КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2014 р.
Справа№ 910/22105/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Авдеєва П.В.

суддів: Куксова В.В.

Яковлєва М.Л.

За участю представників:

від ТОВ «Скайбуд М»: Орлова О.В. -
представник за довіреністю,

від ТОВ «Український лізинговий фонд»:
Бічук С.Ф. - представник за довіреністю.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
лізинговий фонд»

на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 23.10.2014р.

у справі №910/22105/14 (суддя Яковенко А.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Скайбуд М»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
лізинговий фонд»

про визнання виконавчого напису таким,
що не підлягає виконанню та про його
скасування.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Скайбуд М»
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український лізинговий фонд» про
визнання виконавчого напис таким, що не
підлягає виконанню та про його
скасування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
вчинений 16.09.2014 Приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Голубничою Ольгою Василівною
виконавчий напис №1624 про звернення
стягнення на майно Товариства з
обмеженою відповідальністю "Скайбуд М"
- BODEX KIS 3WS, 2013 року випуску: шасі
№SU90333GHDSBU1076, реєстраційний номер
№АА7691ХО, вартістю 377 520,00 грн., що є
предметом Договору фінансового
лізингу №845/02/13-В від 19.02.2013, не
відповідає вимогам чинного
законодавства України, у зв'язку з чим
позивач вказує на існування підстав
для визнання його таким, що не підлягає
виконанню.

23.10.2014 через відділ діловодства суду
першої інстанції позивачем було подано
заяву про вжиття заходів до
забезпечення позову, в якій просить суд
з метою належного виконання рішення
зупинити стягнення на підставі
спірного виконавчого документу.

В обґрунтування заяви позивач
посилається на те, що на даний час на
підставі оскаржуваного виконавчого
напису відкрито виконавче провадження
Відділом примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області, що, на думку
позивача, може суттєво утруднити або
зробить неможливим виконання рішення
суду у даній справі.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.10.2014 року у справі №910/22105/14
заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "Скайбуд М" про вжиття
заходів до забезпечення позову
задоволено.

З метою забезпечення позову у даній
справі зупинено стягнення на підставі
виконавчого напису, вчиненого 16.09.2014
Приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
Голубничою Ольгою Василівною та
зареєстрованого за №1624.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої
інстанції від 23.10.2014р., відповідач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
зазначену ухвалу суду, посилаючись на
неповне з'ясування обставин
господарським судом, що мають значення
для справи; неправильне застосування
останнім норм матеріального та
процесуального права.

Позивачем подано відзив на апеляційну
скаргу, в якому просить апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
оскаржувану ухвалу суду першої
інстанції - без змін.

Судова колегія, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги та відзиву,
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення суду, дійшла до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржувана ухвала суду
першої інстанції не підлягає
скасуванню з наступних підстав.

У відповідності до ст.66 ГПК України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Відповідно до ч.1 ст.67 ГПК України позов
забезпечується:

- накладанням арешту на майно або
грошові суми, що належать
відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти
певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа або іншого
документа, за яким стягнення
здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу арештованого
майна, якщо подано позов про визнання
права власності на це майно і про
зняття з нього арешту.

Як вбачається із матеріалів справи,
предметом позову є встановлення
наявності або відсутності підстав для
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню.

При цьому, позивач вказує на те, що
вимоги за оспорюваним виконавчим
написом не є безспірними, що свідчить
про порушення нотаріусом приписів ст.
88 Закону України "Про нотаріат", а також
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
№296/5 від 22.02.2012.

Також, позивач зазначає, що спірний
виконавчий напис було передано на
виконання до Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області, яким в свою чергу було
відкрито виконавче провадження з
виконання такого документу.

Враховуючи те, що предметом позову у
справі №910/22105/14 є визнання таким, що не
підлягає виконанню вищезазначений
виконавчий напис нотаріуса та про його
скасування, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що незадоволення заяви про
забезпечення позову може ускладнити
виконання рішення суду або зробити
неможливим його виконання в разі
задоволення позову, так як до цього
часу може бути завершене виконавче
провадження з примусовим зверненням
стягнення на майно заявника.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№16 "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову" умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення. Отже, найдоцільніше
вирішувати питання забезпечення
позову на стадії попередньої
підготовки справи до розгляду (стаття 65
ГПК). Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви. Адекватність заходу
до забезпечення позову, що
застосовується господарським судом,
визначається його відповідністю
вимогам, на забезпечення яких він
вживається. Оцінка такої відповідності
здійснюється господарським судом,
зокрема, з урахуванням співвідношення
прав (інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Судова колегія вбачає наявність
зв'язку між зазначеними заходами
забезпечення позову (зупинення
стягнення на підставі виконавчого
напису) і предметом спору, співмірність
заходів із заявленими позивачем
вимогами. Вжиття наведених заходів
забезпечення позову сприятиме
запобіганню порушення прав позивача на
час вирішення спору в суді, в разі
задоволення позову - забезпечить
можливість виконання рішення суду.
Навпаки, невжиття зазначених заходів
забезпечення позову утруднить чи
зробить неможливим виконання рішення
господарського суду.

Враховуючи те, що на час розгляду
справи розпочато процедуру звернення
стягнення на майно позивача на
підставі спірного виконавчого напису
нотаріуса, за яким стягнення
здійснюється у безспірному порядку,
вжиття заходів забезпечення позову в
даній справі відповідає ст.67 ГПК
України.

Аналогічні висновки містяться в
постановах Вищого господарського суду
України від 11.09.2012 у справі №5011-5/3989-2012,
від 15.04.2013 у справі №5006/7/200пн/2012, від
14.08.2013 у справі №902/652/13.

З огляду на вищенаведене, з метою
запобігання можливим порушенням
майнових прав та охоронюваних законом
інтересів позивача, а також гарантії
реального виконання рішення
Господарського суду міста Києва, в разі
задоволення позову, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
до правомірного висновку щодо
необхідності задоволення заяви про
забезпечення позову.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Доказів, які б спростовували вище
встановлені обставини, учасниками
процесу не надано.

Доводи, наведені відповідачем в
апеляційній скарзі, судовою колегією
до уваги не приймаються з огляду на те,
що вони є необґрунтованими та такими,
що спростовуються матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, судова колегія
вважає, що оскаржувана ухвала суду
першої інстанції відповідає чинному
законодавству та матеріалам справи.
Судова колегія не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування оскаржуваної ухвали суду.

Судові витрати покладаються на
підставі ст.49 ГПК України на апелянта.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 66, 67, 99, 101, 103-106 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український лізинговий фонд» на
ухвалу Господарського суду міста Києва
від 23.10.2014р. у справі №910/22105/14 залишити
без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду
міста Києва від 23.10.2014 року у справі
№910/22105/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/22105/14
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку.

Дата підписання повного тексту
постанови 18.12.2014р.

Головуючий суддя
П.В. Авдеєв

Судді
В.В. Куксов

М.Л. Яковлєв