м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нафтосервіс"
до Публічного акціонерного товариства
"Державне акціонерне товариство
про стягнення 285 641,77 грн.
Суддя Ярмак О.М.
Від позивача: Беззубкін С.М. за дов.
Від відповідача: Осадча А.І., Сидорчук
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
09.12.2014р. у засіданні суду оголошувалась
перерва на підставі ст. 77 ГПК України.
Пред'явлені вимоги про стягнення 133 600,70
грн. основного боргу - заборгованості
за поставлений товар за видатковими
накладними по договору поставки № 494
від 24.05.2012р., 50 864,49 грн. інфляційних
втрат, 101 177,28 грн. річних за
прострочення виконання зобов'язання.
У судовому засіданні 23.12.2014р.
представники відповідача визнали
частково наявність заборгованості
перед позивачем, вказуючи на невірне
нарахування інфляційних втрат; подали
заяву про відстрочення виконання
рішення суду до 01 січня 2016 року.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін. Господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

24.05.2012р. між позивачем (постачальник за
договором) та відповідачем (покупець) -
був укладений договір поставки № 494, за
умовами якого постачальник
зобов'язався передати (поставити) у
визначені строки у власність покупця
товар, відповідно до Специфікації № 1,
яка є невід'ємною частиною договору, а
покупець - прийняти товар і оплатити
його відповідно до умов цього
договору.

Згідно п.2.2 договору, поставка товару
здійснюється в строк 30 днів з моменту
надання покупцем письмової заявки.
Поставка товару може здійснюватись
партіями у відповідності до заявки та
потреб покупця.

Відповідно до п.4.1, сума договору
складає 5 894 064,00 грн. з ПДВ.

Умовами п.4.2 договору сторони
визначили, що оплата здійснюється
шляхом переказу грошових коштів на
рахунок постачальника з відстроченням
платежу 20 днів з моменту поставки
партії товару і підписання актів
приймання-передачі обома сторонами, за
умови наявності виставленого
постачальником рахунку, оригінала
податкової накладної, оформленої у
відповідності до діючого
законодавства; сертифікатів якості на
продукцію.

У період з 02.10.2012р. по 15.11.2012р. за
видатковими накладними, копії яких
долучені до матеріалів справи,
позивачем було поставлено відповідачу
товару по договору на загальну суму 5 628
619,82 грн.

Факт поставки товару позивачем та
отримання його відповідачем сторони
засвідчили підписанням Актів
приймання передачі до договору
поставки № 494 по кожній видатковій
накладній.

Позивач у позовній заяві вказує, що
оригінали товаросупровідних
документів (видаткові накладні, акти
приймання - передачі, рахунки,
податкові накладні, сертифікати
якості) були надані ПАТ «ДАТ
«ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ» в момент передачі
товару.

Матеріалами справи встановлено, що
позивачем було виставлено відповідачу
для оплати рахунки-фактури № СФ-0000182
від 04.10.2012р. на суму 1 114 580,90 грн., №
СФ-0000185 від 05.10.2012р. на суму 656 159,98 грн., №
СФ-0000189 від 08.10.2012р. на суму 1 963 460,08 грн.,
№ СФ-0000192 від 10.10.2012р. на суму 1 291 737,71
грн., № СФ-0000215 від 15.11.2012р. на суму 131 745,73
грн.

Відповідач свої зобов'язання щодо
оплати поставленого товару за
вказаними видатковими накладними,
вартістю 5 628 619,82 грн. виконав частково,
перерахувавши позивачу за платіжним
дорученням № 5307 від 24.05.2013р. суму 5 586
019,12 грн.

Згідно розрахунку позивача,
заборгованість відповідача становить
133 600,70 грн. вартості неоплаченого
товару, що підтверджується також
підписаним сторонами Актом звіряння
розрахунків № 494 від 31.12.2013р., копія
якого долучена до справи.

Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
та у встановлений строк. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідач факт поставки та наявність
боргу перед позивачем визнав, проте
доказів оплати відповідачем решти суми
133 600,70 грн. боргу, в тому числі в
установлені договором строки, суду не
надав.

Несплата відповідачем вартості
отриманого товару по договору поставки
№ 494 від 24.05.2012р. є порушенням
договірних зобов'язань та вимог ст. ст.
525, 526, ч. 1 ст. 692 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивачем нараховано 50 864,49 грн.
інфляційних втрат, 101 177,28 грн. річних за
прострочення виконання зобов'язання по
кожній видатковій накладній, які після
перевірки правильності нарахування, з
урахуванням від'ємного індексу
інфляції за вказаний період,
задовольняються судом частково у сумі
44 399,07 грн. інфляційних втрат та 98 310,69
грн. річних.

Контрозрахунок відповідача не
приймається судом до уваги, оскільки до
розрахунку не включено нарахування по
рахунках-фактурах № СФ-0000192 від 10.10.2012р.
на суму 1291737,71 грн. та № СФ-0000215 від
15.11.2012р. на суму 131 745,73 грн.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в частині стягнення 133 600,70
грн. основного боргу, 44 399,07 грн.
інфляційних втрат та 98 310,69 грн. річних.
В решті позову належить відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Заява відповідача про відстрочення
виконання рішення суду у даній справі
до 01.01.2016р. судом не задовольняється,
виходячи з наступного.

Пунктом 6 частини 1 статті 83 ГПК України
передбачено право, а не обов'язок
господарського суду при прийнятті
рішення розстрочити виконання рішення.

Відповідно до п.7.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України» № 9 від 17.10.2012р.,
підставою для розстрочки виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не доведено та не надано
належних доказів на підтвердження
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення та роблять його
неможливим, що було б підставою для
задоволення заяви про відстрочення
виконання рішення суду по даній справі.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

1.1 Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Державне акціонерне
товариство "Чорноморнафтогаз" (01030,
м.Київ, вул. Богдана Хмельницького, 26,
оф.505, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нафтосервіс" (49000,
м.Дніпропетровськ, вул. Комунарівська,
б.58, ) 133 600 (сто тридцять
три тисячі шістсот) грн. 70 коп.
основного боргу, 44 399 (сорок чотири
тисячі триста дев'яносто дев'ять) грн. 07
коп. інфляційних втрат та 98 310
(дев'яносто вісім тисяч триста десять)
грн. 69 коп. річних, 5526 (п'ять тисяч
п'ятсот двадцять шість) грн. 21 коп.
судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК
України.

1.2. В решті позову відмовити.

2. У задоволенні заяви Публічного
акціонерного товариства "Державне
акціонерне товариство
"Чорноморнафтогаз" про відстрочення
виконання рішення до 01.01.2016р. відмовити.

Суддя

О.М.Ярмак