ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

0,2

12.12.14 №910/27534/14 Суддя Яковенко А.В.,
розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "Студія АРТ"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЧИТАЙ МІСТО ГРУП"

про стягнення 63 278,78 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Студія АРТ"
звернулось до Господарського суду
міста Києва із позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЧИТАЙ
МІСТО ГРУП" про стягнення 63 278,78 грн.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов
висновку, що позовна заява без номеру
без дати (вх. 27534/14 від 09.12.2014) і додані до
неї документи підлягають поверненню
позивачеві без розгляду з наступних
підстав:

Частинами 1-3 ст. 28 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що справи юридичних осіб в
господарському суді ведуть їх органи,
що діють у межах повноважень, наданих
їм законодавством та установчими
документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідчують їх посадове становище.

Представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства, організації.
Довіреність видається за підписом
керівника або іншої уповноваженої ним
особи та посвідчується печаткою
підприємства, організації.

Частиною 1 ст. 54 ГПК України
передбачено, що позовна заява
подається до господарського суду в
письмовій формі і підписується
повноважною посадовою особою позивача
або його представником, прокурором,
громадянином - суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником.

Юридична особа відповідно до ст. 92
Цивільного кодексу України набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів і
закону. Отже, від імені юридичної особи
позовну заяву підписує повноважна
посадова особа, повноваження якої
ґрунтуються на установчих документах
чи приписах закону.

Таким чином, право на представництво
юридичної особи пов'язане з наявністю
акта органу управління юридичної
особи, котрим ця юридична особа наділяє
посадову особу повноваженнями вчиняти
певні юридичні дії.

Керівник підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначено законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідчують їхнє посадове становище.
Повноваження керівників юридичних
осіб підтверджується:

а)документів, що посвідчують їхнє
посадове чи службове становище. До
таких документів відносять накази (чи
інші аналогічні документи) про
призначення на посаду, протоколи
зборів про обрання на посаду;

б)установчими документами юридичної
особи, в яких містяться повноваження
посадових чи службових осіб, що беруть
участь у справі як представники цих
осіб.

При цьому, п. 3.5 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що позовна
заява підлягає поверненню, коли в
позовній заяві відсутні відомості про
прізвище та посаду керівника юридичної
особи або до позовної заяви не додано
належні документи на підтвердження
повноважень особи, що підписала цю
заяву, як представник позивача в
господарському суді (ч. ч. 3-6 ст. 28 ГПК
України), і на ці документи немає
посилання в заяві.

Позовна заява без номеру без дати (вх.
27534/14 від 09.12.2014) від імені позивача
підписана директором товариства п.
Н.Г.Соломенко, однак серед документів,
доданих до позовної заяви, відсутні
докази, які б підтверджували посадове
становище п. Н.Г.Соломенко, як керівника
товариства, як-то: довідка з ЄДРПОУ,
виписка з Єдиного державного реєстру
юридичних та фізичних
осіб-підприємців, де було б зазначено
керівника позивача, протокол про
обрання вказаної особи Директором
позивача, наказ про призначення тощо.

Виходячи із зазначеного, суд не може
дійти однозначного висновку, що
позовна заява без номеру без дати (вх.
27534/14 від 09.12.2014) підписана особою, яка
має право її підписувати.

Таким чином заявником не надано
належних доказів, які б підтверджували
станом на день звернення з даним
позовом до суду повноваження п.
Н.Г.Соломенко підписувати від імені
товариства позовні заяви.

Згідно п. 1 ст. 63 ГПК України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо позовну
заяву підписано особою, яка не має
права її підписувати, або особою,
посадове становище якої не вказано.

Відповідно до п. 4 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України не
подано доказів сплати судового збору у
встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України
до позовної заяви додаються матеріали,
які підтверджують сплату судового
збору у встановленому порядку та
розмірі.

Згідно п. 2.20. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №7 від
21.02.2013 "Про деякі питання практики
застосування розділу 6 Господарського
процесуального кодексу України" чинним
законодавством не встановлено якихось
спеціальних вимог щодо оформлення
платіжних документів, за якими
перераховуються суми судового збору.
Отже, таке перерахування здійснюється
за загальними правилами згідно з
вимогами Закону України "Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні" і
відповідних нормативно-правових актів
Національного банку України.

У п.2.22. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №7 від
21.02.2013 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
зазначено, що якщо заявником не подано
належних доказів сплати судового збору
у встановленому порядку та розмірі або
(за необхідності) документів, що
підтверджують звільнення від його
сплати, заява (скарга) повертається
господарським судом з підстав
передбачених ГПК, а саме статтею 43-5,
пунктом 4 частини першої статті 63,
пунктом 3 частини першої статті 97,
пунктом 4 частини першої статті 111-3,
частиною другою і пунктом 1 частини
четвертої статті 111-20, пунктом 3 частини
шостої статті 113, частиною п'ятою статті
122-2, частиною п'ятою статті 122-8.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції "Про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті" затвердженої
Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 №22
платіжне доручення оформляється
платником за формою, наведеною в
додатку 2 до вказаної Інструкції,
згідно з вимогами щодо заповнення
реквізитів розрахункових документів,
що викладені в додатку 8 до вказаної
Інструкції.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту
№40 платіжного доручення (М.П.)
ставиться відбиток печатки платника,
зразок якої заявлений банку платника в
картці зі зразками підписів та
відбитка печатки, для - реквізиту №41
(підписи платника) ставляться підписи
(підпис) відповідальних осіб платника,
які повноважені розпоряджатися
рахунком і зразки підписів яких
заявлені банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка печатки,
для - реквізиту №51 (дата виконання)
зазначаються число, місяць та рік
списання коштів з рахунку платника
цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число
зазначається цифрами ДД, місяць -
словами, рік - цифрами РРРР, які
засвідчуються підписом
відповідального виконавця та
відбитком штампа банку.

Однак, до позовної заяви без номеру без
дати (вх. 27534/14 від 09.12.2014) позивачем
додане платіжне доручення №2658 від
20.11.2014, в якості доказу сплати судового
збору, яке не оформлене належним чином,
а саме на зазначеному платіжному
дорученні відсутні підписи
відповідальних осіб та відбиток
печатки платника (позивача).

Абзацем 3 п. 2.22. зазначеної вище
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України
встановлено, що за відсутності у
відповідному платіжному документі
належних платіжних реквізитів або
неправильного їх зазначення заява
(скарга) так само повертається
господарським судом без розгляду.

За таких обставин, у суду відсутні
підстави вважати, що заявником додані
до позовної заяви передбачені п. 3 ст. 57
ГПК України документи.

Крім того, згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 36 ГПК
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26 грудня 2011 року
N18 подані сторонами копії документів,
виготовлені з використанням технічних
засобів (фотокопії тощо), засвідчуються
підписом особи, яка їх виготовила або
яка перевірила їх на відповідність
оригіналам, із зазначенням її прізвища,
ініціалів та посади (якщо вона є
посадовою особою) та з прикладенням
печатки (за її наявності).

Відповідно до пункту 5.27 Національного
стандарту України ДСТУ 4163-2003
"Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затв. Наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
№55) відмітку про засвідчення копії
документа складають зі слів "Згідно з
оригіналом", назви посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціали та прізвища, дати засвідчення
копії і проставляють нижче реквізит
"підпис". Така відмітка проставляється
на кожному аркуші засвідченої копії
документа.

Додані до позовної заяви без номеру без
дати (вх. 27534/14 від 09.12.2014) докази не
засвідчені належним чином, оскільки на
останніх відсутні відмітки відповідно
до вказаних вище вимог, а саме дати
засвідчення вищевказаних копій.

При цьому суд приймає до уваги
правовову позицію Вищого
господарського суду України, викладену
в абз. п.п. 3.5 п. 3 Постанови Пленуму ВГСУ
№18 від 26.12.2011 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на
те, що заявником не дотримано вимог
ст.ст. 54, 57 Господарського
процесуального кодексу України,
враховуючи, що приписи ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України носять імперативний характер,
суд дійшов висновку, що викладені
обставини є підставою для повернення
позовної заяви відповідно до ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Проаналізувавши всі наведені вище
обставини, суд дійшов висновку, що
позовна заява не може бути прийнята до
розгляду та підлягає поверненню.

Суд звертає увагу позивача, що після
усунення недоліків, які стали
підставою повернення позовної заяви
без розгляду, він може повторно
звернутися до Господарського суду
міста Києва з позовом, відповідно до ч. 3
ст. 63 ГПК України.

Керуючись п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 63, ч. 3 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути
позивачеві без розгляду.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку
передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України.

Суддя
А.В.Яковенко