ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2014 року
Справа № 904/4502/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Прокопенко А.Є.
(доповідач)

суддів: Дмитренко Г.К., Крутовських В.І.
(зміна складу судової колегії
відбулась на підставі розпорядження
секретаря судової палати Кузнецової
І.Л. від 05.12.2014р.)

при секретарі судового засідання:
Однорог О.В.

Представники сторін:

від позивача: Кузіна І.М. представник,
довіреність №42 від 21.01.14;

від відповідача-1: Сагайдак А.В.
представник, довіреність №б/н від
20.08.14;

представник відповідача-2 у судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "СП "Арізона",
м.Дніпропетровськ на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 21.08.2014р. у справі №904/4502/14

за позовом публічного акціонерного
товариства "Таскомбанк", м.Київ

до відповідача-1 товариства з обмеженою
відповідальністю "СП "Арізона",
м.Дніпропетровськ

відповідача-2 товариства з обмеженою
відповідальністю "Автокомплект",
м.Дніпропетровськ

про солідарне стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитом 1030303,98
доларів США, заборгованості за
відсотками 16313,15 доларів США, пені 38608,99
доларів США

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 21.08.2014р.
по справі №904/4502/14 (суддя Новікова Р.Г.)
позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "Таскомбанк"
до товариства з обмеженою
відповідальністю "СП "Арізона" та
товариства з обмеженою
відповідальністю "Автокомплект" про
солідарне стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитом в сумі
1030303,98 доларів США, заборгованості за
відсотками в сумі 16313,15 доларів США,
пені в сумі 38608,99 доларів США
задоволено.

Не погодившись з зазначеним рішенням
господарського суду, товариство з
обмеженою відповідальністю "СП
"Арізона" звернулось до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, посилаючись на неправильну
юридичну оцінку обставин справи,
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що в
матеріалах справи відсутні як належні
докази систематичності порушень
позичальника, так і докази направлень
будь-яких вимог щодо погашення
заборгованості з належними
розрахунками такої заборгованості.
Встановлення позивачем процентної
ставки за користування кредитними
коштами в розмірі 15% починаючи з 01.03.2014р.
є незаконною та необґрунтованою за
відсутності належного повідомлення
позичальника про зміну процентної
ставки, що не узгоджується з пунктом 6.4
договору, у зв'язку з чим всі розрахунки
заборгованості є помилковими.

Щодо порушень норм процесуального
права, скаржник вказує, що
господарський суд, прийнявши зміну
позовних вимог позивача без доказів її
вручення відповідачам-1 та 2, допустив
порушення вимог ст.ст.57,63
Господарського процесуального кодексу
України. Статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України не
передбачено право позивача на подання
уточнення позовних вимог, а зміна
предмета або підстав позову
допускається лише до початку розгляду
господарським судом справи по суті.

також скаржник зазначає, що
господарський суд не перевірив
можливість зменшення розміру пені
згідно п.3 ст.83 Господарського
процесуального кодексу України. Станом
на 03.10.2013р. позивач, надаючи 557 574 дол.США,
купив цю валюту за курсом 799,3 за 100
дол.США, що склало 4456688,98 грн., а
повернення 02.04.2014р. цього траншу
відповідачем мало відбутись за курсом
111,062 грн. за 100 дол.США, що складає 6192416,84
грн., тобто збитків позивачу не завдано,
що безпосередньо має впливати на
розмір пені, яка підлягає стягненню.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
просить залишити рішення без змін
(а.с.160-163).

13.11.2014р. товариством з обмеженою
відповідальністю "СП "Арізона" надано
до апеляційного господарського суду
мирову угоду від 13.11.2014р., яка підписана
та скріплена печаткою товариства з
обмеженою відповідальністю "СП
"Арізона".

Судова колегія зазначає, що в силу
статті 78 Господарського
процесуального кодексу України
підписана всіма сторонами мирова угода
затверджується місцевим господарським
судом, суд апеляційної інстанції не
наділений такими повноваженнями.

05.12.2014р. від товариства з обмеженою
відповідальністю "СП "Арізона" надійшла
заява про зупинення провадження у
даній справі до набрання законної сили
судовим рішенням Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська в
цивільній справі №200/10934/14-ц за позовом
публічного акціонерного товариства
"Таскомбанк" до Кротової Інни Павлівни,
Божко Катерини Павлівни, третя особа -
товариство з обмеженою
відповідальністю "СП "Арізона" про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Скаржник зазначає, що дана справа,
предметом якої є стягнення
заборгованості за кредитним договором
№НК 497 від 09.09.2013р., пов'язана з
цивільною справою №200/10934/14-ц, оскільки
цивільний позов мотивовано
невиконанням позичальником -
товариством з обмеженою
відповідальністю "СП "Арізона"
зобов'язань за кредитним договором №НК
497 від 09.09.2013р. Виконання зобов'язань за
вказаним кредитним договором
забезпечено шляхом укладання
іпотечних договорів з Кротовою Інною
Павлівною та Божко Катериною
Павлівною. Предметом іпотеки є
домоволодіння, розташоване за адресою:
м.Дніпропетровськ, вул.Рибінська,27, та
земельні ділянки, розташовані за
адресою: м.Дніпропетровськ,
вул.Рибінська,27 та вул. Рибінська,29.

Судова колегія не вбачає підстав для
задоволення заяви і зупинення
провадження по даній справі, оскільки у
випадку встановлення районним судом
істотних для справи обставин
товариство з обмеженою
відповідальністю "СП "Арізона" не
позбавлено права на перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами
в порядку статей 112-114 Господарського
процесуального кодексу України.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду, дослідивши та
проаналізувавши матеріали справи,
вислухав пояснення присутніх у судових
засіданнях представників позивача та
відповідача-1, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення
підлягає залишенню без змін виходячи з
наступного.

09.09.2013р. між публічним акціонерним
товариством "Таскомбанк" (далі - банк) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "СП "Арізона" (далі -
позичальник) був укладений кредитний
договір №НК 497, згідно п.1.1 якого банк
надає грошові кошти позичальнику у
вигляді кредитної лінії, що
поновлюється (передбачає поновлення
кредитування в порядку, передбаченому
пунктом 2.4 договору) у розмірі, на строк
та на умовах, передбачених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кошти, одержані в рахунок кредитної
лінії, сплатити проценти та комісію за
користування кредитною лінією та
виконати свої зобов'язання у повному
обсязі та у строки, передбачені цим
договором.

Згідно пункту 1.2 кредитного договору
розмір ліміту кредитної лінії на дату
підписання договору складає 1250000
доларів США. Розмір ліміту кредитної
лінії змінюється відповідно до графіку
зміни розміру кредитної лінії,
наведеному в додатку №1, що є
невід'ємною частиною цього договору.

В пункті 1.3 кредитного договору сторони
узгодили, що строк користування
кредитною лінією з 09.09.2013р. по 08.09.2016р.
включно з урахуванням Графіку.

Згідно Графіку зміни розміру ліміту
кредитної лінії, наведеному у додатку
№1 до кредитного договору №НК 497 від
09.09.2013р., сторони встановили, що
погашення кредитної лінії (договірне
списання ліміту кредитної лінії)
здійснюється в сумі і терміни
відповідно до Графіку, а саме:

- 09.09.2013р. (початок періоду дії ліміту
кредитної лінії) - 30.06.2016р. (кінцевий
термін періоду дії ліміту кредитної
лінії) - 1250000доларів США (розмір ліміту
кредитної лінії, встановленої на
період) - 312500доларів США (сума до
погашення на кінець періоду);

- 01.07.2016р. (початок періоду дії ліміту
кредитної лінії) - 31.07.2016р. (кінцевий
термін періоду дії ліміту кредитної
лінії) - 937500доларів США (розмір ліміту
кредитної лінії, встановленої на
період) - 312500доларів США (сума до
погашення на кінець періоду);

- 01.08.2016р. (початок періоду дії ліміту
кредитної лінії) - 31.08.2016р. (кінцевий
термін періоду дії ліміту кредитної
лінії) - 625000доларів США (розмір ліміту
кредитної лінії, встановленої на
період) - 312500доларів США (сума до
погашення на кінець періоду);

- 01.09.2016р. (початок періоду дії ліміту
кредитної лінії) - 08.09.2016р. (кінцевий
термін періоду дії ліміту кредитної
лінії) - 1250000доларів США (розмір ліміту
кредитної лінії, встановленої на
період) - 312500доларів США (сума до
погашення на кінець періоду).

Згідно з пунктом 1.6 кредитного договору
кредитування позичальника
здійснюється банком у межах ліміту
кредитної лінії та строку,
встановлених цим договором, з періодом
безперервного користування траншами в
рамках кредитної лінії не більше ніж 180
календарних днів.

Під "траншем в рамках кредитної лінії" в
даному договорі розуміється частина
кредиту/сума кредитних коштів, наданих
позичальнику одним платежем/сумою в
межах ліміту кредитної лінії.

Початком безперервного користування
траншем в рамках кредитної лінії
вважається перший день, починаючи з
якого виникла та безперервно існувала
заборгованість позичальника за
траншем кредитної лінії.

Датою закінчення безперервного
користування траншем в рамках
кредитної лінії вважається день, по
закінченні якого зафіксована
відсутність заборгованість
позичальника за траншем кредитної
лінії.

Погашення кожного виду траншу
кредитної лінії повинно здійснюватись
не пізніше дати закінчення зазначеного
періоду безперервного користування
траншем в рамках кредитної лінії, але
не пізніше дати обнуління ліміту
кредитної лінії, встановленої в пункті
1.2 договору та в строк, передбачений
пунктом 3.1 договору. Якщо строк
погашення траншу кредитної лінії
припадає на день, що не є банківським,
то погашення повинно бути здійснене не
пізніше останнього банківського дня
строку сплати платежу.

Заборгованість за траншем кредитної
лінії, не погашену після закінчення
періоду безперервного користування
траншем в рамках кредитної лінії,
та/або закінчення строку, зазначеного в
пункті 3.1 договору, банк обліковує як
прострочену заборгованість за
кредитами.

Відповідно до пункту 3.1 кредитного
договору погашення заборгованості за
кредитною лінією здійснюється по
08.09.2016р. включно, у відповідності із
змінами розміру ліміту кредитної
лінії, встановленими у Графіку.

При цьому, при зміні розміру ліміту
кредитної лінії відповідно Графіку,
строком погашення заборгованості за
кредитною лінією, що перевищує розмір
ліміту кредитної лінії, встановлений
на наступний термін користування нею, є
день, що передує дню, з якого починає
діяти новий розмір кредитної лінії
відповідно Графіку.

Договором №1 від 03.10.2013р. про внесення
змін та доповнень до кредитного
договору №НК 497 від 09.09.2013р. пункт 2.3 був
викладений в новій редакції.

Договором №2 від 13.12.2013р. про внесення
змін та доповнень до кредитного
договору №НК 497 від 09.09.2012р. пункти 1.4, 2.2,
6.4 та підпункт 5.3.17.1 були викладені в
новій редакції.

Зокрема, пунктом 1.4 було змінено розмір
плати за користування кредитними
коштами та зазначено про збільшення
процентної ставки з 11,5% річних до 13%
річних. Також встановлено, що розмір
процентної ставки за цим договором не
може перевищувати 16% річних замість 14%,
визначених раніше.

Відповідно до пункту 6.4 кредитного
договору (з урахуванням змін, внесених
договором №2 від 13.12.2013р.) у випадку
невиконання або порушення
позичальником більше ніж на 10% вимог
підпунктів 5.3.10 та/або 5.3.11 та/або 5.3.17.1
та/або 5.3.17.2 цього договору та/або у
випадку невиконання/неналежного
виконання або порушення позичальником
однієї з умов/вимог, встановлених в
підпунктах 5.3.12 та/або 5.3.13 та/або 5.3.14
та/або 5.3.15 та/або 5.3.16 та/або 5.3.17.3 та/або
5.3.17.4 та/або 5.3.17.5 та/або 5.3.18 цього
договору банк має право встановити
процентну ставку за користування
кредитними коштами на рівні 15% річних
(або 18% річних у разі застосування
максимальної відсоткової ставки), з 1
числа місяця, наступного за місяцем, в
якому були порушені вищезазначені
зобов'язання, та банк має право
вимагати дострокового погашення
заборгованості по кредиту, а
позичальник, в разі отримання
відповідної вимоги, зобов'язаний
здійснити таке погашення в повному
обсязі. У випадку виконання
позичальником зазначених вимог,
процентна ставка за користування
кредитними коштами встановлюється у
розмірі, передбаченому пунктом 1.4 цього
договору, з 1 числа місяця, наступного
за місяцем, в якому були виконані
зазначені вимоги.

Відповідно до підпункту 5.1.3 кредитного
договору банк має право відмовити
позичальнику в подальшому
кредитуванні в рахунок кредитної лінії
в будь-якому випадку, в тому числі, при
настанні нижченаведених обставин, які
визначені сторонами як такі, що явно
свідчать про те, що кредитні кошти не
будуть своєчасно повернені:

- при порушенні позичальником
зобов'язань, передбачених пунктом 5.3
договору;

- при погіршенні фінансового стану
позичальника або відсутності
достатнього забезпечення повернення
кредитної лінії, комісій та процентів;

- при порушенні господарським судом
провадження у справі про банкрутство
позичальника;

- якщо відносно позичальника, його
майна є рішення чи вчинена дія з боку
будь-яких державних органів або
органів чи осіб, що мають відповідні
повноваження, які істотно ускладнюють
чи роблять неможливим вільне
розпорядження майном позичальника.

Згідно підпункту 5.1.4 кредитного
договору при настанні обставин,
визначених в підпункті 5.1.3 цього
договору, банк має право відмовити
позичальнику у подальшому
кредитуванні по цьому договору без
укладення будь-якого договору про
внесення змін та доповнень до нього.

У випадку такої відмови банк направляє
позичальнику відповідне повідомлення.
При цьому строк виконання
позичальником своїх зобов'язань
(повернення кредитної лінії, сплати
процентів та комісій за користування
нею та інших платежів, передбачених
договором) за взаємною згодою сторін,
вважається таким, що настав, а банк
вважається таким, що відмовився від
подальшого кредитування на тридцятий
календарний день з дня направлення
позичальнику повідомлення.

Сторони досягли згоди, що датою, з якої
починається відлік зазначеного вище
строку, вважається дата, зазначена на
квитанції, яка надається банку
відділенням зв'язку при відправленні
листа з повідомленням про вручення на
адресу позичальника, зазначену в
реквізитах цього договору, або за
адресою, повідомленою позичальником
згідно підпункту 5.3.4 цього договору.

З метою забезпечення виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором 09.09.2013р. між публічним
акціонерним товариством «Таскомбанк»
(далі - кредитор), товариством з
обмеженою відповідальністю
«Автокомплект» (далі - поручитель) та
товариством з обмеженою
відповідальністю «СП «Арізона» (далі -
боржник) був підписаний договір поруки
№Т04.03.2008 І 1348 (далі - договір поруки).

Згідно п.1.1 цього договору поручитель
зобов'язується відповідати перед
кредитором на засадах солідарного
боржника за виконання боржником
зобов'язань згідно кредитного договору
№НК497 від 09.09.2013р., укладеного між
кредитором і боржником зі всіма
можливими змінами та доповненнями до
нього, включаючи також ті, що можуть
бути укладені в майбутньому.

Відповідно до пункту 3.3 договору поруки
у випадку невиконання або неналежного
виконання боржником зобов'язань, що
випливають з кредитного договору,
поручитель відповідає перед
кредитором як солідарний боржник в
тому ж обсязі, що і боржник.

В розділі 4 договору поруки сторони
передбачили, що у випадку невиконання
зобов'язань боржником в строки,
визначені кредитним договором,
кредитор звертається з письмовою
вимогою на адресу поручителя та копію
надсилає боржнику. У разі одержання
вищевказаної вимоги кредитора
поручитель зобов'язується повідомити
про це боржника протягом 2 робочих днів
з моменту її отримання. Поручитель не
пізніше 20 робочих днів з дня отримання
вимоги кредитора зобов'язаний погасити
суму в розмірі, визначеному у вимозі.

Договором №1 від 19.12.2013р. про внесення
змін та доповнень до договору поруки
№Т04.03.2008 І 1348 від 09.09.2013р. сторони
виклали пункти 1.1, 2.2, 3.1, 3.2 та підпункт
6.4.1 пункту 6.4 в новій редакції. Зміни
були обумовлені внесенням згідно
договору №2 від 13.12.2013р. змін щодо
розміру процентної ставки до
кредитного договору №НК 497 від 09.09.2013р.

На виконання умов кредитного договору
банком перераховано позичальнику
грошові кошти 03.10.2013р. - 557547 доларів США,
13.12.2013р. - 162730 доларів США, 19.12.2013р. - 310000
доларів США (а.с.26).

У зв'язку з невиконанням позичальником
своїх зобов'язань з повернення траншу в
рамках кредитної лінії в сумі 557547
доларів США, яке мало бути виконано в
строк до 01.04.2014р., банк звернувся до
господарського суду з даним позовом, в
якому просив стягнути солідарно з
позичальника та поручителя (з
врахуванням заяви про уточнення
позовних вимог від 11.08.2014р.)
заборгованість за кредитом в сумі
1030303,98 доларів США, заборгованість за
відсотками в сумі 16313,15 доларів США,
пені в сумі 38608,99 доларів США.

Доказів виконання відповідачами
зобов'язань за кредитним договором
матеріали справи не містять.

До матеріалів справи позивачем надано
листи №770 від 07.05.2014р. та №773 від 07.05.2014р.,
адресовані відповідачам.

В цих листах позивач повідомляє про
порушення ТОВ "СП"Арізона" зобов'язань
за кредитним договором (щодо погашення
заборгованості за кредитною лінією до
закінчення строку, визначеного пунктом
1.3 договору, сплати нарахованих
процентів та комісії в установлені
строки; забезпечення переведення 100%
щомісячних чистих грошових надходжень
від основної діяльності на рахунки
позичальника в банку; використання
кредитних коштів за цільовим
призначенням).

Позивач вказує на наявність
простроченої заборгованості за
кредитом в сумі 557573,98 доларів США,
заборгованості по сплаті відсотків в
сумі 7323,27 доларів США, заборгованості
зі сплати відсотків на прострочену
частину кредиту в сумі 8131,28 доларів США,
пені за несвоєчасне погашення кредиту
в сумі 8966,95 доларів США.

Враховуючи наведені обставини та
посилаючись на підпункти 5.1.3, 5.1.4 та
пункт 6.4 кредитного договору, позивач
зазначає про відмову у подальшому
кредитуванні та просить погасити всю
суму боргу за кредитним договором в
строк 30 календарних днів з дати
направлення цієї вимоги.

Згідно поштового реєстру №187 та
фіскального чеку №9396 від 08.05.2014р., лист
№770 від 07.05.2014р. був направлений на
адресу товариства з обмеженою
відповідальністю "СП "Арізона" (49049, м.
Дніпропетровськ, вул. Далека, оф.2)
08.05.2014р.

Лист-вимога №773 від 07.05.2014р.,
адресований товариству з обмеженою
відповідальністю «Автокомплект»,
отриманий останнім 20.05.2014р. згідно
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

Доводи скаржника про те, що в
матеріалах справи відсутні як належні
докази систематичності порушень
позичальника, так і докази направлень
будь-яких вимог щодо погашення
заборгованості з належними
розрахунками такої заборгованості
спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ст.ст.525,526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Статтею 611 Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(стаття 549 названого Кодексу).

Пунктом 6.1 кредитного договору
передбачено, що при невиконанні
зобов'язань по погашенню
заборгованості за кредитною лінією
та/або сплаті комісій та процентів у
строки, передбачені цим договором, банк
має право встановити, а позичальник
зобов'язаний сплатити банку пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла у період, за який
сплачується пеня, від суми невчасно
виконаного (невиконаного) платежу за
кожний день прострочення, при цьому
пеня нараховується щоденно.

Заявою від 11.08.2014р. позивач змінив
період нарахування сум відсотків та
пені і просив суд стягнути
заборгованість за кредитом у сумі
1030303,98 доларів США, заборгованість за
відсотками в сумі 16313,15 доларів США,
пеню в сумі 38608,99 доларів США.

Господарським судом обґрунтовано
встановлено, що предметом позову є
стягнення:

- заборгованості за кредитом в сумі
1030303,98доларів США;

- заборгованості зі сплати відсотків на
загальну суму 16313,15доларів США за
період з 01.07.2014р. по 07.08.2014р., а саме -
8828,25доларів США (транш в сумі
557574доларів США), 2576,56доларів США (транш
в сумі 162730доларів США), 4908,34доларів США
(транш в сумі 310000доларів США);

- пені, нарахованої на суму
заборгованості зі сплати відсотків на
загальну суму 390,78доларів США, а саме -
139,93доларів США (транш в сумі 557574доларів
США), 82,76доларів США (транш в сумі
162730доларів США), 168,09доларів США (транш в
сумі 310000доларів США);

- пені, нарахованої на суму
заборгованості зі сплати кредиту в
розмірі 38218,11доларів США, а саме -
23204,16доларів США (транш в сумі
557574доларів США), 5501,62доларів США (транш
в сумі 162730доларів США), 9512,33доларів США
(транш в сумі 310000доларів США).

Посилання скаржника на те, що
господарський суд, прийнявши зміну
позовних вимог позивача без доказів її
вручення відповідачам-1 та 2, допустив
порушення вимог ст.ст.57,63
Господарського процесуального кодексу
України та про те, що статтею 22
Господарського процесуального кодексу
України не передбачено право позивача
на подання уточнення позовних вимог, а
зміна предмета або підстав позову
допускається лише до початку розгляду
господарським судом справи по суті,
судова колегія вважає безпідставними.

З протоколу судового засідання 11.08.2014р.
вбачається, що представник позивача
оголосив уточнення до позовної заяви, в
якому він збільшив позовні вимоги і
представником відповідача-1 це
уточнення було отримано в судовому
засіданні (а.с.107). Про отримання в
судовому засіданні 11.08.2014р. уточнення
до позовної заяви свідчить і
відповідний напис на ньому
представника товариства з обмеженою
відповідальністю "СП "Арізона" Чернусь
П.О. (а.с.101-102). Також позивачем до
матеріалів справи надано докази
направлення уточнення до позовної
заяви відповідачам (а.с.119-121).

У відповідності до ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
позивачу надано право на збільшення
розміру позовних вимог, що не є зміною
предмету або підстав позову, у зв'язку з
чим таке право жодним чином не
пов'язано з початком розгляду справи по
суті.

Доводи скаржника про те, що
встановлення позивачем процентної
ставки за користування кредитними
коштами в розмірі 15% починаючи з 01.03.2014р.
є незаконним та необґрунтованим за
відсутності належного повідомлення
позичальника про зміну процентної
ставки, що не узгоджується з пунктом 6.4
договору, у зв'язку з чим всі розрахунки
заборгованості є помилковими, не
приймаються до уваги судовою колегією,
оскільки у зв'язку з порушенням
позичальником своїх зобов'язань за
кредитним договором, банк в березні
2014р. скористався правом збільшення
процентної ставки відповідно до п.6.4
кредитного договору. Наведеним пунктом
6.4 кредитного договору не передбачено
обов'язку банку направляти
повідомлення про встановлення
процентної ставки за користування
кредитними коштами на рівні 15% річних.

Щодо позиції скаржника про те, що
господарський суд не перевірив
можливість зменшення розміру пені
згідно п.3 ст.83 Господарського
процесуального кодексу України, яку
останній обґрунтував тим, що станом на
03.10.2013р. позивач, надаючи 557 574
дол.США купив цю валюту за курсом 799,3 за
100 дол.США, що склало 4456688,98 грн., а
повернення 02.04.2014р. цього траншу
відповідачем мало відбутись за курсом
111,062 грн. за 100 дол.США, що складає 6192416,84
грн., тобто збитків позивачу не завдано,
що безпосередньо має впливати на
розмір пені, яка підлягає стягненню, то
судова колегія зазначає наступне.

Статтею 83 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право, а не обов'язок суду у
виняткових видках зменшувати розмір
неустойки.

Знецінення національної валюти не
впливає на обов'язок позичальника
повернути кошти, одержані в рахунок
кредитної лінії, сплатити проценти та
комісії за користування кредитною
лінією та виконати свої зобовязання у
повному обсязі та у строки, передбачені
цим договором, що безпосередньо
узгоджено сторонами в п.1.1 договору.

Отже, висновки господарського суду
відповідають матеріалам і обставинам
справи, а доводи скаржника, викладені в
апеляційній скарзі, не спростовують
таких висновків.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 23.10.2014р. по справі 922/2542/14.

В судовому засіданні 11.12.2014р.
представник товариства з обмеженою
відповідальністю "СП "Арізона" подав
клопотання про долучення до матеріалів
справи розрахунку заборгованості по
кредитному договору №НК 497 від 09.09.2013р.,
який судова колегія вважає
безпідставним з урахуванням
вищевикладених обставин.

Враховуючи вищевикладене, підстави для
скасування рішення господарського
суду, які передбачені статтею 104
Господарського процесуального кодексу
України, відсутні.

Судовий збір за перегляд справи по
апеляційній скарзі покладається на
скаржника відповідно до приписів
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 49, 101-103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "СП
"Арізона", м.Дніпропетровськ залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області 21.08.2014р. у
справі №904/4502/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови підписаний
15.12.2014р.

Головуючий суддя
А.Є. Прокопенко

Суддя
Г.К. Дмитренко

Суддя
В.І. Крутовських