № РН-0000073 та від
18.09.13 № РН-0000071 був поставлений
відповідачу поза межами договору
поставки від 20.08.13 № 40/08/13 суд визнає
необґрунтованими та безпідставними
оскільки найменування товару, його
кількість, одиниця виміру, ціна товару
в грн. без ПДВ та з ПДВ, сума товару в
грн. без ПДВ та з ПДВ, що визначена
сторонами в узгоджених специфікаціях
за №№ 1, 2 (додатки до договору від 20.08.13
№ 40/08/13) повністю відповідає
найменуванню товару, його кількості,
одиниці виміру, ціни товару в грн. без
ПДВ та з ПДВ та суми товару в грн. без
ПДВ та з ПДВ, що визначені у видаткових
накладних від 02.09.13 № РН-0000070, від 05.09.13 №
РН-0000073 та від 18.09.13 № РН-0000071.

Отже, матеріалами цієї справи
підтверджується факт здійснення
поставки відповідачу товару на
загальну суму 91 898,26 грн. за договором
поставки від 20.08.13 № 40/08/13.

Пунктом 2.4. договору встановлено, що
оплата товару здійснюється Покупцем
банківським переводом грошових коштів
на розрахунковий рахунок
Постачальника згідно умовам,
обумовлених в кожній специфікації до
цього договору на підставі наданого
Покупцю рахунку-фактури.

Порядок розрахунку визначається в
додатку (специфікації) до цього
договору (п. 2.7. договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать, що
відповідач взятих на себе договірних
зобов'язань належним чином не виконав,
оплату за прийнятий товар в повному
обсязі не здійснив, чим порушив умови
договору.

Позивачем заявлено до стягнення 22 949,13
грн. за поставлений товар на підставі
договору поставки від 20.08.13 № 40/08/13 за
видатковими накладними від 02.09.13 №
РН-0000070, від 05.09.13 № РН-0000073 та від 18.09.13 №
РН-0000071.

Доказів сплати відповідачем суми боргу
в розмірі 22 949,13 грн. матеріали цієї
справи не містять.

Факт наявності основної
заборгованості у розмірі 22 949,13 грн.
підтверджується матеріалами цієї
господарської справи.

Оскільки відповідач в ході розгляду
цієї справи не надав суду доказів
сплати ним заборгованості, або доказів
правомірності такої не сплати, суд
вважає, що позовні вимоги про стягнення
22 949,13 грн. основного боргу на підставі
договору від 20.08.13 № 40/08/13 доведені,
обґрунтовані, підтверджені доданими
документами та підлягають задоволенню
судом.

Також, позивачем заявлені вимоги
про стягнення 1 471,25 грн. пені та 658 грн.
3% річних за прострочення виконання
основного зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 43 ГПК України,
судочинство в господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та ін. особи, які беруть участь
у справі, обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
ін. особам, які беруть участь у справі,
необхідні умови для встановлення
фактичних обставин справи і
правильного застосування
законодавства.

Статтею 33 ГПК України визначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та ін.
учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи
(ч. 1). Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись ін. засобами
доказування (ч. 2).

Розглянувши, викладений позивачем на
аркуші 2-му позовної заяви розрахунок
пені та 3% річних судом встановлено, що у
наданому розрахунку зазначено лише
кількість днів прострочення
зобов'язання. При цьому, позивач не
вказує чіткого періоду нарахування,
тобто дати початку нарахування пені, 3%
річних та дату закінчення такого
нарахування.

Отже, з огляду на відсутність в
матеріалах справи № 908/3871/14
обґрунтованого розрахунку заявлених
до стягнення пені та 3% річних, суд
ухвалою від 06.10.14 про порушення
провадження у справі зобов'язав
позивача надати суду розрахунок суми
позову та всі документи на його
підтвердження і обґрунтування, в якому
зазначити період (точні дати), за який
нараховано суму пені (окремо) та 3%
річних (окремо), в т.ч. період
нарахування пені та 3% річних за
специфікацією № 1 (окремо) та за
специфікацією № 2 (окремо) з
визначенням точної дати початку
нарахування та дати закінчення
нарахування.

У зв'язку з невиконання позивачем у
повному обсязі вимог ухвали суду від
06.10.14 про порушення провадження у
справі № 908/3871/14 суд ухвалою від 10.11.14
зобов'язав позивача в повному обсязі
виконати вимоги, викладені в ухвалі
господарського суду від 06.10.14 та
завчасно, не пізніше 24.11.14, надати до
суду витребувані вищевказаною ухвалою
документи.

Позивач в судовому засіданні 08.12.14
повідомив суд, що не може виконати
вимоги ухвали суду від 06.10.14 про
порушення провадження у справі №
908/3871/14, а саме щодо надання
обґрунтованого розрахунку суму пені та
3% річних.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК
України, суд залишає позов без
розгляду, якщо позивач без поважних
причин не подав витребувані
господарським судом матеріали,
необхідні для вирішення спору, або
представник позивача не з'явився на
виклик у засідання господарського суду
і його нез'явлення перешкоджає
вирішенню спору.

Пунктом 4.8 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.11 №
18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" із послідуючими
змінами передбачено, що залишення
позову без розгляду - це форма
закінчення розгляду судом справи без
прийняття рішення суду у зв'язку з
виявленням обставин, які перешкоджають
розглядові справи, але можуть бути
усунуті в майбутньому.

Згідно із п. 4.9 вищевказаної постанови,
при вирішенні питання щодо залишення
позову без розгляду господарським
судам слід мати на увазі, що
застосування п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України
можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються
витребуваними, тільки якщо про це
зазначено у відповідному
процесуальному документі або, в разі
оголошення перерви в судовому
засіданні, - в протоколі такого
засідання;

- витребувані документи чи явка
представника позивача дійсно
необхідні для вирішення спору, тобто за
їх відсутності суд позбавлений
можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи,
витребувані судом при підготовці
справи до розгляду або в порядку ст. 38
ГПК України, чи не направив свого
представника в засідання
господарського суду без поважних
причин. Отже, перш ніж залишити позов
без розгляду господарський суд
зобов'язаний з'ясувати причини
невиконання його вимог позивачем і
об'єктивно оцінити їх поважність.

Поважними, з урахуванням конкретних
обставин справи, вважаються причини,
які за об'єктивних, тобто не залежних
від позивача, обставин унеможливлювали
або істотно утруднювали вчинення ним
відповідних процесуальних дій; при
цьому береться до уваги й те, чи вживав
позивач заходів до усунення цих
обставин або послаблення їх
негативного впливу на виконання
позивачем процесуальних обов'язків,
покладених на нього судом. Відповідні
докази подаються позивачем і
оцінюються господарським судом за
загальними правилами ст. 43 ГПК України.
У разі неповідомлення позивачем таких
причин суд вправі, в залежності від
конкретних обставин справи, або
залишити позов без розгляду, або
розглянути справу за наявними в ній
доказами.

З огляду на викладене, враховуючи,
що неподання позивачем обґрунтованого
розрахунку суми пені та 3% річних
позбавляє суд можливості здійснити
перевірку такого розрахунку та
забезпечити повний, всебічний та
об'єктивний розгляду цієї справи, суд
вважає за необхідне, з власної
ініціативи, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК
України, залишити позовні вимоги щодо
стягнення 1 471,25 грн. пені та 658 грн. 3%
річних без розгляду.

Відповідно до ст. 49 ГПК
України, судовий збір у розмірі 1 671,88
грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 21, 42, 43, 45, 22, 33, 34, 49, 69, п. 5 ч. 1 ст. 81,
ст.ст. 82, 821, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Ларан-07" (69106, м.
Запоріжжя, вул. Скворцова, 236, ) на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Укржелдоррем-сервіс"
(69076, м. Запоріжжя, пр. Ювілейний, 26-а,
прим. 34, ) - 22 949 (двадцять
дві тисячі дев'ятсот сорок дев'ять) грн.
13 коп. основного боргу та 1 671 (одну
тисячу шістсот сімдесят одну) грн. 88
коп. судового збору. Видати наказ після
набрання рішенням законної сили.

Позовні вимоги в частині стягнення 1 471
(одна тисяча чотириста сімдесят одна)
грн. 25 коп. пені та 658 (шістсот п'ятдесят
вісім) грн. 00 коп. 3% річних залишити без
розгляду.

Повне рішення складено 15.12.14

Суддя
В.Л. Корсун