ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.12.14р. Справа № 904/8690/14За позовом
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "УК.АЗ.-Дружба", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 5 052 грн. 78 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: Букоємський Р.В., дов. №
14-138 від 13.05.14р.;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулося до
господарського суду з позовом, в якому
просить стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"УК.АЗ.-Дружба" заборгованість в розмірі
5 052 грн. 78 коп., з яких: 3 818 грн. 94 коп. -
сума основного боргу, 486 грн. 55 коп.
інфляційні втрати, 295 грн. 27 коп. - пеня,
267 грн. 33 коп. - 7% штраф, 184 грн. 69 коп. - 3%
річних, відповідно до умов Договору
№12/365-ТЕ-29 від 28.08.12р. купівлі-продажу
природного газу.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
господарських зобов'язань.

Відповідач явку свого повноважного
представника в призначені судові
засідання не забезпечив та не надав
витребувані судом документи.

На адресу суду повернулися конверти з
ухвалами, що направлялися на адресу
відповідача, з відміткою відділення
потового зв'язку: „Повернуто за
закінченням строку зберігання".

Суд вважає можливим розглянути справу
за його відсутності, тому що позовна
заява з доданими до неї документами і
ухвала суду направлялися за юридичною
адресою, яка вказана у позовній заяві
та значаться у спеціальному витязі з
ЄДРЮОФОП від 07.11.14р. Відповідно до ч. 1
ст. 93 ЦК України місцезнаходження
юридичної особи визначається місцем її
державної реєстрації, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами

В порядку ст.85 ГПК України, в судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частину рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи,
дослідивши та оцінивши надані докази,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

28.08.2012р. між позивачем (продавець) та
відповідачем (покупець) укладений
договір купівлі-продаж природного газу
№ 12/365-ТЕ-29(надалі - Договір), відповідно
до умов якого, позивач зобов'язався
передати у власність відповідачу у 2012
році природний газ, ввезений на митну
територію України ПАТ „Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
за кодом згідно УКТ ЗЕД , або/та
природний газ, а відповідач
зобов'язався прийняти та оплатити цей
природний газ на умовах цього договору
(п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 11.1 Договору він
набуває чинності з дати його
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін, поширює дію
на відносини, що фактично склалися між
сторонами з 01.08.12р. і діє в частині
поставки газу до 31 грудня 2012 року, а в
частині розрахунків - до їх повного
здійснення.

У пункті 2.1 Договору сторони визначили,
що продавець передає покупцеві з 01.08.12р.
по 31.12.12р. газ обсягом до 8, 000 тис. куб. м.,
у тому числі в узгодженій кількості по
місяцях кварталів.

Відповідно до п. 5.1 Договору ціна
(граничний рівень ціни) на газ та
послуги з його транспортування
установлюються НКРЕ.

Ціна за 1000 куб. м газу становить 1 091,00
грн. з урахуванням збору у вигляді
цільової надбавки до затвердженого
тарифу на природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість.

За умовами п. 6.1 Договору, оплата за
природний газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14 числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

На виконання умов Договору у період з
жовтня по грудень 2012р. позивач здійснив
постачання відповідачу природного
газу на загальну суму 8 614 грн. 55 коп., що
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу,
які наявні в матеріалах справи, а саме:
акт від 31.10.12р. на суму 1 521 грн. 29 коп.,
акт від 30.11.12р. на суму 3 274 грн. 32 коп.,
акт від 31.12.12р. на суму 3 818 грн. 94 коп. (а.с.
16-18).

Відповідач за отриманий природний газ
розрахувався несвоєчасно, сплативши
вартість поставленого природного газу
за листопад - 24.12.12р., що підтверджується
сальдо по підприємству відповідача та
випискою операцій по ТОВ „УК.АЗ -
Дружба" (а.с. 19, 20).

Згідно п. 7.2 Договору у разі невиконання
покупцем умов п. 6.1 Договору він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити продавцю крім суми
заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7% від суми
простроченого платежу.

У пункті 9.3 Договору сторони узгодили,
що строк, у межах якого сторони можуть
звернутися до суду з вимогою про захист
своїх прав за цим Договором (строк
позовної давності), у тому числі щодо
стягнення основної заборгованості,
штрафів, пені, відсотків річних,
інфляційних нарахувань,
встановлюється тривалістю 5 років.

За розрахунком позивача, підлягає
стягненню пеня за період з 14.12.12р. по
13.07.13р., розрахована за кожним актом
окремо, у загальному розмірі 295 грн. 27
коп. та сума штрафу у розмірі 267 грн. 33
коп.

На підставі положень ст. 625 Цивільного
кодексу України, позивач нарахував та
вимагає стягнути з відповідача суму 486
грн. 55 коп., на яку збільшилась
заборгованість внаслідок інфляції за
період з грудня 2012р. по липень 2014р. та
суму 184 грн. 69 коп.3 % річних за загальний
період з 14.12.12р. по 15.08.14р. за кожним
актом окремо.

На час розгляду справи доказів сплати
заборгованості відповідачем не надано.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши надані докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Відносини, що виникли між сторонами по
справі на підставі договору
купівлі-продажу природного газу, є
господарськими зобов'язаннями, тому,
згідно положень ст. ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України, до цих
відносин мають застосовуватися
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

Статтею 530 ч. 1 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей термін.

Відповідно до положень частин першої,
третьої статті 509, статей 526, 629
Цивільного кодексу України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання має
ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

В силу положень ст.ст. 9, 16, 549-551, 611, 625
Цивільного кодексу України та ст.ст. 20,
216-220 та 230-232 Господарського кодексу
України, учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку передбачених Цивільним
кодексом України, Господарським
кодексом України, іншими законами і
договором, а держава забезпечує захист
прав і законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів, зокрема,
шляхом присудження до виконання
обов'язку в натурі, стягнення збитків
та застосування штрафних санкцій.

Враховуючи викладене та перевіривши
розрахунки позивача, судом
встановлено, що розрахунок штрафу, 3%
річних та інфляційних втрат відповідає
умовам Договору та вимогам чинного
законодавства.

За встановлених обставин, відповідач
неналежним чином виконав свої,
визначені договором,
майново-господарські зобов'язання
перед позивачем з оплати поставленого
природного газу, чим порушив умови
укладеного із позивачем Договору та
вищевказані приписи діючого
законодавства, тому позовні вимоги
позивача про примусове стягнення з
відповідача основного боргу в розмірі 3
818 грн. 94 коп., 3% річних в сумі 184 грн. 69
коп., інфляційних втрат в розмірі 486 грн.
55 коп. та штрафу в сумі 267 грн. 33 коп. - є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача пені в сумі 295 грн. 27 коп.
суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського
кодексу України виконання
господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом (ст.
548 Цивільного кодексу України).
Виконання зобов'язань може
забезпечуватись згідно договору
неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми не своєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ст. 549
Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 1.4 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" з
урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" моментом
виконання грошового зобов'язання є
дата зарахування коштів на рахунок
кредитора або видачі їх йому готівкою,
а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього
Закону банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в
розрахунковому документі, який
надійшов протягом операційного часу
банку, в день його надходження. При
цьому порушення банком, що обслуговує
платника (боржника), строку
перерахування коштів до банку, який
обслуговує кредитора, або несвоєчасне
зарахування банками коштів на рахунок
кредитора, в зв'язку з чим сталося
прострочення виконання грошового
зобов'язання, не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання цього
зобов'язання, однак надає боржникові
право звернутися до банку, який його
обслуговує, з вимогою щодо сплати пені
відповідно до пункту 32.2 статті 32
названого Закону (див. також частину
третю статті 343 Господарського кодексу
України).

День фактичної сплати суми
заборгованості не включається в період
часу, за який здійснюється стягнення
інфляційних нарахувань та пені (пункт
1.9 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
року № 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань").

Оскільки при проведенні розрахунку
пені позивачем не враховано, що день
оплати не вважається днем прострочки
виконання зобов'язання, згідно
перерахунку, здійсненого
господарським судом, до стягнення з
відповідача підлягає пеня у загальному
розмірі 293 грн. 93 коп.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати по справі покладаються на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі вищезазначеного, керуючись
ст.ст.4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85, 116, 117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "УК.АЗ.-Дружба" (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Сафонова, 21, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького,
6, ) 3 818 грн. 94 коп. (три
тисячі вісімсот вісімнадцять грн. 94
коп.) основного боргу, 267 грн. 33 коп.
(двісті шістдесят сім грн.. 33 коп.) 7%
штрафу, 293 грн. 93 коп. (двісті дев'яносто
три грн. 93 коп.) пені, 486 грн. 55 коп.
(чотириста вісімдесят шість грн. 55 коп.)
інфляційних втрат, 184 грн. 69 коп. (сто
вісімдесят чотири грн. 69 коп.) 3% річних, 1
826 грн. 52 коп. (одну тисячу вісімсот
двадцять шість грн. 52 коп.) витрат по
сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Суддя І. А. Рудь

Повне рішення складено - 23.12.14р.