ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2014 р.Справа № 922/4973/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будмонтаж "Колос", м.
Житомир до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сінтал Агро Трейд",
смт. Золочів про стягнення коштів в
розмірі 77232,50 грн. за участю :

Представник позивача - Фурман В.М. -
директор ТОВ "Будмонтаж Колос",
Мартинчук О.В. довіреність б/н від 10.11.2014
року;

Представник відповідача - не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будмонтаж "Колос"
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сінтал Агро Трейд"
про стягнення основної заборгованості
у розмірі 57860,00 грн., пені у розмірі 3626,95
грн., інфляційних втрат у розмірі 8190,46
грн., 3% річних у розмірі 1769,09 грн..,
штрафу у розмірі 5786,00 грн., а також
просить суд покласти на відповідача
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1830,00 грн. В обгрунтування
позовних вимог позивач вказує на
неналежне виконання з боку відповідача
своїх зобов'язань за Договором на
підрядні, складальні та
пуско-налагоджувальні роботи №146 від
08.08.2013 року.

Ухвалою суду від 05.11.2014 року за позовною
заявою було порушено провадження по
справі №922/4973/14 та призначено до
розгляду у відкритому судовому
засіданні на 09 грудня 2014 року.

Ухвалою суду від 09.12.2014 року розгляд
справи було відкладено на 15 грудня 2014
року.

Представники позивача в судовому
засіданні підтримували позовні вимоги
в повному обсязі та просили їх
задовольнити.

Крім того, через канцелярію суду 15.12.2014
року від позивача надійшло клопотання
(вх.№44984) про долучення до матеріалів
справи документів, зокрема, уточнення
розрахунку суми пені, в яких він
просить стягнути з відповідача суму
основного боргу у розмірі 57860,00 грн.,
пеню у розмірі 3729,99 грн., інфляційні
втрати у розмірі 8190,46 грн., 3% річних у
розмірі 1769,09 грн. та штраф у розмірі 5786,00
грн..

Відповідно до п. 3.11 Постанови пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 Господарським процесуальним
кодексом, зокрема статтею 22 цього
Кодексу не передбачено права позивача
на подання заяв (клопотань) про
"доповнення" або "уточнення" позовних
вимог, або заявлення "додаткових"
позовних вимог і т.п. Тому в разі
надходження до господарського суду
однієї із зазначених заяв (клопотань)
останній, виходячи з її змісту, а також
змісту раніше поданої позовної заяви
та конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову. У
будь-якому з таких випадків позивачем
має бути додержано правил вчинення
відповідної процесуальної дії, а
недотримання ним таких правил тягне за
собою процесуальні наслідки,
передбачені ГПК та зазначені в цій
постанові.

Розглянувши надані позивачем
уточнення до позовної заяви, суд
зазначає, що вони стосуються лише
збільшення розміру позовних вимог.

Згідно з положеннями п. 3.11., п. 3. 12.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", передбачені
частиною четвертою статті 22 ГПК права
позивача збільшити або зменшити розмір
позовних вимог, відмовитись від позову
можуть бути реалізовані до прийняття
рішення судом першої інстанції. Під
збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві. Згідно з частиною третьою статті
55 ГПК ціну позову вказує позивач.

У будь-якому з таких випадків позивачем
має бути додержано правил вчинення
відповідної процесуальної дії, а
недотримання ним таких правил тягне за
собою процесуальні наслідки,
передбачені ГПК та зазначені в цій
постанові.

Отже, розглянувши надані представником
позивача збільшення позовних вимог,
суд зазначає, що позивачем не надано
доказів направлення останніх на адресу
відповідача, а тому у суду відсутні
правові підстави для прийняття заяви
позивача про збільшення позовних вимог
до розгляду.

Представник відповідача в судові
засідання не з'являвся, документів,
витребуваних судом та відзиву на
позовну заяву, не надав, про причини
неявки суд не повідомляв. Про час та
місце проведення судового засідання
був повідомлений належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення (арк.
с.34).

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглядати справу за
наявними у справі і додатково поданими
на вимогу суду матеріалами і
документами.

Розглянувши матеріали справи та надані
представником Позивача докази в
обгрунтування заявлених позовних
вимог, вислухавши пояснення
представника позивача судом
встановлено наступне.

08 серпня 2013 року між позивачем -
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Будмонтаж "Колос"
(виконавець) та відповідачем -
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сінтал Агро Трейд"
(замовник) було укладено Договір №146 на
підрядні, складальні та пуско
налагоджувальні роботи, відповідно до
умов якого позивач зобов'язувався
виконати на площах відповідача певні
роботи, перелік яких зазначено в п. 1.1.
вищевказаного договору.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що
прийом -здача виконаних робіт
здійснюється сторонами шляхом
підписання відповідного Акту
прийому-передачі виконаних робіт.

Вартість робіт було узгоджено згідно
цього Договору та становить - 57860,00 грн.,
у тому числі ПДВ (п.5.1 Договору).

Відповідно до п. 5.2 вищевказаного
Договору, оплата вартості робіт
здійснюється відповідачем в
наступному порядку:

5.2.1 Перший платіж у розмірі 30% від
загальної вартості робіт оплачується
відповідачем в строк не пізніше 5
банківських днів з моменту отримання
рахунку-фактури, в якості попередньої
оплати;

5.2.2 Другій платіж у розмірі 50% від
загальної вартості робіт оплачується
відповідачем в строк не пізніше 3
банківських днів з моменту
встановлення обладнання передбаченого
договором;

5.2.3 Третій платіж у розмірі 20% від
загальної вартості робіт в строк не
пізніше З банківських днів з моменту
підписання Сторонами акту
прийому-передачі виконаних робіт.

Розрахунок з позивачем, згідно
Договору, здійснюється у
безготівковому порядку шляхом оплати
вартості робіт на поточний рахунок
позивача (п. 5.3 Договору).

Позивач належним чином виконав
передбачені умовами Договору робти, що
підтверджується підписаним між
позивачем та відповідачем Актом №
ОУ-0000046 здачі-прийняття робіт (надання
послуг) від 02 жовтня 2013 року на суму
57860,00 грн. (арк. с. 20). Вказаний Акт було
підписано відповідачем без жодних
зуважень або претензій до виконання
робіт.

Рахунок №СФ-0000321 за виконані роботи
згідно Договору №146 від 08.08.2013 року було
виписано позивачем від 20.08.2013 року
(арк.с.17).

Однак, як стверджує позивач, відповідач
оплату вартості виконаних робіт за
Договором не здійснив.

З метою досудового врегулювання спору,
позивачем 13 березня 2014 року було
направлено на адресу відповідача
Претензію від 13.03.2014 року про сплату
боргу за виконані роботи (арк. с.21).
Однак, зазначена претензія була
залишена відповідачем без розгляду та
без задоволення.

Таким чином, станом на момент звернення
позивача із позовом до суду,
заборгованісь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сінтал Агро Трейд"
перед Товариством з обмеженою
відповідальністю "Будмонтаж "Колос"
складає 57860,00 гривень.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам суд виходить з
наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

За договором підряду одна сторона
(підрядчик) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу (ст. 837
Цивільного кодексу).

Пунктом 4 ст. 882 Цивільного кодексу
передбачено, що передавання робіт
підрядчиком і прийняття їх замовником
оформлюється актом, підписаним обома
сторонами.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 525-526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається. Зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи, що вказана сума боргу
відповідачем не оспорена, відповідач
не надав суду доказів про погашення
боргу, а також враховуючи, що
відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк, позовні вимоги
позивача в частині стягнення боргу в
розмірі 57860,00 грн. є обгрунтованими,
підтверджуються наданими суду
доказами та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач, посилаючись на
порушення відповідачем зобов"язань за
Договором, просить стягнути з нього
пеню у розмірі 3626,95 грн., штраф у розмірі
5786,00 грн., інфляційні втрати у розмірі
8190,46 грн. та 3% річних у розмірі 1769,09грн..

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Ст.549 Цивільного кодексу України
передбачено, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Згідно п. 6.4 Договору №146 від 08.08.2013 року,
Сторона яка прострочила виконання
грошового зобов'язання платить іншій
стороні пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожен день
такого прострочення від невиконаного
зобов'язання та штраф у розмірі 10% від
суми заборгованості.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов`язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Розрахунок пені перевірено судом та
встановлено, що він відповідає умовам
договору та вимогам чинного
законодавства.

Наведені законодавчі приписи та
установлені фактичні дані щодо
невиконання відповідачем взятих на
себе зобов'язань по оплаті наданих
послуг у розмірі та у строк,
встановлений договором, дають підстави
для висновку суду про правомірність
позовних вимог щодо стягнення на
користь позивача пені в розмірі 3626,95
грн. та штрафу в розмірі 5786,00 грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

При цьому, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Судом здійснено перевірку
правильності нарахування позивачем
відповідачу 3% річних в сумі 1769,09 грн. та
встановлено, що позивачем невірно
визначено період з якого здійснюється
нарахування 3% річних.

Суд, самостійно здійснивши перерахунок
3% річних, дійшов висновку, що період
нарахування 3% річних становить з 08.10.2013
року по 08.10.2014 року та складає 1740,56 грн.
Щодо стягнення решти 3% річних в сумі 28,53
грн., то суд приходить до висновку що
вона нарахована позивачем
необґрунтовано, у зв'язку з чим суд
відмовляє в її задоволенні, як
безпідставно нарахованої.

Судом також здійснено перерахунок
інфляційних витрат, заявлених
позивачем до стягнення з відповідача в
сумі 8190,46 грн. та встановлено, що вони є
обгрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст.49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої суд,
незалежно від результатів вирішення
спору, має право покласти судовий збір
на сторону, в наслідок неправомірних
дій якої виник спір. Оскільки спір
доведено до суду з вини відповідача,
суд покладає судові витрати зі сплати
судового збору на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 546, 549, 610, 611, 625, 837, 882
Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174,
179, 193 Господарського кодексу України, 22,
43, 44, 49, 55, 65, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сінтал Агро Трейд"
(62203, Харківська обл., Золочівський р-н.,
смт. Золочів, вул. Піонерська, буд.40, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Будмонтаж
"Колос" (10003, м. Житомир, вул. Чехова, буд.2,
кв.80, ) - суму основної
заборгованості у розмірі 57860,00 грн.,
пеню у розмірі 3626,95 грн., штраф у розмірі
5786,00 грн., інфляційні втрати у розмірі
8190,46 грн., 3% річних у розмірі 1740,56 грн. та
1827,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

В частині стягнення 3% річних в розмірі
28,53 грн. - у позові відмовити.

Повне рішення складено 22.12.2014 р.

Суддя Т.С. Денисюк