ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.12.14 Справа № 904/8096/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Едіпресс Україна", м.
Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма
"БІЗНЕСКОНТАКТ",
м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у розмірі
859909, 03 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: не з'явились

від відповідача: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Едіпресс Україна"
звернулось до Господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірми
"БІЗНЕСКОНТАКТ" про стягнення
заборгованості у сумі 859909,03 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань, згідно договору поставки
№3612DD від 01.09.2013 в частині повної та
своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду
Дніпропетровської області від 20.10.2014
порушено провадження у справі та її
розгляд призначено на 10.11.2014

10.11.2014 відповідач надіслав до
господарського суду клопотання про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
з необхідністю укладення договору з
адвокатом для захисту своїх прав.

Ухвалою Господарського суду
Дніпропетровської області від 10.11.2014
розгляд справи відкладено на 18.11.2014.

18.11.2014 відповідач надіслав відзив на
позовну заяву, в якому просить в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі посилаючись на те, що
позивачем до позовної заяви додані
видаткові накладні, (як докази
поставки), на яких відсутні прізвища
осіб, які їх підписали, що унеможливлює
встановити, чи уповноваженими особами
відповідача підписані видаткові
накладні.

18.11.2014 відповідач надіслав клопотання,
в якому просить призначити технічну
експертизу документів та поставити на
розгляд експерта наступні питання:

- чи відповідає відтиск круглої печатки
ТОВ «Фірма «Бізнесконтакт» у
видаткових накладних про отримання
товару від Товариства з обмеженою
відповідальністю «Едіпресс Україна»
кліше печатки ТОВ «Фірма
«Бізнесконтакт»?

- яким способом нанесений відтиск
печатки на видаткових накладних?

- підпис на видаткових накладних був
нанесений перед поставленням відтиску
печатки ТОВ «Фірма «Бізнесконтакт», чи
після її поставлення?

З огляду на предмет позовних вимог та
докази, якими сторони обґрунтовують
свої правові позиції, суд відмовляє у
задоволенні клопотання про
призначення судової експертизи через
необґрунтованість.

У судовому засіданні 18.11.2014, відповідно
до ч. 3 ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено перерву до 08.12.2014. Після
перерви розгляд справи продовжено.

02.12.2014 від позивача надійшли пояснення
по справі, в яких він надає пояснення
щодо часткового повернення
відповідачем товару. поставленого
згідно видаткових накладних, які не
містять підпису та/або печатки
представника відповідача, а також, у
даних поясненнях позивач вказує на те,
що між відповідачем та позивачем було
складено та підписано акт звірки
взаєморозрахунків станом на 01.09.2014,
відповідно до якого відповідач визнав
заборгованість перед позивачем у
розмірі 859365, 91 грн.

Ухвалою суду від 08.12.2014 розгляд справи
було відкладено на 15.12.2014.

У судовому засіданні 15.12.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
та повно з'ясувавши фактичні обставини
справи, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Едіпресс Україна»
(далі - позивач, постачальник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фірма
«Бізнесконтакт» (далі - відповідач,
покупець) було укладено договір № 3612DD
на поставку друкованої продукції (далі
- договір).

Відповідно до п. 1.2 договору
постачальник, який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлені
цим договором строки друковану
продукцію у власність покупця для
використання її у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не
пов'язаних з особистим, сімейним,
домашнім або іншим подібним
використанням, але з дотриманням умов
цього договору, а покупець
зобов'язується прийняти друковану
продукцію і сплатити за неї певну
грошову суму.

Згідно умов цього договору
постачальник зобов'язується
поставляти покупцю, а покупець
приймати та розповсюджувати через
роздрібну мережу та іншими способами
друковану продукцію та оплачувати її в
асортименті за цінами та в кількості,
що визначаються в додатках до цього
договору, заявках, та зазначаються у
видаткових накладних на друковану
продукцію (п. 1.3 договору).

У відповідності до п. 3.1.1 договору
постачальник зобов'язаний надавати
покупцю друковану продукцію згідно
умов цього договору у місці
призначення, передбаченому у п. 4.2 цього
договору. Зобов'язання постачальника
по наданню друкованої продукції
вважаються виконаними в повному
обсязі в момент підписання сторонами
видаткової накладної при поступленні
друкованої продукції в місце поставки.

Відповідно до п. 3.3 договору покупець,
за умови виконання вимог цього пункту,
має право повертати нереалізовані
примірники друкованої продукції у
строки, що визначаються у графіку
повернення друкованої продукції на
кожний місяць. Форма графіку,
затверджена сторонами шляхом
підписання додатку № 5 до даного
договору

Факт передачі кожного окремою тиражу
відповідного номеру та найменування
друкованої продукції підтверджується
накладною та сортувальною відомістю,
підписаною належним чином
уповноваженими на це представниками
сторін. Накладна у трьох примірниках
надсилається постачальником покупцю
рекомендованим листом або передається
перевізнику друкованої продукції або
надається безпосередньо
уповноваженому представнику покупця.
Покупець зобов'язаний повернути два
примірника накладної, один з яких
підписується уповноваженим
представником покупця та скріплюється
печаткою, а другий підписується особою,
яка безпосередньо прийняла друковану
продукцію. В інших випадках покупець
повинен повернути підписану
накладну у такі строки: у випадку
отримання продукції через
перевізника друкованої продукції -
день отримання друкованої продукції
від перевізника (накладна повертається
через перевізника), у випадку
безпосереднього отримання друкованої
продукції у постачальника - день
отримання продукції у постачальника (п.
4.5 договору).

Пунктом 5.3 договору встановлено, що
умови оплати друкованої продукції, що
поставляється згідно договору,
визначені та затверджені сторонами у
додатку № 3 до даного договору.

Додатком № 3 від 01.09.2013 до договору
сторони встановили, що оплата
друкованої продукції постачальнику
здійснюється покупцем у розмірі 100 %
протягом 35 календарних днів з дати
здійснення поставки продукції з
коригуванням на суму повернення
нереалізованих видань, що здійснюється
в тиждень, що передує поточному тижню
оплати (арк. с. 35 том 1).

На виконання умов договору, позивач
поставив, а відповідач прийняв товар за
період з 15.04.2014 по 15.07.2014 на загальну
суму 1134868, 19 грн., що підтверджується
наявними у матеріалах справи копіями
видаткових накладних (арк. с.53-14 том 1).

Відповідач, відповідно до п. 3.3
договору, здійснив часткове повернення
товару на суму 327951, 22 грн., що
підтверджується накладними на
повернення товару, які містяться у
матеріалах справи (арк. с. 142-200 том 1, арк.
с. 1-35 том 2).

Заперечення відповідача, викладені у
відзиві на позов, щодо того, що
відповідач не приймав товар,
поставлений згідно наданих позивачем
до суду видаткових накладних, оскільки
деякі з вищезазначених накладних не
підписані, деякі скріплені печаткою та
деякі підписані особою повноваження
якої не можливо встановити,
господарський суд не приймає до уваги з
нижченаведених підстав.

Відповідно до п. 4.5 договору обов'язок
повернення постачальнику двох
примірників підписаних видаткових
накладних протягом 5-ти робочих днів з
дати їх отримання покладається на
покупця.

Товар, який був поставлений позивачем
відповідачу згідно оспорюваних
видаткових накладних, був частково
повернутий відповідачем позивачу на
підставі п. 3.3 договору, за кожною
видатковою накладною, у тому числі й не
підписано та/або не скріпленою
печаткою відповідача, за період з 15.04.2014
по 15.07.2014, що підтверджується
накладними на повернення товару, які
містяться у матеріалах справи (арк. с.
142-200 том 1, арк. с. 1-35 том 2).

Крім того, між позивачем та
відповідачем було складено та
підписано акт звірки
взаєморозрахунків станом на 01.09.2014, в
якому відповідач визнав
заборгованість перед позивачем у
розмірі 859365, 91 грн. (арк. с. 81-83 том 2).

Таким чином, несплаченою залишається
вартість поставленого товару у сумі
859365, 91 грн..

З акту звірки взаєморозрахунків
вбачається, що позивач не погодився з
розрахованою сумою заборгованості
відповідача, а саме зазначивши, що ним
не було прийнято повернутий товар на
суму 543, 12 грн., а тому, на думку позивача,
заборгованість відповідача складає
859909, 03 грн., у зв'язку з чим позивач
звернувся до суду з вимогою стягнути з
відповідача вищезазначену суму боргу.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України (далі - ГК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 265 ГК України встановлено,
що за договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та
ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином відповідно до
закону та договору. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору у господарському
суді відповідачем не заперечено факт
отримання товару за представленими
накладними та не надано доказів повної
оплати або повернення переданого
товару на суму 859365,91 грн., а відтак,
позовна вимога про стягнення з
відповідача суми основного боргу
підлягає частковому задоволенню у
розмірі 859365, 91 грн.

Господарський суд не приймає до уваги
твердження позивача щодо неприйняття
товару відповідно до п. 3.3 договору на
суму 543, 12 грн., у зв'язку з пропущенням
строку на повернення товару з огляду
на наступне.

У наданих до суду накладних на
повернення товару не міститься
посилань на видаткові накладні, за
якими здійснювалось повернення товару,
а тому у суду відсутня можливість
встановити факт пропущення строку на
повернення товару за окремими видами
друкованої продукції за накладними на
повернення від 21.07.2014 № 357, від 21.08.2014 №
1836 та від 28.07.2014 № 383, на які посилається
позивач у акті звірки
взаєморозрахунків станом на 01.09.2014 (арк.
с. 81-83 том 2).

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
стягуються з відповідача на користь
позивача пропорційно задоволеним
вимогам, а саме у розмірі 17187, 32
грн.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" встановлено, що судовий
збір справляється у відповідному
розмірі від мінімальної заробітної
плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 8 Закону України "Про
державний бюджет України на 2013 рік" від
06.12.2012 № 5515-VI з грудня 2013 встановлена
мінімальна заробітна плата у розмірі
1 218 грн.

Відповідно до п. п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру ставка судового
збору становить 2 відсотки ціни позову,
але не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат.

Отже, відповідно до вказаних вище
вимог, за подання позовної заяви про
стягнення 859909, 03 грн. позивач повинен
був сплатити суму судового збору у
розмірі 17198, 18 грн., в той час як
відповідно до платіжного доручення від
04.09.2014 № 2712 позивач сплатив судовий
збір у розмірі 17234, 69 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про
судовий збір" сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду в
разі зменшення розміру позовних вимог
або внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

У випадках, установлених пунктом 1
частини першої цієї статті, судовий
збір повертається в розмірі
переплаченої суми.

Таким чином, зайво сплачений судовий
збір у розмірі 36, 51 грн. підлягає
поверненню позивачу з Державного
бюджету України.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма
"Бізнесконтакт" (49089, м. Дніпропетровськ,
вул. Автотранспортна, 2, оф. 307-В,
ідентифікаційний код 38115104) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Едіпресс Україна"
(03150, м. Київ, вул. Димитрова, 5, корп. 10А,
ідентифікаційний код 31057188) основний
борг у розмірі 859365, 91 грн. та 17187, 32 грн.
витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішення
законної сили.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України
"Про судовий збір", видати ухвалу про
повернення Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма
"Бізнесконтакт" (49089, м. Дніпропетровськ,
вул. Автотранспортна, 2, оф. 307-В,
ідентифікаційний код 38115104) з
Державного бюджету України суму зайво
сплаченого судового збору у розмірі 36,
51 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 17.12.2014

Суддя В.І. Ярошенко