номер провадження справи 4/117/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2014
Справа №908/3881/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім" "Укр-Юг"
(73000, м.Херсон, вул. Полякова, буд. 3)

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Токмак Транс-Сервіс"
(71709, Запорізька область, м.Токмак, вул.
Гагаріна, буд. 23, кв. 24)

про стягнення 10 000,00 грн. основного
боргу за договором поставки № 4 від
29.06.2012р., 1660,26 грн. пені, 315, 40 грн. 3% річних
та 1415, 57 грн. інфляційного нарахування
на суму боргу

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Хижук В.М.,
довіреність б/н від 04.12.2014р.

07.10.2014 р. до господарського суду
Запорізької області звернулося
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім"
"Укр-Юг", м.Херсон з позовною заявою до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Токмак Транс-Сервіс",
Запорізька область, м.Токмак про
стягнення 10 000,00 грн. основного боргу за
договором поставки № 4 від 29.06.2012р., 1660,26
грн. пені, 315, 40 грн. 3% річних та 1415, 57 грн.
інфляційного нарахування на суму
боргу.

Ухвалою від 07.10.2014 р. порушено
провадження у справі № 908/3881/14, справі
присвоєно номер провадження 4/117/14,
судове засідання призначено на 12.11.2014
р., у сторін витребувані документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору по суті. Ухвалою від 12.11.2014 р., на
підставі ст. 77 ГПК України, розгляд
справи відкладався до 08.12.2014р. Ухвалою
від 08.12.2014р., на підставі ст.ст. 69, 77 ГПК
України, продовжено процесуальний
строк вирішення спору у справі №908/3881/14,
розгляд справи відкладено на 17.12.2014р.

В судовому засіданні 17.12.2014р. справу
розглянуто, прийнято та оголошено на
підставі ст. 85 ГПК України вступну та
резолютивну частини рішення.

За клопотанням представника
відповідача розгляд справи
здійснювався без застосування
технічних засобів фіксації судового
процесу.

17.12.2014р. на адресу господарського суду
Запорізької області від відповідача
отримано клопотання про зупинення
провадження по справі № 908/3881/14 до
вирішення по суті справи №908/5656/14 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Токмак Транс-Сервіс",
Запорізька область, м.Токмак до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім"
"Укр-Юг", м.Херсон про визнання
правочину недійсним, яка направлена за
територіальною підсудністю до
господарського суду Херсонської
області до набрання рішення по цій
справі законної сили.

Розглянувши подане клопотання, судом
клопотання про зупинення провадження
по справі відхилено.

При вирішенні клопотання суд виходив з
того, що відповідно до ст.79 ГПК
господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом, а
також у разі звернення господарського
суду із судовим дорученням про надання
правової допомоги до іноземного суду
або іншого компетентного органу
іноземної держави.

Розглянувши матеріали справи №908/3881/14,
суд встановив, що відповідачем не було
надано доказів, що справа №908/3881/14
пов'язана із встановленням фактів у
справі №908/5656/14 про визнання правочину
недійсним. Також, встановленням фактів
у справі №908/5656/14 не вплине на подання і
оцінку доказів у даній справі, та не
матиме преюдиціального значення для
розгляду по суті справи №908/3881/14. Крім
того, згідно резолютивної частини
наданої суду позовної заяви про
визнання правочину недійсним, суд не
може ідентифікувати щодо яких саме
правочинів заявлені позовні вимоги.

Представник позивача в судове
засідання 17.12.2014р. не з'явився, про
причини неявки суд не попереджав.
Дослідивши матеріали справи № 908/3881/14,
суд вирішив за можливе розглянути
даний спір за наявними в матеріалах
справи документами за відсутністю
представника позивача.

Заявлені позивачем вимоги
ґрунтуються на ст. ст. 526, 549, 550, 625, 629, 638
ЦК України і полягають в тому, що 29.06.2012
року між позивачем та відповідачем був
укладений договір поставки № 4.
Відповідно до п.1.1. договору позивач
(постачальник) зобов'язався передати у
власність відповідача (покупця) товар -
продукти нафтоперероблення рідкі
(бензин А-76, бензин А-92, бензин А-95,
дизельне паливо, газ скраплений), а
відповідач зобов'язався прийняти і
оплатити товари на умовах визначених
Договором. Відповідно до пп.. 2.3.
Договору сторони визначили, що
розрахунки за продукцію здійснюються
Покупцем шляхом стовідсоткової
попередньої оплати товару на підставі
виставленого рахунку. Згідно
видаткових накладних № РН-0433 від
27.08.2013р. на суму 26 885,10грн. та № РН-0443 від
31.08.2013р. на суму 5 662,25 грн., відповідачем
було отримано товар - газ скраплений у
кількості 4 888,2 л. та у кількості 1029,50 л.
Відповідачем поставлений товар
сплачений частково в сумі 22547, 35 грн.
Враховуючи викладене та норми чинного
законодавства, позивач просить суд
позов задовольнити та стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Токмак Транс-Сервіс",
Запорізька область, м.Токмак 10 000,00 грн.
основного боргу за договором поставки
№ 4 від 29.06.2012р., 1660,26 грн. пені, 315, 40 грн.
3% річних та 1415, 57 грн. інфляційного
нарахування на суму боргу.

Відповідач проти позову заперечив,
заявлені позовні вимоги вважає
безпідставними та необґрунтованими,
свої заперечення виклав в відзиві на
позовну заяву та мотивує наступним.
Відповідно до п. 7.5. договору поставки
№4 від 29.06.2012р. договір набуває чинності
з дати його підписання сторонами і діє
на протязі року з моменту підписання.
Тобто, термін дії договору поставки
встановлено до 29.06.2013р. Отже, дії
позивача стосовно відпуску товару та
підписання сторонами видаткових
накладних №РН-0000433 від 27.08.2013р. та
№РН-0000443 від 31.08.2013р. не регламентуються
умовами договору поставки №4 від
29.06.2012р., оскільки цей договір на момент
відвантаження втратив свою чинність.
Крім того, в матеріалах, наданих
позивачем, відсутні докази, які б
підтверджували факт виставлення
рахунків за поставлений Товар та
направлення вимоги про виконання
виниклого зобов'язання по сплаті за
поставлений товар. Тобто строк
виконання зобов'язання на підставі
видаткових накладних, які зазначає в
позові позивач, не настав.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, суд -

ВСТАНОВИВ:

29.06.2012року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім" "Укр-Юг"
(позивачем у справі) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Токмак
Транс-Сервіс" (відповідачем у справі)
був укладений договір поставки №4
(надалі за текстом - Договір).

Відповідно до п.1.1. договору позивач
(постачальник) зобов'язався передати у
власність відповідача (покупця) товар -
продукти нафтоперероблення рідкі
(бензин А-76, бензин А-92, бензин А-95,
дизельне паливо, газ скраплений), а
відповідач зобов'язався прийняти і
оплатити товари на умовах визначених
Договором..

Позивачем заявлена вимога про
стягнення 10 000,00 грн. основного боргу за
договором поставки № 4 від 29.06.2012р., 1660,26
грн. пені, 315, 40 грн. 3% річних та 1415, 57 грн.
інфляційного нарахування на суму
боргу.

Як вбачається з матеріалів справи,
27.08.2013р. та 31.08.2013р. Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім" "Укр-Юг" (позивачем у справі) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Токмак Транс-Сервіс"
(відповідач у справі) був поставлений
товар (газ скраплений), що
підтверджується наявними в справі
видатковими накладними, а саме:

- видаткова накладна № РН-0433 від 27.08.2013р.
на суму 26 885,10грн.;

- видаткова накладна № РН-0443 від 31.08.2013р.
на суму 5 662,25 грн.

Всього відповідачу було поставлено
товар на загальну суму 32 547, 35 грн.

Посилання позивача на те, що поставка
товару здійснювалася за договором
поставки № 4 від 29.06.2012р. та на його
виконання суд вважає недоведеним, з
огляду на наступне.

Відповідно до пункту 7.5 Договору він
набуває чинності з дати його
підписання сторонами і діє на протязі
року з моменту підписання.

Як свідчать матеріали справи, протягом
дії договору, тобто до 29.06.2013р.,
сторонами будь-яких пропозицій щодо
внесення змін до Договору, які
стосуються перегляду строку дії
договору не вносились.

Таким чином, строк дії Договору
поставки № 4 від 29.06.2012р. сплинув
29.06.2013р.

Поставка позивачем товару за
видатковими накладними № РН-0433 та №
РН-0443 від 31.08.2013р. відбулася 27.08.2013р. і
31.08.2013р., тобто після спливу дії
договору № 4 від 29.06.2012р.

Отже, факт поставки позивачем товару
підтверджується накладними на
поставку товару за спірний період.
Зазначені накладні та рахунки за
спірний період узгоджені сторонами та
згідно яких товар прийнятий
відповідачем без жодних зауважень та
претензій. (Оригінали зазначених
документів досліджувалися судом в
судовому засіданні, належним чином
посвідчені копії - залучені до
матеріалів справи).

Разом із тим, з метою забезпечення
гарантованого ст. 16 ЦК України права на
захист прав і охоронюваних законом
інтересів позивача суд вважає за
можливим до спірних правовідносин
застосувати положення ст. 692 ЦК України.

Враховуючи наведене, на підставі
доказів наявних у матеріалах справи,
суд дійшов висновку, що фактично між
сторонами склалися правовідносини
поставки товару, при цьому поставка
мала місце саме на підставі
відповідних накладних.

Оплата товару, отриманого за вказаними
видатковими накладними, відповідачем
здійснена частково в розмірі 22547,35 грн.,
що підтверджується карткою-рахунком:361
за 01.07.12-25.09.14. Решту боргу в розмірі 10
000,00 грн. відповідач на час звернення з
позовом до суду не погасив.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Правочином згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав і
обов'язків.

Зобов'язанням відповідно до частини 1
та 2 ст. 509 цього Кодексу є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послуги, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 ЦК України.

Згідно ст. 173 ГК України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформації тощо), або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт (управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Таким чином, на підставі дій позивача,
який передав товар по накладним, та дій
відповідача, який цей товар прийняв, у
сторін виникли взаємні права та
обов'язки: у позивача - право вимагати
оплати за товар, а у відповідача -
обов'язок сплатити вартість отриманого
товару.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України
встановлено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати. Покупець зобов'язаний
сплатити повну ціну переданого товару.

Отже, якщо інше не встановлено
укладеним сторонами договором або
актом цивільного законодавства,
перебіг строку виконання грошового
зобов'язання, яке виникло на підставі
договору купівлі-продажу, починається
з моменту прийняття товару або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього.

При цьому підписання покупцем
видаткових накладних, які є первинним
обліковим документом у розумінні
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
і яка фіксує факт здійснення
господарської операції і встановлення
договірних відносин, є підставою
виникнення обов'язку щодо здійснення
розрахунків за отриманий товар. Строк
виконання відповідного грошового
зобов'язання визначається за
правилами, встановленими частиною
першою статті 692 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена,
зокрема в постанові Вищого
господарського суду України від 21.04.2011
р. у справі № 9/252-10.

Отже, суд вважає строк виконання
зобов'язання таким, що настав.

Заперечуючи проти настання строку
виконання зобов'язання поставки товару
відповідач зазначив, що позивачем не
надавався рахунок, який необхідний для
розрахунку та не направлялася вимога
про виконання виниклого зобов'язання.

Суд вважає такі заперечення
необґрунтованими виходячи з
наступного. Згідно ст. 666 ЦК
України, якщо продавець не передає
покупцеві приналежності товару та
документи, що стосуються товару та
підлягають переданню разом з товаром
відповідно до договору купівлі-продажу
або актів цивільного законодавства,
покупець має право встановити розумний
строк для їх передання. Якщо
приналежності товару або документи,
що стосуються товару, не передані
продавцем у встановлений строк,
покупець має право відмовитися від
договору купівлі-продажу та повернути
товар продавцеві.

Як вбачається з матеріалів справи,
жодних претензій, щодо відсутності
(неповного, несвоєчасного) надання
документів на товар не надходило,
питання про відмову від договору та
повернення товару також не ставилося.

Господарським-процесуальним кодексом
передбачено, що сторони застосовують
заходи досудового врегулювання спору
за домовленістю між собою.

Неотримання вимоги чи претензії щодо
сплати заборгованості, не звільняє
відповідача від оплати заборгованості
за отриманий товар.

Проаналізувавши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що відповідачу відомо
про існуючу заборгованість перед
позивачем за отриманий згідно
видаткових накладних товар, а відтак
відповідач навмисно ухиляється від
оплати отриманого товару.

Матеріалами справи доведено, що
відповідач оплату за поставлений
товар, станом на час вирішення справи в
судовому засіданні не здійснив, факт
наявності заборгованості відповідача
перед Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім"
"Укр-Юг", м.Херсон у розмірі 10 000,00 грн.
підтверджується фактичними
обставинами справи.

Враховуючи зазначене, вимога позивача
про стягнення з відповідача 10 000,00 грн.
боргу за поставлений товар пред'явлена
до стягнення обґрунтовано та підлягає
задоволенню.

Крім того, позивачем заявлена до
стягнення пеня в сумі 1660,26грн.

Вимоги щодо стягнення пені позивач
обґрунтовує посиланням на норми ст. 611
ЦК України та Законом України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

Суд вважає, що позовні вимоги в частині
стягнення 1660,26 грн. пені задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Законом України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" № 543/96-ВР від 22.11.1996 р. (з
наступними змінами та доповненнями)
встановлено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до приписів ст. 231 ГК України
розмір штрафних санкцій визначається
законом або передбачається договором.

Оскільки поставка товару
здійснювалася на підставі накладних, а
не на підставі договірних відносин то,
відповідно, між сторонами не існує
згоди, щодо визначення розміру
штрафних санкцій, що можуть бути
застосовані до сторони, яка порушила
зобов'язання, отже, відсутні підстави
для стягнення пені.

У відповідності до положень чинного
законодавства захист цивільних прав
здійснюється, зокрема, шляхом
стягнення з особи, яка порушила право,
завданих збитків, а у випадках
передбачених законодавством або
договором, неустойки (штрафу, пені), а
також інших засобів передбачених
законодавством.

До інших засобів захисту цивільних
прав, у відповідності до ст. 625 ЦК
України, відносяться втрати від
інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивачем заявлені вимоги про
стягнення 315, 40 грн. 3% річних та 1415, 57 грн.
втрат від інфляції грошових коштів.

В частині стягнення 3% річних та втрат
від інфляції, за видатковою накладною
№ РН-0433 від 27.08.2013р., суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Як слідує з аналізу норм законодавства,
для розрахунку індексу інфляції та
річних відсотків від простроченої суми
необхідно встановити розмір боргу,
день, коли зобов'язання з його сплати
мало бути виконане та день надходження
суми, за несплату якої нараховуються
штрафні санкції.

Факт порушення відповідачем термінів
виконання зобов'язань стосовно оплати
поставленого позивачем товару, є
доведеним і вимоги про стягнення
індексу інфляції та трьох процентів
річних заявлено обґрунтовано. Разом з
тим, вивчивши розрахунок суми індексу
інфляції та річних відсотків, наданий
позивачем, судом встановлено, що з
наведеного розрахунку, а саме по
розрахунку заборгованості за
видатковою накладною №РН-0433 від
27.08.2013р., неможливо встановити на яку
саме суму прострочення нараховується
інфляція та три проценти річних,
конкретний період нарахування.
Оскільки в позовній заяві та у
розрахунку позивач не визначив чітко
коли саме було здійснено часткові
проплати за зазначеною накладною, суд
не має можливості здійснити
перерахунок. Тому на підставах,
наведених вище, у позові в частині
стягнення інфляція та три проценти
річних, за видатковою накладною № РН-0433
від 27.08.2013р., відмовляється за
недоведеністю.

За порушення строків оплати отриманого
товару, в частині стягнення 3% річних та
втрат від інфляції, за видатковою
накладною №РН-0443 від 31.08.2013р., позивачем
заявлені вимоги про стягнення 177, 78 грн.
3% річних та 801,53 грн. втрат від інфляції
грошових коштів.

Зазначені розрахунки судом перевірені
та визнані такими, що виконані вірно.

Враховуючи викладене, вимога про
стягнення з відповідача 3 % річних та.
втрат від інфляції грошових коштів за
порушення строків оплати отриманого
товару підлягають задоволенню судом в
сумі 177, 78 грн. 3% річних та 801,53 грн. втрат
від інфляції.

За приписами ст. 33 ГПК України обов'язок
доказування і подання доказів
віднесено на сторони. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в
обґрунтування позовних вимог.

Доводи відповідача суд визнав хибними.

На підставі викладеного, суд вважає
позовні вимоги документально
підтвердженими, обґрунтованими,
заснованими на законі та такими, що в
цілому підлягають задоволенню
частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.,
ст. 44, 49, 82-84 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім"
"Укр-Юг", м.Херсон до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Токмак
Транс-Сервіс", Запорізька область,
м.Токмак задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Токмак Транс-Сервіс"
(71709, Запорізька область, м.Токмак, вул.
Гагаріна, буд. 23, кв. 24, )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім" "Укр-Юг"
(73000, м.Херсон, вул. Полякова, буд. 3, ) 10 000 (десять тисяч) грн. 00
коп. основного боргу, 177 (сто сімдесят
сім) грн. 78 коп. 3% річних, 801 (вісімсот
одну) грн. 53 коп. втрат від інфляції
грошових коштів 1497 (одну тисячу
чотириста дев'яносто сім) грн. 93 коп.
судового збору. Видати наказ.

3. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у
відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК
України "18" грудня 2014 р.

Суддя
Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.