м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
до Приватного акціонерного товариства
«По виробництву інсулінів «Індар»
за участю третіх осіб без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
Приватного підприємства
«Спецюрінвест» та Товариства з
обмеженою відповідальністю «БаДМ»
про стягнення 2347321 грн.
Головуючий суддя - Сташків Р.Б.,
судді: Грєхова О.А.,
Представники сторін:
від позивача - не з'явився;
від відповідача - Святина В.А.
(представник за довіреністю);
від третьої особи-1 - не з'явився.
від третьої особи-2 - не з'явився.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Індар» (далі - Позивач) звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом про стягнення з Приватного
акціонерного товариства «По
виробництву інсулінів «Індар» (далі -
Відповідач) 2347321 грн. заборгованості.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 20.10.2014 призначено
та розпорядженням заступника голови
господарського суду міста Києва від
20.10.2014 розгляд справи було доручено
здійснити колегіально у складі:
головуючий суддя Сташків Р.Б., судді
Грєхова О.А. та Любченко М.О.
Ухвалою від 12.11.2014 судом було залучено
до участі у розгляді справи в якості
третіх осіб без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
Приватне підприємство «Спецюрінвест»
та Товариство з обмеженою
відповідальністю «БаДМ».
Заявлений позов умотивований
неналежним виконанням Відповідачем
своїх обов'язків оплатити відступлені
йому права на підставі Договору про
відступлення права вимоги від 01.08.2011,
хоча Відповідач в свою чергу кошти від
Третьої особи-2 за Договорами поставки
отримав, а отже був зобов'язаний вчасно
перерахувати Позивачу оплату за
Відповідач проти позову заперечує,
вказуючи на недоведеність позовних
вимог через додання Позивачем до
позову неналежних доказів на
підтвердження існування
заборгованості, і також вказує, що
арбітражний керуючий - ліквідатор
Позивача не мав права звертатись до
суду з даним позовом.
Третя особа-1 вказує на відсутність
підстав для задоволення позову в
зв'язку з зарахуванням зустрічних
однорідних вимог між сторонами. Третя
особа-2 письмових пояснень по суті
спору не подала, та представників стоні
в судові засідання не направляла.
У судове засідання 17.12.2014 представники
Позивача та Третіх осіб не з'явилися,
хоча були належним чином повідомлені
про дату, час і місце проведення
судового засідання, зокрема
представник Позивача був повідомлений
під розписку, а Третім особам
надсилалися відповідні ухвали суду на
адреси їх місцезнаходження згідно
відомостей з матеріалів справи та з
Від Позивача 15.12.2014 через відділ
діловодства суду надійшло клопотання
про відкладення розгляду справи в
зв'язку з неможливістю забезпечити
явку повноважного представника в дане
судове засідання.
Разом з цим суд зазначає, що Позивач, як
учасники судового процесу не був
позбавлений права та можливості (в
матеріалах справи відсутні докази
протилежного) забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
ч.ч. 1 - 5 ст. 28 ГПК України, з числа як
своїх працівників, так і осіб, не
пов'язаних з ним трудовими відносинами,
оскільки про призначення судового
засідання на 17.12.2014 йому було відомо ще
Неможливість направлення повноважних
представників та неможливість
розгляду справи без їх участі підлягає
доведенню учасниками судового процесу
на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК
України), причому відсутність коштів
для оплати послуг представників не
може свідчити про поважність причини
їх відсутності в судовому засіданні.
Суд також приймає до уваги, що явка
представників сторін у дане судове
засідання 17.12.2014 обов'язковою не
визнавалась, а отже, направлення
представників було правом, а не
обов'язком Позивача, та останнім не
обґрунтовано підстав необхідності
прийняття його представником
особистої участі в судовому засіданні.
Крім того, Позивач не був позбавлений
права та можливості (в матеріалах
справи відсутні докази протилежного)
надати, якщо вважав за потрібне,
додаткові пояснення та/або документи
по суті спору в письмовому вигляді
через канцелярію суду до судового
засідання, або направити поштою,
Судом враховано, що відповідно до
пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
Відтак, суд дійшов висновку про
відсутність встановлених ст. 77 ГПК
України підстав для відкладення
розгляду справи та відмовляє в
задоволенні клопотання Позтивача.
Перед судом також не доведено інших
обставин, які б перешкоджали чи не
дозволяли розглянути спір у даному
судовому засіданні.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані докази та
оцінивши їх в сукупності, суд
Заявлені Позивачем вимоги про
стягнення з Відповідача 2347321 грн.
заборгованості умотивовані неналежним
виконанням Відповідачем своїх
обов'язків оплатити відступлені йому
права на підставі Договору про
відступлення права вимоги від 01.08.2011,
хоча Відповідач в свою чергу кошти від
Третьої особи-2 за Договорами поставки
отримав, а отже був зобов'язаний вчасно
перерахувати Позивачу оплату за
Судом встановлено, що до матеріалів
справи залучено засвідчену печаткою ПП
«Спецюрінвест» (Третя особа-1) копію
Договору про відступлення права вимоги
від 01.08.2011, укладеного між Позивачем, як
Первісним кредитором, Відповідачем, як
Новим кредитором та Третьою особою-2, як
Боржником, та за умовами якого
Первісний кредитор відступив право
вимоги за Основними угодами (Договором
поставки №01-010-04/501 від 06.04.2010 та
Договором поставки №2303-1 від 23.03.2011), а
Новий кредитор набув право вимоги,
належне Первісному кредиторові, і став
кредитором за Основними угодами.
За умовами цього Договору право вимоги
Первісного кредитора за Основними
угодами на загальну суму 2347321 грн.
- права вимоги Первісного кредитора на
загальну суму 2160035 грн. станом на 01.08.2011
до Боржника у зобов'язанні з оплати
лікарських засобів, що поставлені
Первісним кредитором Боржникові за
Договором поставки №2303-1 від 23.03.2011;
- право вимоги Первісного кредитора на
загальну суму 187286 грн. станом на 01.08.2011
до Боржника у зобов'язанні з оплати
лікарських засобів, що поставлені
Первісним кредитором Боржникові за
Договором поставки №01-010-04/501 від 06.04.2010.
Відповідно до розділу 3 зазначеного
Договору, загальна сума платежу за
Договором дорівнює ціні Об'єкту
Договору, яка згідно з п. 3.1 Договору,
визначена Сторонами в сумі 2347321 грн.
Відповідно до п. 4.1 та п. 6.1 Договору,
одночасно з укладенням Договору
Первісний кредитор передає Новому
кредитору документи, які засвідчують
Об'єкт Договору та інформацію, яка є
важливою для здійснення Об'єкта
За умовами п. 5.1 Договору сплата
загальної суми платежу здійснюється
Новим кредитором на користь Первісного
кредитора не пізніше 30-го календарного
дня з дня розрахунку Боржника з Новим
кредитором за Основною угодою.
Позивач зазначає, що хоча Первісному
кредитору (Відповідачу) кошти
перераховані Боржником (Третьою
особою-2) вже були, проте Відповідач у
встановлені п. 5.1 Договору строк з
Позивачем не розрахувався, що стало
підставою для звернення його до суду.
У порядку ст. 65 ГПК України при
підготовці справи до розгляду судом
ухвалою було витребувано від Позивача
документальне підтвердження
виникнення заборгованості за
договорами поставки № 01-010-04/501 від
06.04.2010 та № 2303-1 від 23.03.2011 в загальній
сумі 2347321 грн., яке Позивач зазначає, що
відступив за Договором про
відступлення права вимоги від 01.08.2011, а
також оригінали всіх документів по
суті спору, доданих до позовної заяви
(для огляду), тобто і оригінал Договору
про відступлення права вимоги від
01.08.2011, заборгованість по якому просить
Позивач натомість надав суду
пояснення, що документальне
підтвердження виникнення
заборгованості за договорами поставки
№ 01-010-04/501 від 06.04.2010 та № 2303-1 від 23.03.2011
та оригінали самих договорів в нього
відсутні, натомість вказує, що
відповідно до п. 4.1 та п. 6.1 Договору про
відступлення права вимоги від 01.08.2011,
одночасно з укладенням Договору
Первісний кредитор передає Новому
кредитору документи, які засвідчують
Об'єкт Договору та інформацію, яка є
важливою для здійснення Об'єкта
Договору, тому Позивач вважає що всі ці
документи можуть бути у Відповідача.
Натомість надані Позивачем копії
Договору про відступлення права вимоги
від 01.08.2011, засвідченого Третьою
особою-1, та копії договорів поставки №
01-010-04/501 від 06.04.2010 та № 2303-1 від 23.03.2011,
засвідчені самим Позивачем, він вважає
належними доказами на підтвердження
заборгованості Відповідача. Оригінал
Договору про відступлення права вимоги
від 01.08.2011 Позивач зазначає що в нього
Відповідач існування та наявність у
нього оригіналів жодного з договорів -
договору про відступлення права вимоги
від 01.08.2011 та договорів поставки №
01-010-04/501 від 06.04.2010 і № 2303-1 від 23.03.2011, а
також документального підтвердження
виникнення заборгованості за
договорами поставки, не визнав, та
зазначив, що саме тому надати суду ці
Суд також в порядку ст. 65 ГПК України
витребовував у Третьої особи-1 по
справі оригінали Договору поставки
№01-010-04/501 від 06.04.2010 та Договору
поставки №2303-1 від 23.03.2011, та у Третьої
особи-2 також оригінали Договору
поставки №01-010-04/501 від 06.04.2010 та
Договору поставки №2303-1 від 23.03.2011, та
окрім того документи на підтвердження
Однак всі вищевказані оригінали
договорів та документів суду надані не
Згідно зі ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона за допомогою належних та
допустимих доказів повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Судовими доказами, за визначенням
ст.ст. 32-36 ГПК України, слід вважати
документи, які можуть підтвердити або
спростувати обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи.
За змістом п. 2.2 постанови № 18 від 26.12.2011
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», письмові докази
подаються в оригіналі або в належним
чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК
Копії, які видаються органами
державної влади України, органами
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями та їх об'єднаннями усіх
форм власності, повинні бути
засвідчені з додержанням вимог пункту
5.27 Національного стандарту України
«Державна уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації. Вимоги до оформлення
документів. ДСТУ 4163-2003», затвердженого
наказом Державного комітету України з
питань технічного регулювання та
споживчої політики від 07.04.2003 № 55, а
разі якщо інструкціями з діловодства,
які діють у відповідних органах,
підприємствах, установах і
організаціях, установлено додаткові
вимоги щодо оформлення копій, - також і
У разі невідповідності наданих суду
копій документів згаданим вимогам вони
не вважаються належними і допустимими
доказами і не беруться судом до уваги у
Подані сторонами копії документів,
виготовлені з використанням технічних
засобів (фотокопії тощо), засвідчуються
підписом особи, яка їх виготовила або
яка перевірила їх на відповідність
оригіналам, із зазначенням її прізвища,
ініціалів та посади (якщо вона є
посадовою особою) та з прикладенням
печатки (за її наявності).
Якщо подані копії документів, у тому
числі виготовлені з використанням
технічних засобів, викликають сумніви,
господарський суд може витребувати
оригінали цих документів, у тому числі
для огляду в судовому засіданні з
наступним поверненням цих оригіналів
особі, яка їх подала. Якщо одним з
учасників судового процесу подано
засвідчені ним копії документів, а
інший з цих учасників заперечує
відповідність їх оригіналам, то
господарський суд зобов'язаний
витребувати такі оригінали для огляду
у особи, яка їх подала.
Як було описано вище судом, враховуючи
залучення при зверненні до суду з
позовом до позовної заяви копій
документів, які не визнаються
Відповідачем, судом було витребувано
ці документи у Позивача, а також
витребувано документи на
підтвердження дійсної наявності у
Відповідача заборгованості, яку
просить стягнути Позивач
(документальне підтвердження
виникнення заборгованості за
договорами поставки № 01-010-04/501 від
06.04.2010 та № 2303-1 від 23.03.2011 в загальній
сумі 2347321 грн., право витребувати яку
Позивач відступив Відповідачу).
Також суд з власної ініціативи
витребовував оригінали цих документів
у інших осіб, які надані суду все одно
Отже, за відсутності оригіналів
документів, якими Позивач обґрунтовує
свої вимоги, та враховуючи заперечення
цих оригіналів з боку Відповідача, суд
вважає що Позивачем не доведено дійсне
проведення між ним та Відповідачем, а
також між Позивачем та Третьою особою-2
господарських операцій, які описані в
Договорі про відступлення права вимоги
від 01.08.2011 та в Договорах поставки №
01-010-04/501 від 06.04.2010 і № 2303-1 від 23.03.2011
Тому, оскільки Позивач не доводить
дійсне існування та укладення цих
договорів, та не надає оригінали
первинних фінансових документів на
підтвердження проведення
господарських операцій по Договорах
поставки № 01-010-04/501 від 06.04.2010 і № 2303-1
від 23.03.2011, то отже Позивач не доводить
дійсну наявність у нього прав, які він
нібито відступив за Договором про
відступлення права вимоги від 01.08.2011, та
не доводить наявність у Відповідача
відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України
та ст. 193 ГК України обов'язку
виконувати спірний Договір про
відступлення права вимоги від 01.08.2011.
Таким чином, суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог у зв'язку з
їх недоведеністю належними засобами
Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК
України покладається на Позтивача.
Але відмовляючи в позові, суд разом з
цим визнає необґрунтованою позицію
Відповідача щодо відсутності права у
Позивача, в особі його арбітражного
керуючого - ліквідатора, на звернення
до суду з даним позовом.
Так, 18.07.2012 Господарським судом
Вінницької області порушено
провадження у справі № 5/30/2012/5003 про
банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Індар», та постановою від 06.08.2013
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Індар» визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру, призначено
ліквідатором арбітражного керуючого
Гонту Оксану Анатоліївну.
Зазначеною постановою ліквідатора
зобов'язано до завершення
ліквідаційної процедури забезпечити
виконання дій та заходів, передбачених
Законом України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».
Відповідно ч. 2 ст. 41 вищенаведеного
Закону ліквідатор з дня свого
призначення, серед інших, виконує такі
повноваження: виконує функції з
управління та розпорядження майном
банкрута; виконує повноваження
керівника (органів управління)
банкрута; пред'являє до третіх осіб
вимоги щодо повернення банкруту сум
дебіторської заборгованості.
Згідно ч. 3 ст. 41 Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
з дня призначення ліквідатора до нього
переходять права керівника (органів
управління) юридичної особи - банкрута.
В п. 1 ст. 98 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
зазначено, що арбітражний керуючий
(розпорядник майна, керуючий санацією,
ліквідатор) користується усіма правами
розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора відповідно до
законодавства, у тому числі має право
звертатися до господарського суду у
випадках, передбачених цим Законом.
З огляду на вищезазначене, ліквідатор
ТОВ «Торговий дім «Індар» арбітражний
керуючий Гонта O.A. на законних
підставах звернулась до
Господарського суду міста Києва з
даним позовом про стягнення
заборгованості за Договором, тому
заперечення Відповідача в цій частині
суд відхиляє.
З викладеною Третьою сообою-1 правовою
позицією про можливість зарахування
зустрічних однорідних вимог між
сторонами, суд також не погоджується та
зазначає, що у п. 8 ст. 45 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(враховуючи Прикінцеві та перехідні
положення Закону, в редакції від 02.10.2012
Закону № 4212-VI від 22.12.2011), яка визначає
черговість задоволення вимог
кредиторів, вказується, що погашення
вимог кредиторів шляхом заліку
зустрічних однорідних вимог
проводиться за згодою кредитора
(кредиторів) у випадках, якщо це не
порушує майнові права інших
кредиторів. Відтак, дана правова
позиція Третьої особи-1 відповідно до
вказаної норми Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
не може бути предметом розгляду даного
спору, оскільки порушить встановлену
цим Законом черговість задоволення
вимог кредиторів, яка є предметом
судового розгляду в іншій вищеописаній
судовій справі про банкрутство
Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд
У задоволенні позову відмовити
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 24.12.2014

Головуючий суддя
Сташків Р.Б.

Суддя
Грєхова О.А.

Суддя
Любченко М.О.