м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/21210/14 17.12.14

За позовом Публічного
акціонерного товариства "ЄВРОПЕЙСЬКИЙ
ГАЗОВИЙ БАНК"

до Приватного підприємства
"Л-ДЖАСТІС"

про стягнення
заборгованості у розмірі 18721397,96 грн.

Суддя Гулевець О.В.

Представники сторін :

Від позивача: Оберемко Р.А.
(дов.)

Від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні 17.12.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі відповідно до
положень ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Публічне акціонерне
товариство "ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК"
звернувся до Господарського суду міста
Києва з позовом про стягнення з
відповідача - Приватного підприємства
"Л-ДЖАСТІС" 18 721 397,96 грн. заборгованості
за Кредитним договором №710-250613 від
25.06.2013р., з яких: 16 894 332,27 грн. -
заборгованість по кредиту, 746 127,78 грн. -
прострочена заборгованість по
процентах, 1 071 483,64 грн. - пеня за
несвоєчасне повернення основної суми
кредиту, 9 454,27 грн. - пеня за несвоєчасну
сплату процентів.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.10.2014р. порушено провадження
у справі № 910/21210/14 та призначено її до
розгляду у судовому засіданні на
29.10.2014р.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.10.2014р. розгляд справи
№910/21210/14 відкладено на 25.11.2014р.

Представник позивача - Публічного
акціонерного товариства "ЄВРОПЕЙСЬКИЙ
ГАЗОВИЙ БАНК" в судовому засіданні
25.11.2014р. надав суду документи по справі
та клопотання про продовження строку
вирішення спору, просив задовольнити
дане клопотання.

Представник відповідача - Приватного
підприємства "Л-ДЖАСТІС" у судове
засідання 25.11.2014р. не з'явився, вимог
ухвали Господарського суду м. Києва
№910/21210/14 від 06.10.2014р. не виконав, про
причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.11.2014р. продовжено строк
вирішення спору у справі № 910/21210/14 на 15
(п'ятнадцять) днів та відкладено
розгляд справи на 09.12.2014р.

09.12.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача - Приватного підприємства
"Л-ДЖАСТІС" надійшов відзив на позовну
заяву.

Представник відповідача - Приватного
підприємства "Л-ДЖАСТІС" у судове
засідання 09.12.2014р. не з'явився.

Представник позивача - Публічного
акціонерного товариства "ЄВРОПЕЙСЬКИЙ
ГАЗОВИЙ БАНК" в судовому засіданні
09.12.2014р. надав суду пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.12.2014р. розгляд справи №
910/21210/14 відкладено на 17.12.2014р.

Представник позивача - Публічного
акціонерного товариства "ЄВРОПЕЙСЬКИЙ
ГАЗОВИЙ БАНК" в судовому засіданні
17.12.2014р. надав пояснення по суті
позовних вимог, підтримав позовні
вимоги, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Приватного
підприємства "Л-ДЖАСТІС" у судове
засідання 17.12.2014р. не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення, в судовому засіданні
17.12.2014р. було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення,
відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позову, всебічно і повно
з'ясувавши всі обставини справи,
оцінивши докази, які мають значення для
вирішення спору, вислухавши
представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

25.06.2013р. між Публічним акціонерним
товариством "ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ
БАНК" (позивач, банк) та Приватним
підприємством "Л-ДЖАСТІС" (позичальник,
відповідач) укладено Кредитний договір
№710-250613 (далі - Кредитний договір),
відповідно до умов якого банк
зобов'язався відкрити позичальнику
відновлювальну кредитну лінію з
загальним лімітом 65 000 000,00 грн., цільове
призначення: поповнення оборотних
коштів, терміном по 24 червня 2014 року із
сплатою процентів, за користування
кредитом в межах строку, у розмірі 26%
річних.

Пунктом 2.3. Кредитного договору
визначено, що сплата процентів
здійснюється з останнього робочого дня
звітного місяця по 25 число місяця,
наступного за місяцем нарахування
процентів, в день закінчення строку, на
який надано кредит, у відповідності до
п. 1.2. Кредитного договору, в день
дострокового погашення заборгованості
або його частини, або в день
дострокового розірвання договору.
Моментом (днем) сплати процентів
визнається день зарахування коштів на
відповідний рахунок банку.

Відповідно до п. 4.1.2. Кредитного
договору, банк зобов'язався надати
позичальнику кредитні кошти в межах
кредитної лінії окремими траншами.

Згідно із п. 4.2.1. Кредитного договору,
позичальник зобов'язався
використовувати кредит на визначені
Договором цілі та повернути банку
кредитні кошти у повному обсязі у строк
до 24.06.2014р., сплатити проценти за
користування кредитними коштами, а
також усі штрафні санкції та комісії у
разі їх виникнення згідно умов цього
договору та чинного законодавства.

Відповідно до п. 6.2. Кредитного
договору, за порушення строків
повернення кредитних коштів та/або
сплати процентів та комісій за
користування кредитними коштами,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період
за який стягується пеня за кожен день
прострочки.

27.06.2013р. між сторонами укладено Договір
про внесення змін до Кредитного
договору, відповідно до якого сторони
вирішили викласти п. 2.2. Кредитного
договору у наступній редакції: За
користування кредитними коштами
процентна ставка встановлюється в
розмірі: 26% процентів річних за період з
дня надання кредиту по 26 червня 2013 року
включно; 23,5% процентів річних за період
з 27 червня 2013 року по 02 липня 2013 року
включно; 26% процентів річних за період з
03 липня 2013 року включно до повного
виконання позичальником зобов'язань по
Договору.

23.08.2013р. між сторонами укладено Договір
про внесення змін до Кредитного
договору, відповідно до якого сторони
погодили встановити строк сплати
процентів по Кредитному договору за
липень 2013 по 30 серпня 2013 року включно.

Свої зобов'язання за Договором кредиту
позивач виконав, надавши відповідачу
кредитні кошти, що підтверджується
виписками з особових рахунків.

Проте, відповідач, в порушення своїх
зобов'язань за Кредитним договором,
кредитні кошти, у встановлений
договором строк, в повному обсязі не
повернув, у зв'язку з чим, позивач
звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача - Приватного
підприємства "Л-ДЖАСТІС" 18 721 397,96 грн.
заборгованості за Кредитним договором
№710-250613 від 25.06.2013р., з яких: 16 894 332,27 грн. -
заборгованість по кредиту, 746 127,78 грн. -
прострочена заборгованість по
процентах, 1071483,64 грн. - пеня за
несвоєчасне повернення основної суми
кредиту, 9454,27 грн. - пеня за несвоєчасну
сплату процентів.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України
визначено, що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

З системного аналізу вищевикладених
положень, суд дійшов висновку, що між
сторонами склалися кредитні відносини,
які регулюються нормами параграфу 2
Розділу ІІІ Книги п'ять Цивільного
кодексу України.

В силу положень ст. 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України
позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок. Позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів належних йому.

Як свідчать матеріали справи,
відповідачем були порушені договірні
зобов'язання в частині своєчасного
повернення кредиту, оплати відсотків
(процентів) за користування кредитом,
внаслідок чого у відповідача виникла
заборгованість за кредитом у розмірі
16894332,27 грн. та заборгованість за
процентами у розмірі 746127,78 грн.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, позовні
вимоги в частині стягнення
заборгованості за кредитом у розмірі
16894332,27 грн. та заборгованість за
процентами у розмірі 746127,78 грн.
визнаються судом обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Позивачем, також, заявлено про
стягнення пені за несвоєчасне
повернення кредиту у розмірі 1071483,64 грн.
(нарахована за періоди з 25.06.2014р. по
25.06.2014р., з 26.06.2014р. по 26.06.2014р., з 27.06.2014р.
по 16.07.2014р., з 17.07.2014р. по 28.09.2014р.), пені за
несвоєчасну сплату процентів в розмірі
9454,27 грн. (нараховану за період з 26.08.2014р.
по 25.09.2014р., з 26.09.2014р. по 28.09.2014р.).

Стаття 611 чинного Цивільного кодексу
України передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. (ч. 1
ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Суб'єктами права застосування штрафних
санкцій є учасники відносин у сфері
господарювання, зазначені у статті 2
цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до п. 6.2. Кредитного
договору, за порушення строків
повернення кредитних коштів та/або
сплати процентів та комісій за
користування кредитними коштами,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період
за який стягується пеня за кожен день
прострочки.

Розрахунок пені за несвоєчасне
повернення кредиту та пені за
несвоєчасну сплату процентів,
здійснений позивачем є арифметично
вірним, у зв'язку з чим, позовні вимоги
про стягнення 1071483,64 грн. - пені за
несвоєчасне повернення основної суми
кредиту та 9454,27 грн. - пені за
несвоєчасну сплату процентів
підлягають задоволенню.

Відповідач, заперечуючи позовні
вимоги, зазначає, що 03.12.2014ор.
відповідач надіслав на адресу позивача
лист №10312 про зарахування грошових
коштів у розмірі 10983520,04 грн. в рахунок
погашення заборгованості за Кредитним
договором.

Згідно із ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або в повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних
вимог є способом припинення одночасно
двох зобов'язань в одному із яких одна
сторона є кредитором, боржником, а в
другому навпаки (боржник у першому
зобов'язанні є кредитором у другому).

Крім того, вимоги які можуть підлягати
зарахуванню мають відповідати таким
умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за
одним зобов'язанням є боржником за
іншим, а боржник за першим
зобов'язанням є кредитором за другим); 2)
бути однорідними (зараховуватися
можуть вимоги про передачу речей
одного роду, у зв'язку з чим зарахування
як спосіб припинення зазвичай
застосовується до зобов'язань по
передачі родових речей, зокрема
грошей). Правило про однорідність вимог
розповсюджується на їх правову
природу, але не стосується підстави
виникнення такої вимоги. Отже,
допускається зарахування однорідних
вимог, які випливають із різних підстав
(різних договорів тощо); 3) строк
виконання щодо таких вимог настав, не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги.

Водночас, із наявних у матеріалах
справи доказів вбачається, що рішенням
виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб №57
від 16.07.2014 року, прийнятого на підставі
постанови Правління Національного
банку України №424 від 16.07.2014р. "Про
віднесення Публічного акціонерного
товариства "ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК"
до категорії неплатоспроможних", у
позивача - Публічного акціонерного
товариства "ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК"
запроваджено тимчасову адміністрацію.

Відповідно до пункту 3 рішення
виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб №57
від 16.07.2014 року, призначено
уповноваженою особою Фонду за
тимчасову адміністрацію в АТ
"ЄВРОГАЗБАНК" Ковальова Віктора
Михайловича.

Положеннями статті 76 Закону України
"Про банки і банківську діяльність" від
07.12.2000р. № 2121-III передбачено, що
Національний банк України не пізніше
дня, наступного за днем прийняття
рішення про віднесення банку до
категорії неплатоспроможних,
повідомляє про це рішення Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб для
вжиття ним заходів, передбачених
Законом України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб".

Статтею 1 закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
від 23.02.2012р. № 4452-VI визначено, що цим
законом встановлюються правові,
фінансові та організаційні засади
функціонування системи гарантування
вкладів фізичних осіб, повноваження
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб (далі - Фонд), порядок виплати
Фондом відшкодування за вкладами, а
також регулюються відносини між
Фондом, банками, Національним банком
України, визначаються повноваження та
функції Фонду щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і
законних інтересів вкладників банків,
зміцнення довіри до банківської
системи України, стимулювання
залучення коштів у банківську систему
України, забезпечення ефективної
процедури виведення неплатоспроможних
банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із
створенням і функціонуванням системи
гарантування вкладів фізичних осіб,
виведенням неплатоспроможних банків з
ринку та ліквідації банків,
регулюються цим Законом, іншими
законами України, нормативно-правовими
актами Фонду та Національного банку
України.

Частиною 5 статті 36 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" визначено, що під час тимчасової
адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та
інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна
банку, звернення стягнення на майно
банку, накладення арешту на кошти та
майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені),
інших фінансових (економічних) санкцій
за невиконання чи неналежне виконання
зобов'язань перед кредиторами та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів);

4) зарахування зустрічних однорідних
вимог, якщо це може призвести до
порушення порядку погашення вимог
кредиторів, встановленого цим Законом.

Згідно абз. 3 пункту 2 та пункту 3 ст. 46
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб", з
дня призначення Уповноваженої особи,
строк виконання всіх грошових
зобов'язань банку вважається таким, що
настав, а вимоги за зобов'язаннями
банку, що виникли під час проведення
ліквідації, можуть пред'являтися
тільки в межах ліквідаційної
процедури.

З огляду на те, що у позивача - ПАТ
"ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК"
запроваджено тимчасову адміністрацію,
то відповідно до ст. 36 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб" під час тимчасової
адміністрації не здійснюється
зарахування зустрічних однорідних
вимог, якщо це може призвести до
порушення порядку погашення вимог
кредиторів, встановленого цим Законом.

У відповідності до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи те, що розмір невиконаного
зобов'язання за Кредитним договором
№710-250613 від 25.06.2013р. підтверджується
матеріалами справи та не спростований
відповідачем, позовні вимоги про
стягнення заборгованості за даним
Кредитним договором підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року
за подання позовних заяв майнового
характеру ставка судового збору
встановлюється у розмірі 2 відсотків
ціни позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір" від 08.06.2011
року №3674-VI від сплати судового збору
звільняється уповноважена особа Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб - у
справах, пов'язаних із здійсненням
тимчасової адміністрації та
ліквідації банку.

Враховуючи, те що ПАТ "ЄВРОПЕЙСЬКИЙ
ГАЗОВИЙ БАНК" звільнене, від сплати
судового збору згідно статті 5 Закону
України "Про судовий збір", то у
відповідності до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір стягується з
відповідача в доход Державного
бюджету України.

Враховуючи те, що розмір позовних вимог
становить 18721397,96 грн., тому з
відповідача з відповідача в доход
Державного бюджету України підлягає
стягненню судовий збір у розмірі 73080,00
грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного
підприємства "Л-ДЖАСТІС" (04073, м. Київ,
проспект Московський, 16, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "ЄВРОПЕЙСЬКИЙ
ГАЗОВИЙ БАНК" (04073, м. Київ, проспект
Московський, 16, ) 16 894 332
(шістнадцять мільйонів вісімсот
дев'яносто чотири тисячі триста
тридцять дві) грн. 27 коп. -
заборгованості по кредиту, 746 127 (сімсот
сорок шість тисяч сто двадцять сім) грн.
78 коп. - заборгованості по процентах, 1 071
483 (один мільйон сімдесят одну тисячу
чотириста вісімдесят три) грн. 64 коп. -
пені за несвоєчасне повернення
основної суми кредиту, 9 454 (дев'ять
тисяч чотириста п'ятдесят чотири) грн. 27
коп. - пені за несвоєчасну сплату
процентів.

3. Стягнути з Приватного
підприємства "Л-ДЖАСТІС" (04073, м. Київ,
проспект Московський, 16, ) в доход Державного бюджету
України 73080 (сімдесят три тисячі
вісімдесят) грн. 00 коп. витрат по сплаті
судового збору.

4. Після набрання рішенням
законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 22.12.2014р.

Суддя
О.В. Гулевець