ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2014 р.
Справа № 911/4616/14

Господарський суд Київської
області у складі судді Лилака Т.Д.,
розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юніком-Пром»,
Житомирська обл., смт. Нова Боровадо
Публічного акціонерного товариства
«Шляхово-Будівельне управління №41»,
Київська обл., м. Вишневепро стягнення
557 078,30 грн.,за участю представників:

позивача:Ремізовська Н.К., довіреність
№11/11-2 від 11.11.2014
року;відповідача:Кулинич В.П.,
довіреність №292 від 11.12.2013 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до
господарського суду Київської області
з позовною заявою до відповідача про
стягнення 463 638,91 грн. основного боргу,
16 271,82 грн. 3% річних, 77 167,57 грн.
інфляційних витрат, а загалом 557 078,30
грн. у зв'язку з неналежним виконанням
останнім зобов'язань з оплати
поставленого товару відповідно до
видаткових накладних.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 28.10.2014 року порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду на 13.11.2014 року.

12.11.2014 року через канцелярію
господарського суду Київської області
відповідач подав клопотання про
відкладення розгляду справи на іншу
дату, у зв'язку з участю представника
відповідача у іншому судовому процесі,
яке судом задоволено.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 13.11.2014 року розгляд справи
було відкладено на 27.11.2014 року.

У судовому засіданні 27.11.2014 року та
04.12.2014 року оголошувалася перерва на
04.12.2014 року та 18.12.2014 року відповідно.

В судовому засіданні 18.12.2014 року
представником відповідача заявлено
клопотання про продовження строку
вирішення спору.

Оскільки суд відкладав розгляд справи,
надаючи можливість учасникам судового
процесу реалізувати свої процесуальні
права на представництво інтересів у
суді та подання доказів в
обґрунтування своїх вимог та
заперечень, і враховуючи процесуальні
строки розгляду спору, встановлені ст.
69 ГПК України, суд не знаходить підстав
для продовження строку розгляду спору
та відкладення розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні дані, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

В період з вересня по жовтень 2012 року
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Юніком-Пром»
поставлено товар Відкритому
акціонерному товариству
«Шляхово-будівельне управління №41»,
правонаступником якого є - Публічне
акціонерне товариство
«Шляхово-будівельне управління №41» на
загальну суму 533 078,30 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№ИН-000296 від 06.09.2012 року на суму 55 043,40
грн., видатковою накладною №ИН-000297 від
07.09.2012 року на суму 35 183,20 грн.,
видатковою накладною №ИН-000304 від 13.09.2012
року на суму 53 053,40 грн., видатковою
накладною №ИН-000312 від 20.09.2012 року на
суму 50 148,00 грн., видатковою накладною
№ИН-000320 від 24.09.2012 року на суму 45 372,00
грн., видатковою накладною №ИН-000321 від
25.09.2012 року на суму 38 526,40 грн.,
видатковою накладною №ИН-000341 від 01.10.2012
року на суму 50 546,51 грн., видатковою
накладною №ИН-000359 від 08.10.2012 року на
суму 54 924,00 грн., видатковою накладною
№ИН-000361 від 11.10.2012 року на суму 55 720,00
грн., видатковою накладною №ИН-000371 від
12.10.2012 року на суму 54 128,00 грн.,
видатковою накладною №ИН-000375 від 16.10.2012
року на суму 40 994,00 грн., належним чином
завірені копії яких містяться в
матеріалах справи.

Проте, відповідач за отриманий від
позивача товар на суму 533 078,30 грн.
розрахувався частково у сумі 70 000,00
грн. і має заборгованість перед
останнім у сумі 463 638,91 грн.

Згідно ст. 692 ЦК України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

06.08.2013 року позивач надіслав
відповідачу претензію №44/3 від 01.08.2013
року з вимогою перерахувати борг у сумі
463 638,91 грн., що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення від
08.08.2013 року та фіскальним чеком №7728 від
06.08.2013 року, яку відповідач залишив без
відповіді та задоволення..

Доказів сплати відповідачем
зазначеної суми боргу суду не надано.

Отже, позивач виконав взяті на себе
зобов'язання з поставки товару, а
відповідач не виконав належним чином
взяті на себе зобов'язання з оплати
отриманого товару та має перед
позивачем заборгованість у сумі 463 638,91
грн.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача боргу в сумі 463 638,91 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Також, на суму боргу позивач нараховує
три відсотки річних у розмірі 16 271,82
грн. за період з 15.08.2013 по 15.10.2014 року та
інфляційні витрат у розмірі 77 167,57 грн.
за період з 15.08.2013 по 15.10.2014 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи, що відповідач прострочив
виконання зобов'язання з оплати
поставленого товару, з нього на користь
позивача на підставі ст. 625 ЦК України
підлягає стягненню 16 271,82 грн. 3% річних,
які нараховані позивачем відповідно до
вимог закону та умов договору.

Вимога позивача про стягнення
інфляційної складової боргу є
обґрунтованою, однак підлягають
стягненню частково в розмірі 76 964,06
грн., яку нараховано судом відповідно
до вимог закону та умов договору.

В іншій частині позовних вимог про
стягнення інфляційної складової боргу
в позові слід відмовити.

Згідно статті 4 Закону України «Про
судовий збір» судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року , в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
станом на 1 січня 2014 року мінімальна
заробітна плата у місячному розмірі
становить 1 218,00 грн.

Згідно п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру справляється
судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат, а із позовних заяв
немайнового характеру - 1 розмір
мінімальної заробітної плати.

Таким чином, розмір судового збору за
розгляд позовних заяв поданих у 2014 році
в господарському суді майнового
характеру становить не менше 1 827,00 грн.
та не більше 73 080,00 грн.

Оскільки позивачем пред'явлено позовні
вимоги про стягнення 557 078,30 грн., то
судовий збір мав бути сплачений в
розмірі 11 141,57 грн.

Проте, позивачем подане платіжне
доручення №2518 від 02.09.2014 року, з якого
вбачається, що судовий збір сплачено в
розмірі 12 007,25 грн., тобто у більшому
розмірі ніж передбачено законом.

Пункт 1 ст. 7 Закону України «Про судовий
збір» встановлює, що сплачена сума
судового збору повертається в разі
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, зайво сплачений позивачем
судовий збір в сумі 865,68 грн. підлягає
поверненню позивачу.

Судовий збір у розмірі 11 137,50 грн.
відповідно до положень статті 49 ГПК
України підлягає стягненню з
відповідача пропорційно задоволених
вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 49, 75, 80, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Шляхово-будівельне
управління №41» (08132, Київська обл., м.
Вишневе, вул. Київська, буд. 31, код 05416886)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юніком-Пром» (12114,
Житомирська обл., смт. Нова Борова, вул.
Лісна, буд. 20, код 32610382) 463 638 (чотириста
шістдесят три тисячі шістсот тридцять
вісім) грн. 91 коп. основного боргу, 16 271
(шістнадцять тисяч двісті сімдесят
одну) грн. 82 коп. 3% річних, 76 964 (сімдесят
шість тисяч дев'ятсот шістдесят чотири)
грн. 06 коп. інфляційної складової боргу,
11 137 (одинадцять тисяч сто тридцять
сім) грн. 50 коп. судового збору.

В іншій частині в позові відмовити.

Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Юніком-Пром» (12114,
Житомирська обл., смт. Нова Борова, вул.
Лісна, буд. 20, код 32610382) з Державного
бюджету України зайво сплачений
судовий збір в розмірі 865 (вісімсот
шістдесят п'ять) грн. 68 коп., що
перерахований платіжним дорученням
№2518 від 02.09.2014 року. Оригінал
платіжного доручення №2518 від 02.09.2014
року залишити в матеріалах справи
господарського суду Київської області
№ 911/4616/14.

Після вступу рішення в законну силу
видати накази.

Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 23.12.2014 р.

Суддя
Т.Д. Лилак