ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2014 року
Справа № 912/2361/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Широбокової
Л.П. - доповідач,

суддів: Пруднікова В.В.,
Орєшкіної Е.В.

при секретарі судового засідання:
Валяр М.Г,

за участю представників сторін:

від позивача: Бережок С.І. представник,
довіреність № 14-96 від 18.04.14;

від відповідача: Яковлева Т.В.
представник, довіреність № 2 від 03.01.14;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Долинські об'єднані
мережі", м.
Долинська Кіровоградської області на
рішення господарського суду
Кіровоградської області від 30.09.2014р. у
справі № 912/2361/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна

компанія "Нафтогаз України",
м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Долинські об'єднані

мережі", м. Долинська
Кіровоградської області

про стягнення 1 562 726,13грн

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 30.09.2014р. у
справі №912/2361/14 (суддя Макаренко Т.В.)
позов було задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Долинські об'єднані
мережі" на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
борг - 1 270 068,58 грн; втрати від
інфляційних процесів - 14730,63 грн; пеню -
110054,15 грн; штраф - 116 557,27 грн,
три відсотка річних - 47 488,23 грн, а також
судовий збір - 31176,38 грн. У задоволенні
решти позову відмовлено з огляду на
невірний розрахунок інфляційних втрат
та відсутність виняткових обставин для
зменшення штрафу, пені.

Не погодившись із зазначеним
рішенням, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Долинські об'єднані
мережі" звернулось з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення суду
змінити в частині стягнення пені,
штрафу, інфляційних втрат, 3% річних,
зменшивши їх на 99,9%. В обґрунтування
апеляційної скарги посилається на те,
що судом першої інстанції не у повному
обсязі були з`ясовані обставини справи.
Зазначив, що порушення строків оплати
за газ відбулося не з його вини,
оскільки розрахунки за природний газ
на вироблення теплової енергії
здійснюються відповідно до особливого
алгоритму проведення розрахунків і
регулюються державою. Вважає, що
підстави для стягнення пені, штрафу,
передбачені п. 7.2. договору, відсутні,
оскільки 01.10.2014р. був укладений договір
про організацію взаєморозрахунків,
яким сторони змінили порядок і строки
проведення розрахунків за природний
газ по договору № 12/899-БО-18.

Позивач відзив на апеляційну скаргу
не надав, повноважний представник в
судовому засіданні проти апеляційної
скарги заперечував, просив рішення
суду залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом при розгляді справи
встановлено, що 03.10.2012р. між
Національною акціонерною компанією
"Нафтогаз України" як продавцем (надалі
- Позивач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Долинські об'єднані
мережі" як покупцем (надалі -
Відповідач) був укладений договір
№12/899-БО-18 на купівлю-продаж природного
газу (далі - Договір) строком дії з дати
його підписання та поширює дію на
відносини, що фактично склались між
сторонами з 01.10.2012р. і діє в частині
поставки газу до 31.12.2012р., а в частині
розрахунків - до їх повного здійснення
(п. 11.1. Договору).

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2 Договору
Позивач зобов'язався передати у
власність Відповідача у 2012 році
природний газ, а Відповідач - прийняти
та оплатити цей природний газ, на
умовах цього Договору. Газ, що
продається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами і
організаціями та іншими споживачами.
Об`єм газу, який має передати Позивач
Відповідачу з 01.10.2012р. по 31.12.2012р.,
складає 570,00 тис. куб.м.

Граничний рівень ціни на природний
газ та послуги з його транспортування
встановлюються НКРЕ; ціна за 1 000 куб. м.
природного газу становить 3 509,00 грн. без
урахування податку на додану вартість,
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу (п. 5.1., 5.2.
Договору). Загальна сума вартості
природного газу за Договором
складається із суми вартості місячних
поставок газу (п. 5.5. Договору).

Як підтверджується матеріалами
справи, за період з жовтня 2012 року по
грудень 2012 року Позивач поставив
Відповідачу природний газ на загальну
суму 2 593 594,12 грн, про що сторонами
складені та підписані акт
приймання-передачі від 27.11.2012р. за
жовтень 2012р. на суму 351 620,76 грн, акт
приймання-передачі від 30.11.2012 за
листопад 2012р. на суму 829 299,53 грн, акт
приймання-передачі від 31.12.2012 за
грудень 2012р. на суму 1 412 673,83 грн.

Згідно п. 6.1. Договору оплата за газ
здійснюється Відповідачем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Оскільки у встановлений Договором
строк Відповідач повної оплати за
природний газ не здійснив, на час
розгляду справи судом першої інстанції
його заборгованість складала 1 270 068,58
грн. (а.с. 19), що підтверджується
розрахунком позивача та не оспорюється
відповідачем.

Відповідно до ст. 714 Цивільного
кодексу України за договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними
та іншими ресурсами через приєднану
мережу застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж,
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом або не
випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч.
1 ст. 530 Цивільного кодексу України
цивільні та господарські зобов'язання
мають бути виконані належним чином і у
встановлений договором строк, а
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом.

З огляду на викладене, колегія
суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції щодо наявності
правових підставі для стягнення з
Відповідача заборгованості у сумі 1 270
068,58 грн. Вказана заборгованість була
сплачена відповідачем 15.10.2014р. згідно
платіжного доручення №1 від 03.10.2014р.,
тобто після прийняття оспорюваного
рішення судом першої інстанції, що не є
підставою для зміни рішення суду, а
може бути заявлено відповідачем в
процесі примусового виконання рішення
суду.

В силу положень ст.ст. 4, 16, 258, 549-551, 611,
625 Цивільного кодексу України та ст.ст.
20, 216-220, 224-226 та 230 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку передбачених
Цивільним кодексом України,
Господарським кодексом України, іншими
законами і договором, а держава
забезпечує захист прав і законних
інтересів суб'єктів господарювання та
споживачів, зокрема, шляхом
присудження до виконання обов'язку в
натурі, відшкодування збитків та
застосування штрафних санкцій.

Відповідно до п.7.2. Договору у разі
невиконання Відповідачем п. 6.1.
Договору щодо строків оплати, він у
безспірному порядку зобов`язується
сплатити Позивачу пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного Банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 % від суми
простроченого платежу.

Пеня за період прострочення з 14.11.2012р.
по 14.07.2013р. у сукупності по кожній
частині боргу становить 110 054,15 грн, 7%
штрафу у сукупності за періоди з
12.12.2012р. по 21.12.2012р. та з 13.02.2013р. по
21.02.2013р. - 116 557,27 грн, вірно розраховані
Позивачем та правомірно стягнуті судом
першої інстанції. При цьому судом було
враховано п. 9.3. договору, в якому
визначено, що строк позовної давності,
у тому числі щодо стягнення основної
заборгованості, штрафу, пені, відсотків
річних, інфляційних втрат
встановлюється тривалістю у 5 років.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. 3% річних за період
прострочення з 14.11.2012р. по 04.10.2013р. у
сукупності по кожній частині боргу
відповідно до розрахунку Позивача
становлять 47 488,23 грн.

Інфляційні втрати за зобов`язаннями
жовтень - грудень 2012 року, які
нараховані за період з листопада 2012
року по лютий 2014 року у сукупності
будуть становити 14 730,63 грн та вірно
стягнені судом першої інстанції
частково з огляду на те, що Позивачем
був здійснений помилковий їх
розрахунок з урахуванням суми боргу, в
яку вже було включено інфляційне
збільшення за попередній місяць, тобто
«інфляційні» нараховані на
«інфляційні», що суперечить правовому
розумінню суті інфляційних втрат та
порядку їх нарахування, наведеного у
листі Верховного суду України №62-97р
від 03.04.97 «Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ».

З огляду на наведене, судом першої
інстанції правомірно було стягнуто з
Відповідача борг в сумі 1 270 068,58 грн,
пеню - 110 054,15 грн, штраф - 116 557,27 грн, 3% - 47
488,23 грн, інфляційні втрати - 14 730,63 грн.

Стосовно доводів скаржника
апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 233
Господарського кодексу України, у разі,
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступень виконання
зобов`язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов`язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов`язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій. При цьому, вирішуючи
питання про зменшення неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов`язання,
господарський суд повинен об`єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеня
виконання зобов`язання, незначності
прострочення у виконанні зобов`язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов`язання,
незначності прострочення зобов`язання,
наслідків порушення зобов`язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки таким наслідкам, поведінки
винної сторони ( в тому числі вжиття чи
невжиття нею заходів до виконання
зобов`язання, негайне добровільне
усунення нею порушення та його
наслідків),тощо (п.п. 3.17.4 пункту 3.17
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року №18).

Клопотання Відповідача про
зменшення розміру пені, штрафних
санкцій на 99,9% судом було залишено без
задоволення, оскільки Відповідачем не
було наведено винятковості обставин
для їх зменшення. Судом було досліджено
наявну станом на 01.08.2014р.
заборгованість перед Відповідачем
споживачів теплової енергії (4 863786,00
грн), населення (4359 673,99 грн), організацій
та підприємств (504 685,91 грн), проте вірно
зазначено, що Позивач також має
стратегічне значення для економіки і
безпеки Держави, а відсутність у
боржника необхідних коштів не є
винятковим випадком, який надає право
суду застосувати приписи ч.3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України. Прострочення оплати є надто
значне - близько 2-х років.

До апеляційної скарги апелянтом
доданий договір про організацію
взаєморозрахунків №516/30 від 01.10.2014р., на
виконання якого Відповідачем на
рахунок Позивача була сплачена сума
боргу - 1 270 068,58 грн (платіжне доручення
№1 від 03.10.2014р., оплата - 15.10.2014р.). Проте, з
урахуванням того, що дії сторін по
погашенню заборгованості були
юридично оформлені після прийняття
рішення у справі, то вони змінюють
порядок і строк проведення розрахунків
саме з дати укладення такого договору
та не впливають на правомірність
судового акту. Отже, вказані обставини
можуть бути лише підставою для
закінчення виконавчого провадження у
справі в цій частині.

Враховуючи викладене, підстав для
скасування чи зміни рішення суду
відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України не
вбачається, апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Кіровоградської
області без змін.

Судові витрати у справі підлягають
віднесенню на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський
суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Долинські
об'єднані мережі", м. Долинська
Кіровоградської області залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Кіровоградської області від 30.09.2014р. у
справі № 912/2361/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з часу її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом
двадцятиденного строку з дати її
прийняття.

Повний текст постанови складений
15.12.2014р.

Головуючий суддя
Л.П. Широбокова

Суддя
Е.В. Орєшкіна

Суддя
В.В. Прудніков