ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2014 р.Справа № 922/5349/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Кубах
І.М.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі",
м. Харків до Орджонікідзевської
районної санітарно-епідеміологічної
станції м. Харкова, м. Харків про
стягнення 18 897,99 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Гроссу Г.В., довіреність
№38-2071/471 від 10.05.2012 р.

відповідача - Левченко Н.Л., довіреність
б/н від 15.12.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські
теплові мережі" (позивач) звернулося до
господарського суду із позовною заявою
до Орджонікідзевської районної
санітарно-епідеміологічної станції м.
Харкова (відповідача) про стягнення 15
096,13 грн. основного боргу за період з
22.12.2012 р. по 31.12.2012 р., 848,69 грн. 3% річних та
2 953,17 грн. інфляційних втрат,
посилаючись на неналежне виконання
відповідачем договірних зобов'язань за
договором №8394 про постачання теплової
енергії від 01.11.2001 р. Позивач також
просить суд покласти на відповідача
витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просить суд позов задовольнити. Подав
до суду заяву (вх.№46072 від 19.12.2014 р.) про
долучення до матеріалів справи копії
листа відповідача від 14.10.2013 р. вих.№10,
зі змісту якого вбачається, що
відповідач визнав суму боргу в розмірі
15 096,13 грн. та зобов'язався негайно
погасити вказаний борг після
визначення механізму сплати. Крім того,
у даному листі зазначено про те, що
відповідач не має можливості погасити
борг у зв'язку із припиненням
діяльності відповідача шляхом
ліквідації та закінченням терміну
отримання вимог на погашення вказаної
суми боргу, а також через те, що
бюджетом на 2013 рік не передбачено
фінансування бюджетної програми за
КПВК 2301250, відповідно до якої
здійснювалось фінансування
санепідемзакладів у попередні роки та
не призначено установи, що має
повноваження правонаступника.

Крім того, позивач подав до суду
клопотання (вх.№46141 від 19.12.2014 р.) про
долучення до матеріалів справи копії
договору №14395/13 про закупівлю теплової
енергії в гарячій воді за державні
кошти від 01.03.2013 р., укладеного між
позивачем та Державною установою
"Харківський обласний лабораторний
центр Держсанепідслужби України".
Надані документи долучено до
матеріалів справи.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнає,
просить суд у позові відмовити, відзиву
на позов до суду не подав. Свої
заперечення обґрунтовує тим, що з січня
2013 року відповідач звільнив приміщення
за адресою: м.Харків, вул. 17-го
Партз'їзду, 3, до якого поставлялась
теплова енергія за договором №8394 про
постачання теплової енергії від 01.11.2001
р. .

Водночас представник відповідача
подав до суду заяву (вх.№46071 від 19.12.2014
р.) про долучення до матеріалів справи
копії наказу Міністерства охорони
здоровся України від 21.09.2012 р. №176-О "Про
ліквідацію бюджетних закладів, установ
і організацій, що належать до сфери
управління Міністерства охорони
здоровся України" та копії Акту
приймання передачі від 07.02.2013 р.,
відповідно до якого було передано
цілісний майновий комплекс
Орджонікідзевської районної
санітарно-епідеміологічної станції м.
Харкова (61007, м. Харків, вул. 17-го
Партз'їзду, 3) до сфери Управління
Держсанепідслужби України, який
належав до сфери управління
Міністерства охорони здоров'я України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, вивчивши
матеріали справи, вислухавши пояснення
представників сторін, всебічно та
повно дослідивши надані сторонами
докази в їх сукупності, суд встановив
наступне.

01 листопада 2001 р. року між позивачем
(енергопостачальна організація) та
відповідачем (споживач) було укладено
договір №8394 про постачання теплової
енергії (далі - договір), зі змінами,
внесеними Додатковою угодою від 01.07.2008
р. до договору, яка є невід'ємною
частиною даного договору (а.с. 12-22).

Згідно з п. 1.1. договору позивач
зобов'язався постачати відповідачеві
теплову енергію в гарячій воді в
потрібних йому обсягах, а відповідач
зобов'язався оплачувати одержану
теплову енергію за встановленими
тарифами (цінами) в терміни,
передбачені цим договором.

За умовами п. 1.2. договору обидві
сторони зобов'язались керуватися
Правилами користування тепловою
енергією, затвердженими наказом
Міненерго України і Державним
комітетом з будівництва, архітектури і
житлової політики України від 28.10.1999 р.
№307/262.

Згідно з п. 10.1. договору цей договір
набуває чинності з дня його підписання
та діє до 31.12.2002 р.

Договір вважається пролонгованим на
кожний наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку його дії про його
припинення не буде письмово заявлено
однією із сторін (п.10.4. договору).

Відповідно до статті 275 ГК України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду споживачеві (абоненту),
який зобов'язаний оплатити прийняту
енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України "Про
теплопостачання" споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання Розпоряджень Харківського
міського голови про початок та кінець
опалювального сезону 2012-2013 р.р. та умов
договору №8394 про постачання теплової
енергії від 01.11.2001 р. позивач здійснив
постачання теплової енергії до
приміщення відповідача, розташованого
за адресою: м. Харків, вул. 17-го
Партз'їзду, 3.

У КП "Харківські теплові мережі"
відсутня технічна можливість
відключити приміщення відповідача від
централізованої системи опалення
будинку, в якому вони знаходяться,
оскільки система опалення всього
будинку є єдиною з системою опалення
приміщення відповідача і не має
окремого теплового вводу.

Судом встановлено, що облік теплової
енергії, яка була відпущена
відповідачу, здійснювався за
показниками приладу обліку теплової
енергії, про що свідчить Додаткова
угода від 01.07.2008 р. до договору, яка є
невід'ємною частиною даного договору
(а.с. 12-22).

Так, пунктом 5.3.2 Додаткової угоди від
01.07.2008 р. до договору визначено, що
власник вузла обліку щомісячно виконує
зняття показів вузлів обліку 25 числа
поточного місяця та при наявності
інших споживачів теплової енергії,
підключених до одного вузла обліку,
виконує розподіл теплової енергії цим
споживачам згідно з оформленим
"Протоколом розподілу теплової енергії
споживачам, підключеним до одного
вузла обліку" та підписаним всіма
споживачами (надалі - протокол
розподілу). При відсутності
оформленого протоколу розподілу обсяг
спожитої теплової енергії, визначений
за показами вузла обліку, який
установлено на тепловому пункті,
розподіляється теплопостачальною
організацією споживачам пропорційно
до їх договірних максимальних
приєднаних теплових навантажень.
Власник вузлу обліку подає до 28 числа
поточного місяця до теплопостачальної
організації: журнал обліку теплової
енергії і теплоносія, який відповідає
встановленому типу вузла обліку (форма
журналу додається до акту допуску
вузла обліку); відомості показів вузлів
обліку у формі журналу обліку (з
розподілом теплової енергії між
споживачами при наявності інших
споживачів теплової енергії,
підключених до одного вузла обліку).

За умовами п. 6.2. договору розрахунковим
періодом є календарний місяць, за
результатами якого підписується акт (в
3-х примірниках) на відпуск-отримання
теплової енергії.

Згідно з п. 6.3. договору відповідач
зобов'язався за 10 днів до початку
розрахункового періоду сплатити
позивачеві попередню оплату вартості,
необхідного обсягу теплової енергії,
що і є заявкою на наступний
розрахунковий період, з урахуванням
залишкової суми (сальдо) розрахунків на
початок розрахункового періоду.

За умовами п. 6.4. договору якщо
відповідач розраховується за
показниками приладу обліку:

- при перевищенні фактичного
використання теплової енергії понад
заявлену та сплачену до початку
розрахункового періоду, це перевищення
окремо оплачується споживачем не
пізніше 25-го числа поточного місяця;

- у випадку, коли фактичне використання
теплової енергії нижче від заявленого
та сплаченого до початку
розрахункового періоду, залишок
(сальдо) розрахунків визначається за
фактичними показниками приладів
обліку.

В силу статті 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідач не
здійснював попередньої оплати
вартості необхідного обсягу теплової
енергії, однак теплову енергію
споживав, про що свідчать акт про
підключення споживача до джерела
теплової енергії №170/8376 від 10.10.2012 р. та
акт про відключення споживача від
джерела теплової енергії №170/5784 від
14.04.2013 р., підписані уповноваженими
представниками позивача та
відповідача та скріпленими їх
печатками (а.с. 25-26).

В матеріалах справи міститься наказ
Міністерства охорони здоров'я України
"Про ліквідацію бюджетних закладів,
установ і організацій, що належать до
сфери управління Міністерства охорони
здоров'я України" від 21.09.2012 р. №176-О,
відповідно до якого було ліквідовано
відповідача у даній справі (а.с. 46-48).

Позивач надіслав голові ліквідаційної
комісії Махоті Л.С. рахунок-фактуру
№17000-3010 від 07.02.2013 р. по споживачу -
Орджонікідзевській районній
санітарно-епідеміологічній станції м.
Харкова за спожиту теплову енергію на
потреби опалення та гарячого
водопостачання в розмірі 15 096,13 грн. (а.с.
23-24, 54), який відповідач не оплатив,
внаслідок чого за період з 22.12.2012 р. по
31.12.2012 р. станом на 15.11.2014 р. у
відповідача утворилась перед
позивачем заборгованість в розмірі 15
096,13 грн.

Суд відхиляє твердження відповідача
про те, що заборгованість в розмірі
15 096,13 грн. за період з 22.12.2012 р. по
31.12.2012 р. відсутня, у зв'язку із
звільненням відповідачем з січня 2013 р.
приміщення за адресою: м. Харків,
вул. 17-го Партз'їзду, 3, з таких
підстав.

По-перше, факт визнання відповідачем
заборгованості в розмірі 15 096,13 грн.
підтверджується наданим позивачем та
дослідженим судом листом відповідача
від 14.10.2013 р. вих.№10, підписаним з боку
відповідача головою ліквідаційної
комісії Логвіновим В.В (а.с. 53).

По-друге, згідно з Актом
приймання-передачі від 07.02.2013 р.
цілісний майновий комплекс
Орджонікідзевської районної
санітарно-епідеміологічної станції м.
Харкова (61007, м. Харків, вул. 17-го
Партз'їзду, 3), який належав до сфери
управління Міністерства охорони
здоров'я України, було передано до
сфери Управління Держсанепідслужби
України 07.02.2013 р. (а.с. 49-51).

Отже, фактично приміщення за адресою: м.
Харків, вул. 17-го Партз'їзду, 3, до якого
поставлялась теплова енергія за
договором, було звільнено відповідачем
не з січня 2013 р., як стверджує
відповідач, а з 07.02.2013 р. (з дня
підписання Акту приймання-передачі від
07.02.2013 р.).

Вищевикладені обставини надають суду
підстави вважати доводи відповідача
про те, що заборгованість в розмірі 15
096,13 грн. за період з 22.12.2012 р. по 31.12.2012 р.
відсутня, необґрунтованими і такими, що
спростовуються наявними матеріалами
справи.

Таким чином судом встановлено, що у
відповідача існує заборгованість
перед позивачем за спожиту теплову
енергію в розмірі 15 096,13 грн. за період з
22.12.2012 р. по 31.12.2012 р., яка до цього
часу залишається непогашеною.

Надаючи правову кваліфікацію спірним
правовідносинам та фактичним
обставинам справи, суд виходить з
наступного.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

В силу ст. 509 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші,
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193
ГК України зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Аналогічна норма
міститься в ст. 193 ГК України.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу (ст. 33 ГПК України).

Згідно зі ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладені обставини і
на те, що суму заборгованості
відповідачем не сплачено і не
спростовано, суд вважає позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача
боргу в розмірі 15 096,13 грн. за період з
22.12.2012 р. по 31.12.2012 р. правомірними,
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

За порушення строків оплати спожитої
теплової енергії позивач нарахував
відповідачеві та пред'явив до
стягнення 3% річних в розмірі 848,69 грн. та
інфляційні втрати в розмірі 2 953,17 грн.
за період з 01.01.2013 р. по 15.11.2014 р.
(розрахунок на а.с. 10).

За приписами ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 статті 611 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції та трьох відсотків річних за
весь час прострочення.

Перевіривши правильність та
правомірність нарахування позивачем 3%
річних в розмірі 848,69 грн. та
інфляційних втрат в розмірі 2 953,17 грн.
за період з 01.01.2013 р. по 15.11.2014
р., суд дійшов до висновку про те, що
дане нарахування не суперечить вимогам
чинного законодавства України та
положенням договору, відповідає
наданому розрахунку, тому позовні
вимоги в цій частині також є
правомірними та підлягають
задоволенню.

Підсумовуючи вищевикладені обставини,
позов підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49 ГПК України,
відповідно до якої судовий збір має
бути покладено на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Закону України "Про теплопостачання",
ст. 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", ст. ст. 193,
275 Господарського кодексу України, ст.
ст. 509, 525, 526, 530, 610-611, 629 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 1, 3, 4-3, 12, 32-34, 43, 44,
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Орджонікідзевської
районної санітарно-епідеміологічної
станції м. Харкова (61007, м.
Харків, вул. 17-го Партз'їзду, 3, , р/р 0287 в УДК в
Харківській області, МФО 851011) на
користь Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі" (61037, м.
Харків, вул. Доброхотова, 11, , р/р 13 у ВАТ "Державний
ощадний банк України" м.
Харкова, МФО 351823) основний борг в
розмірі 15 096,13 грн., 3% річних в розмірі
848,69 грн., інфляційні втрати в розмірі 2
953,17 грн. та 1 827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 23.12.2014 р.

Суддя О.В. Макаренко