ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" грудня 2014 р.Справа № 924/1420/14

за позовом приватного підприємства
"Мяспром", м. Теребовля Тернопільської
області

до дочірнього підприємства
"Проскурівм'ясопродукт", м.
Хмельницький

про стягнення 62729,14 грн. основного боргу

Суддя Смаровоз
М.В.

Представники сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: Романюк В.М. - за
довіреністю від 01.09.2014р.

У судовому засіданні 08.12.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
у справі.

Позивач, з урахуванням прийнятої судом
заяви, поданої 04.12.2014р., просить суд
стягнути з відповідача 62729,14 грн.
основного боргу. В обгрунтування
позовних вимог посилається, зокрема, на
те, що між дочірнім підприємством
"Проскурівм'ясопродукт" та приватним
підприємством "Мяспром" було укладено
договір поставки № 1 від 01.07.2011р.
строком до 31.12.2012р. 01.01.2013р. сторони
продовжили співпрацю шляхом
переукладення договору на тих самих
умовах і підписали договір поставки №
1/2 від 01.01.2013р. про поставку (продаж)
свиней. Згідно з умовами вказаних
договорів позивач зобов'язався
передати відповідачу свині у
власність, а відповідач зобов'язався
сплатити вартість за переданий товар
(свині). Як вказано у позовній заяві,
позивач виконав свої зобов'язання
повністю, а саме передав відповідачу
товар (свині). Однак, відповідач
частково здійснював оплату, тому
станом на 18.09.2014р. виникла
заборгованість по договору поставки №
1/2 від 01.01.2013р. за переданий товар
(свині). Як стверджує позивач,
відображення прийому-передачі
продукції зафіксовано в накладних, які
були виписані позивачем. Як зазначив
позивач, станом на 01.10.2012р. між дочірнім
підприємством "Проскурівм'ясопродукт"
та приватним підприємством "Мяспром"
було підписано акт звіряння
взаєморозрахунків, відповідно до якого
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 8377,43 грн. Тому,
позивач рахує заборгованість з 01.10.2012р.,
оскільки 01.10.2012р. вказана
заборгованість визнана і не
заперечується відповідачем, зазначив
позивач. В період з 01.10.2013р. по 11.08.2014р.
відпущено товару (свиней) на загальну
суму 7727461,71грн., однак відповідач
розрахувався лише частково. Таким
чином, на 18.09.2014р. заборгованість
відповідача перед позивачем складає
62729,14 грн.

Крім того, у своїх поясненнях, поданих
08.12.2014р., позивач відзначив, що
правовідносини у сфері утримання,
обліку та оформлення
правовстановлюючих документів у сфері
тваринництва і свинарства регулюються
Законами України "Про племінну справу у
тваринництві", "Про ветеринарну
медицину", „Положенням про
ідентифікацію та реєстрацію свиней",
затвердженим наказом Міністерства
аграрної політики України 31.12.2004р. № 497,
„Положенням про реєстр тварин",
затвердженим наказом Міністерства
аграрної політики України. Відповідач
у своєму відзиві в абзаці 13 вказує на
те, що позивачем не надано до
матеріалів справи доказів щодо
поставки товару 23.10.2013р. та від 29.10.2013р.
Однак, позивач зазначив, що вибуття
тварин з господарства оформляється
відомостями переміщення свиней (п. 7.2
Положення). На вимогу вищевказаних
нормативних документів, було укладено
супровідні документи на переміщення
свиней, а саме реєстраційне свідоцтво
(відомість переміщення тварин), яке
було підписано позивачем, відповідачем
та ветеринарною службою, про що
свідчать їхні підписи, які скріплені
печатками. В графі відомостей
переміщення свиней „Причина вибуття"
зазначено число „20", яка згідно з
наказом Міністерства аграрної
політики № 497 від 31.12.2004р. означає
„Продаж". Тому, як стверджує позивач,
свині, які отримав відповідач від
позивача на підставі накладних від
23.10.2013р. та від 29.10.2013р., були продані
відповідачу, підтвердженням чого є
вищевказані реєстраційне свідоцтво
(відомість переміщення тварин). Також,
позивач не погоджується з твердженням
відповідача про те, що не надано
доказів узгодженої ціни щодо поставки,
оскільки, як зазначив позивач, на
підтвердження ціни (вартості) свиней,
позивачем надано суду податкові
накладні, які видавалися на отриманий
товар згідно видаткових накладних.
Позивач вважає, що належними
документами, які підтверджують
вартість товарно-матеріальних
цінностей, в даному випадку свиней, що
були продані відповідачу, є виписані
податкові накладні, а саме накладні від
23.10.2013р. та від 29.10.2013р. Посилаючись на п.
п. 201.4, 201.6, 201.7 ст.201 Податкового кодексу
України, позивач зазначив, що виписана
та передана відповідачу податкова
накладна є належним доказом погодження
ціни (вартості) свиней. Також, керуючись
положеннями ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного
кодексу України, позивач вважає, що
відповідач зобов'язаний сплатити
позивачу повну ціну за продані свині по
накладних від 23.10.2013р. та від 29.10.2013р.

Враховуючи вищевикладене, позивач
просить суд задовольнити позов в
повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечує,
відзначаючи, зокрема, що згідно з
наданим позивачем договором поставки
№ 1/2 від 01.01.2013р. право власності на
товар переходить від постачальника до
покупця з моменту фактичної передачі
товару, підтвердженням чого є
підписання всіх примірників накладних
на товар і приймальних квитанцій.
Відповідно до пунктів 3.1., 3.2.
вищевказаного договору товар
передається по цінах, погоджених
сторонами в замовленні, приймальній
квитанції та видатковій накладній на
кожну партію товару. Посилаючись на ч.2
ст. 180 ГК України, відповідач зазначив,
що при укладенні господарського
договору сторони зобов'язані у
будь-якому разі погодити предмет, ціну
та строк дії договору. Належним доказом
погодження ціни сторони визначили -
замовлення, приймальну квитанцію,
видаткову накладну. Однак, як вважає
відповідач, у справі відсутні належні
та допустимі докази погодження
сторонами ціни щодо поставки окремих
партій товару від 23.10.2013р. та від
29.10.2013р., а саме: 1) відсутні замовлення
та приймальні квитанції; 2) видаткові
накладні № 133 від 23.10.2013р. та № 135 від
29.10.2013р., які зі сторони відповідача не
підписані. Також, як вказав відповідач,
первинним документом, що підтверджує
факт передачі товару від продавця
перевізнику та подальшу доставку
товару покупцю, є товарно-транспортна
накладна. Однак, позивач не надав
належних доказів поставки товару
23.10.2013р. та від 29.10.2013р. Крім того, як
зазначив відповідач, згідно з вимогами
ч.2 ст. 9 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати обов'язкові
реквізити, зокрема: посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Тому, відсутність у видаткових
накладних № 133 від 23.10.2013р. та № 135 від
29.10.2013р. вказаних обов'язкових
реквізитів первинного документа
унеможливлює визнання їх в якості
первинних документів (належних і
допустимих доказів). При цьому, інші
документи (податкові накладні) не є
належними засобами доказування (ст. 34
ГПК України), оскільки податкові
накладні є похідними від господарської
операції з поставки товару чи
отримання попередньої оплати та
складаються виключно з метою ведення
податкового обліку продавцем товару та
не узгоджуються з покупцем. При цьому,
податкова накладна не може вважатись
належним доказом передачі самого
товару та передачі права власності на
нього. Крім того, з поданих позивачем
доказів вбачається неналежність
документів, які б надавали право
позивачу на відпуск товарів 23.10.2013р. та
29.10.2013р. Разом з тим вказано, що наказом
Міністерства фінансів України № 99 від
16.05.1996р. „Про затвердження Інструкції
про порядок реєстрації виданих,
повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей",
зокрема, передбачалось, що худоба
(цінності) відпускаються покупцям або
передаються безплатно тільки за
довіреністю одержувачів. Довіреність
підписується керівником та головним
бухгалтером підприємства або їх
заступниками та особами, які на те
уповноважені керівником підприємства
(п.5 Інструкції). Забороняється видавати
довіреності, які повністю або частково
не заповнені, не мають зразків підпису
осіб, на ім'я яких вони виписані (п.7
Інструкції). Однак, як вказує
відповідач, довіреність № 201 від
23.10.2013р. та довіреність № 204 від 29.10.2013р.
не містять всіх обов'язкових
реквізитів - особистих підписів
відповідальних осіб, що також
унеможливлює визнання їх в якості
первинних документів. Також
відзначено, що поданий позивачем акт
звіряння взаємних розрахунків за
період з жовтня 2013р. по серпень 2014р. не
підписаний та не погоджений
відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, відповідач
просить суд відмовити у позові
повністю, оскільки між сторонами у
справі відсутні зобов'язальні
відносини.

Розглядом наявних матеріалів справи
встановлено таке.

01.07.2011р. між приватним підприємством
"Мяспром" (постачальником) та дочірнім
підприємством "Проскурівм'ясопродукт"
(покупцем) укладено договір поставки №
1, відповідно до якого постачальник
зобов'язується передати свині (товар) у
встановлений договором строк у
власність покупця, а покупець -
прийняти товар і сплатити за нього
певну грошову суму, передбачену
договором (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 1.2. договору вид, асортимент,
ціна за одиницю товару, кількість,
загальна вартість товару погоджуються
та зазначаються сторонами у
замовленні, приймальній квитанції та
видатковій накладній на кожну партію
товару.

У пунктах 3.1, 3.2. договору вказано, що
товар передається по цінах, погоджених
сторонами у замовленні, приймальній
квитанції та видатковій накладній на
кожну партію товару. Оплата
здійснюється покупцем безготівковим
розрахунком у національній валюті
України, згідно з чинним
законодавством, шляхом перерахування
коштів на розрахунковий рахунок
постачальника по факту завантаження
товару.

01.01.2013р. між приватним підприємством
"Мяспром" (постачальником) та дочірнім
підприємством "Проскурівм'ясопродукт"
(покупцем) укладено договір поставки №
1/2, відповідно до якого постачальник
зобов'язується передати свині (товар) у
встановлений договором строк у
власність покупця, а покупець -
прийняти товар і сплатити за нього
певну грошову суму, передбачену
договором (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 1.2. договору вид, асортимент,
ціна за одиницю товару, кількість,
загальна вартість товару погоджуються
та зазначаються сторонами у
замовленні, приймальній квитанції та
видатковій накладній на кожну партію
товару.

В пунктах 3.1, 3.2. договору вказано, що
товар передається по цінах, погоджених
сторонами у замовленні, приймальній
квитанції та видатковій накладній на
кожну партію товару. Оплата
здійснюється покупцем безготівковим
розрахунком у національній валюті
України, згідно з чинним
законодавством, шляхом перерахування
100% попередньої оплати на розрахунковий
рахунок постачальника.

01.10.2012р. головним бухгалтером
дочірнього підприємства
"Проскурівм'ясопродукт" та головним
бухгалтером приватного підприємства
"Мяспром" проведено звіряння
взаєморозрахунків станом на 01.10.2012р. та
складено акт звіряння розрахунків, де
вказано, що заборгованість дочірнього
підприємства "Проскурівм'ясопродукт"
перед приватним підприємством
"Мяспром" станом на 01.10.2012р. складає 8377,43
грн.

Як випливає зі змісту наданих
представником позивача засвідчених
копій видаткових накладних,
довіреностей, податкових накладних,
реєстраційних свідоцтв свиней
(відомостей переміщення), платіжних
доручень, прибуткових касових ордерів
за період з 01.10.2012р. по 14.02.2014р., а також
відповідно до акту звірки від 27.10.2014р.,
підписаного з боку ПП "Мяспром",
заборгованість відповідача перед
позивачем за поставлений товар (свині)
складає 62729,14 грн.

Як зазначено у видатковій накладній №
133 від 23.10.2013р. (яку відповідач вважає
неналежним доказом), приватним
підприємством "Мяспром"
(постачальником) передано дочірньому
підприємству "Проскурівм'ясопродукт"
(покупцю) товар, а саме свині, кількістю
25 голів, на загальну суму 58900 грн. на
підставі договору купівлі-продажу.
Означена накладна у графі: „Від
постачальника" підписана з боку
приватного підприємства "Мяспром"
директором та скріплена печаткою
підприємства.

Дочірнім підприємством
"Проскурівм'ясопродукт" видана
довіреність № 201 від 23.10.2013р. на ім'я
водія Почуприна Олександра
Михайловича на отримання від ПП
"Мяспром" свиней, кількістю 75 голів. У
вказаній довіреності міститься підпис
керівника та печатка підприємства.

Як вбачається з податкової накладної №
7/2 від 23.10.2013р., ПП "Мяспром" (продавцем)
передано ДП "Проскурівм'ясопродукт"
(покупцю) на підставі договору поставки
№ 1/2 від 01.01.2013р. свині в живій вазі, 25
шт., загальною вартістю 58900 грн. Ця
податкова накладна скріплена підписом
представника ПП "Мяспром" Бойців Н.Б. та
печаткою ПП "Мяспром".

Як випливає зі змісту реєстраційного
свідоцтва свиней (відомості
переміщення) серії АА № 0244718 від
23.10.2013р., 25 свиней 23.10.2013р. переміщено від
ПП "Мяспром" до ДП
"Проскурівм'ясопродукт". Причиною
вибуття свиней в даному свідоцтві
зазначено „20", що згідно з Додатком 11 до
пункту 5.1 „Положення про ідентифікацію
та реєстрацію свиней", затвердженого
наказом Міністерства аграрної
політики України 31.12.2004р. № 497, означає
„Продаж".

Вищеказане свідоцтво скріплено
підписами Семак І.І. (директора ПП
"Мяспром"), а також Марковського О.В. -
директора ДП "Проскурівм'ясопродукт",
до якого прибули тварини. Крім того,
означене свідоцтво скріплено
печатками ПП "Мяспром" та ДП
"Проскурівм'ясопродукт".

Як зазначено у видатковій накладній №
135 від 29.10.2013р. (яку відповідач також
вважає неналежним доказом), приватним
підприємством "Мяспром"
(постачальником) передано дочірньому
підприємству "Проскурівм'ясопродукт"
(покупцю) товар, а саме свині, кількістю
22 голови, на загальну суму 58860 грн. на
підставі договору купівлі-продажу.
Означена накладна у графі: „Від
постачальника" підписана з боку
приватного підприємства "Мяспром"
директором та скріплена печаткою
підприємства.

Дочірнім підприємством
"Проскурівм'ясопродукт" видана
довіреність № 204 від 29.10.2013р. на ім'я
водія Почуприна Олександра
Михайловича на отримання від ПП
"Мяспром" свиней, кількістю 25 голів. У
вказаній довіреності міститься підпис
головного бухгалтера, зразок підпису
водія та печатка підприємства.

Як вбачається з податкової накладної №
10/2 від 29.10.2013р., ПП "Мяспром" (продавцем)
передано ДП "Проскурівм'ясопродукт"
(покупцю) на підставі договору поставки
№ 1/2 від 01.01.2013р. свині в живій вазі, 22
шт., загальною вартістю 55860 грн. Ця
податкова накладна скріплена підписом
представника ПП "Мяспром" Бойців Н.Б. та
печаткою ПП "Мяспром".

Як випливає зі змісту реєстраційного
свідоцтва свиней (відомості
переміщення) серії АА № 0244720 від
29.10.2013р., 22 свині 29.10.2013р. переміщено від
ПП "Мяспром" до ДП
"Проскурівм'ясопродукт". Причиною
вибуття свиней в даному свідоцтві
зазначено „20", що згідно з Додатком 11 до
пункту 5.1 „Положення про ідентифікацію
та реєстрацію свиней", затвердженого
наказом Міністерства аграрної
політики України 31.12.2004р. № 497, означає
„Продаж".

Вищеказане свідоцтво скріплено
підписами Семак І.І. (директора ПП
"Мяспром"), а також Марковського О.В. -
директора ДП "Проскурівм'ясопродукт",
до якого прибули тварини. Крім того,
означене свідоцтво скріплено
печатками ПП "Мяспром" та ДП
"Проскурівм'ясопродукт".

В матеріалах справи також наявні копії:
акту звірки взаємних розрахунків
(станом на 31.08.2014р.), реєстрів видаткових
накладних та платіжних доручень за
період з 01.10.2012р. по 11.08.2014р. тощо.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх
в сукупності, судом береться до уваги
таке.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Як передбачено ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.632 Цивільного кодексу
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін. Якщо ціна у
договорі не встановлена і не може бути
визначена виходячи з його умов, вона
визначається виходячи із звичайних
цін, що склалися на аналогічні товари,
роботи або послуги на момент укладення
договору. Крім того, відповідно до ст. 691
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний оплатити товар за ціною,
встановленою у договорі
купівлі-продажу, або, якщо вона не
встановлена у договорі і не може бути
визначена виходячи з його умов, - за
ціною, що визначається відповідно до
статті 632 цього Кодексу, а також вчинити
за свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу.

Як передбачено ч.1 ст.692 Цивільного
кодексу України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Судом відзначається, що незважаючи на
неналежне документальне оформлення
видаткових накладних № 133 від 23.10.2013р.,
№ 135 від 29.10.2013р., а також відповідних
довіреностей, факти поставок товару
23.10.2013р. (25 свиней на суму 58900 грн.) та
29.10.2013р. (22 свині на суму 55860 грн.)
підтверджуються наявними матеріалами
справи (при цьому, неналежне
документальне оформлення довіреностей
на отримання товару 23.10.2013р. та 29.10.2013р.
не спростовує факту отримання товару,
оскільки довіреність передається
продавцеві саме в момент отримання
товару).

Зокрема, судом встановлено, що, як
випливає зі змісту реєстраційного
свідоцтва свиней (відомості
переміщення) серії АА № 0244718 від
23.10.2013р., 25 свиней 23.10.2013р. переміщено від
ПП "Мяспром" до ДП
"Проскурівм'ясопродукт". Також, зі
змісту реєстраційного свідоцтва
свиней (відомості переміщення) серії АА
№ 0244720 від 29.10.2013р. вбачається, що 22
свині 29.10.2013р. переміщено від ПП
"Мяспром" до ДП "Проскурівм'ясопродукт".
Причиною вибуття свиней в означених
свідоцтвах (відомостях переміщення)
зазначено „20", що згідно з Додатком 11 до
пункту 5.1 „Положення про ідентифікацію
та реєстрацію свиней", затвердженого
наказом Міністерства аграрної
політики України 31.12.2004р. № 497, означає
„Продаж". При цьому, вищеказані
свідоцтва скріплено підписами Семак
І.І. (директора ПП "Мяспром"), а також
Марковського О.В. - директора ДП
"Проскурівм'ясопродукт", яким отримано
тварини. Крім того, означені свідоцтва
скріплено печатками ПП "Мяспром" та ДП
"Проскурівм'ясопродукт".

Таким чином, підписавши реєстраційні
свідоцтва свиней (відомості
переміщення) серії АА № 0244718 від
23.10.2013р., серії АА № 0244720 від 29.10.2013р.,
керівником відповідача підтверджено
факт отримання 25 свиней 23.10.2013р. та 22
свиней 29.10.2013р.

Більше того, оскільки причиною вибуття
свиней в свідоцтвах (відомостях
переміщення) від 23.10.2013р. та від 29.10.2013р.
зазначено „Продаж", директор ДП
"Проскурівм'ясопродукт" підписанням
означених реєстраційних свідоцтв
свиней (відомостей переміщення)
письмово підтвердив також і правову
підставу отримання товару - договір
купівлі-продажу, який згідно зі ст. 655
Цивільного кодексу України передбачає
сплату певної грошової суми за
отриманий товар. Грошові ж суми, що
підлягали оплаті (58900 грн. та 55860 грн.),
було визначено у податкових накладних
(від 23.10.2013р. та 29.10.2013р. відповідно), що
містять посилання на договір поставки
та які згідно з пунктом 201.10 статті 201
Податкового кодексу України продавець
товарів зобов'язаний надати покупцю
при здійсненні операцій з постачання
товарів. При цьому, відповідачем не
заперечувалось отримання від продавця
податкових накладних за спірними
видатковими накладними та включення
даних операцій до податкової звітності
у зазначений період, що доводить факт
здійснення господарських операцій з
отримання товару.

Водночас, докази про відмову від
прийняття товару, його повернення
позивачеві, здійснення коригування
податкової звітності (сум ПДВ), тобто
про відмову від прийняття спірного
договору до виконання, відповідач суду
не надав. Більше того, 29.10.2013р. та 14.04.2014р.
відповідачем здійснено часткову
оплату отриманого 23.10.2013р. товару, що
також підтверджує погодження ціни
товару сторонами.

Відтак, твердження відповідача про
відсутність між сторонами у справі
зобов'язальних правовідносин, належних
доказів поставки товару 23.10.2013р. та від
29.10.2013р., а також про непогодження
сторонами ціни щодо вказаних поставок
окремих партій товару від 23.10.2013р. та
від 29.10.2013р., спростовуються
вищенаведеним.

Таким чином, беручи до уваги наведені
вище положення закону, враховуючи
встановлені судом факти (в тому числі
факти поставки товару позивачем
відповідачеві), зміст позовних вимог,
суд вважає правомірними вимоги щодо
стягнення з відповідача 62729,14 грн.
основного боргу у зв'язку з неналежним
виконанням ДП "Проскурівм'ясопродукт"
своїх зобов'язань щодо оплати останнім
товару, отриманого від ПП "Мяспром"
згідно з видатковими накладними № 133
від 23.10.2013р., № 135 від 29.10.2013р.,
реєстраційними свідоцтвами свиней
(відомостями переміщення) серії АА №
0244718 від 23.10.2013р., серії АА № 0244720 від
29.10.2013р. Відповідачем доказів на
підтвердження добровільного погашення
вищевказаної заборгованості не подано.

При вирішенні спору судом також
враховано правові позиції Вищого
господарського суду України (зокрема,
наведені у постановах від 19 лютого 2014
року в справі № 911/2383/13, від 15 жовтня 2009
року в справі № 2-23/1145-2009, від 20 травня 2013
року в справі № 2/5007/1231/12 тощо).

За таких обставин, позовні вимоги
обґрунтовані матеріалами справи та
підлягають задоволенню зі стягненням з
відповідача судових витрат по справі
згідно зі ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.1, 2, 45, 12, 13, 33, 43-49, 82-85, 115,
116 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов приватного підприємства
"Мяспром", м. Теребовля Тернопільської
області до дочірнього підприємства
"Проскурівм'ясопродукт", м.
Хмельницький про стягнення 62729,14 грн.
основного боргу задовольнити.

Стягнути з дочірнього підприємства
"Проскурівм'ясопродукт" (м.
Хмельницький, вул. Верейського, буд 45/3,
ідентифікаційний код 34971718) на користь
приватного підприємства "Мяспром" (м.
Теребовля Тернопільської області, вул.
Глещавецька, буд. 23, ідентифікаційний
код 36023771) 62729,14 грн. основного боргу, 1827
грн. відшкодування судового збору.

Видати наказ.

Повний текст рішення складено 15.12.2014р.

Суддя
М.В. Смаровоз

Віддрук. 2 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу
(48100, Тернопільська обл.,
Теребовлянський р-н, м. Теребовля, вул.
Глещавецька, буд. 23).