ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2014 року
Справа № 904/5978/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Вечірка І.О.
(доповідач)

суддів: Кузнецова В.О.,
Науменка І.М.

секретар: Петровська А.В.

за участю:

від позивача: Рева М.О., посвідчення №
987 від 27.05.13, арбітражний керуючий -
ліквідатор;

Бойко В.О., довіреність
№1 від 24.11.14, представник;

від відповідача: Биковський М.Ю.,
довіреність № б/н від 22.01.14,
представник;

представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства
"Науково-виробниче об'єднання "Орбіта",
м. Дніпропетровськ

на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 15.09.2014
року

у справі № 904/5978/14

за позовом Закритого
акціонерного товариства
"Науково-виробниче об'єднання "Орбіта",
м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хлібозавод № 10",
м. Дніпропетровськ

про стягнення 1 314 767,03 грн.

третя особа Приватне підприємство
"Золодар", м. Дніпропетровськ

ВСТАНОВИВ:

11.08.2014 року Закрите акціонерне
товариство "Науково-виробниче
об'єднання "Орбіта" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хлібозавод № 10" про
стягнення 1 314 767,03 грн. за договором №
1502-3 про надання поворотної фінансової
допомоги від 15.02.2011 року.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 15.09.2014
року у справі № 904/5978/14 (суддя
Соловйова А.Є.) в задоволенні позову
відмовлено. Стягнуто з Закритого
акціонерного товариства
"Науково-виробниче об'єднання "Орбіта" в
дохід Державного бюджету України 26 295,34
грн. судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в
якій просить відстрочити Закритому
акціонерному товариству
"Науково-виробниче об'єднання "Орбіта"
сплату судового збору до ухвалення
судового рішення у даній справі,
скасувати рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 15.09.2014
року та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- місцевим господарським судом не було
враховано, що відповідно до частини 5
статті 261 Цивільного кодексу України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання;

- судом першої інстанції було залишено
поза увагою доводи ЗАТ "НВО "Орбіта"
щодо поважності причин пропуску строку
позовної давності без зазначення
жодного обґрунтування. Питання
поважності таких причин, належним
чином господарським судом не
розглядалось, а обставинам,
повідомленим позивачем та наданим
доказам не надано жодної оцінки.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
13.10.2014 року апеляційну скаргу прийнято
до розгляду колегією суддів у складі
головуючого судді: Лисенко О.М.
(доповідач), суддів Виноградник О.М.,
Джихур О.В., Приватне підприємство
"Золодар", м. Дніпропетровськ залучено
в якості третьої особи на стороні
відповідача та призначено розгляд
скарги в судовому засіданні на 13.11.2014
року та відстрочено ЗАТ "НВО "Орбіта"
сплату судового збору за подання
апеляційної скарги до прийняття
апеляційним судом рішення у даній
справі.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
13.11.2014 року задоволено заяви про
самовідвід суддів Лисенко О.М., Джихур
О.В., Виноградник О.М. Справу № 904/5978/14
передано на повторний автоматичний
розподіл.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
17.11.2014 року колегією суддів у складі:
головуючий суддя - Вечірко І.О., судді -
Кузнецов В.О., Науменко І.М. справу
прийнято до свого провадження, розгляд
справи призначено у судовому засіданні
на 08.12.2014 року.

04.12.2014 року до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
позивача надійшло доповнення до
апеляційної скарги, в якому він просить
скасувати рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 15.09.2014
року та винести нове рішення, яким
стягнути з ТОВ "Хлібозавод № 10" на
користь ЗАТ "НВО "Орбіта" 1 447 712,23 грн.

Доповнення до апеляційної скарги
мотивовано тим, що:

- в оскаржуваному рішенні не вказано, що
законні права та інтереси ЗАТ "НВО
"Орбіта" порушено в зв'язку з
неповерненням боргу ТОВ "Хлібозавод №
10" в розмірі 1 000 000,00 грн.;

- судом першої інстанції було невірно
встановлено дату, з якої починається
відлік трирічного строку позовної
давності, судом не було взято до уваги
матеріали двох судових справ №
9/5005/7981/2012 та 20/5005/11272/2012, що має
принципове значення у визначенні
строку позовної давності;

- листом № 241 від 22.10.2012 року ТОВ
"Хлібозавод № 10" повідомило ЗАТ "НВО
"Орбіта" про визнання боргу;

- судом першої інстанції не було
враховано існування додаткової угоди,
за якою строк повернення боргу було
перенесено на 01.07.2011 року;

- місцевим господарським судом було не
вірно застосовані норми чинного
законодавства щодо відліку строку
позовної давності та стягнення з
боржника інфляційних втрат і 3 % річних;

- при зверненні з позовною заявою було
не вірно обраховані суми коштів, що
підлягають відшкодуванню
відповідачем, тому позивачем надається
розрахунок суми заборгованості за
договором про надання поворотної
фінансової допомоги № 1502-3 від 15.02.2011
року в розмірі 1 447 712,23 грн., що враховує
норми чинного законодавства України та
судову практику з цього питання.

До доповнень до апеляційної скарги
позивачем надано, зокрема, копії
додаткової угоди № 1 до Договору № 1502-3
від 15.04.2011 року, листа-вимоги позивача
про негайне повернення коштів № 93 від
01.08.2011 року, листа відповідача № 241 від
22.10.2012 року.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
08.12.2014 року в судовому засіданні
оголошено перерву до 17.12.2014 року.

Представники позивача в судових
засіданнях 08.12.2014 року та 17.12.2014 року
надали пояснення по апеляційній скарзі
та зазначили, що додані до доповнень до
апеляційної скарги докази не могли
бути подані до суду першої інстанції у
зв'язку з тим, що 28.10.2013 року у справі №
904/5207/13 про банкрутство ЗАТ "НВО "Орбіта"
ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області було
відсторонено Бойка Володимира
Олексійовича від посади генерального
директора ЗАТ "НВО "Орбіта" та покладено
виконання обов'язків керівника
боржника на розпорядника майна
Шистопала Петра Миколайовича; ухвалою
від 12.11.2014 року у зазначеній справі про
банкрутство господарським судом
Дніпропетровської області було
усунуто арбітражного керуючого
Шистопала П.М. від виконання
повноважень ліквідатора ЗАТ "НВО
"Орбіта" у зв'язку з неналежним
виконанням обов'язків ліквідатора, в
тому числі невжиття заходів щодо
стягнення суми поворотної фінансової
допомоги в розмірі 1 000 000,00 грн. з ТОВ
"Хлібозавод № 10".

Колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає, що
обставини, пов'язані з порушенням
провадження у справі та визнання ЗАТ
"НВО "Орбіта" банкрутом, свідчать про
наявність поважних причин для
прийняття поданих до суду апеляційної
інстанції додаткових доказів, зокрема,
копій додаткової угоди № 1 до Договору
№ 1502-3 від 15.04.2011 року, листа-вимоги
позивача про негайне повернення коштів
№ 93 від 01.08.2011 року, листа відповідача №
241 від 22.10.2012 року.

Відповідач в письмових поясненнях до
доповнень на апеляційну скаргу і в
додаткових письмових поясненнях до
доповнень на апеляційну скаргу та його
представник в судовому засіданні 17.12.2014
року просили відмовити в задоволенні
апеляційної скарги, рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 15.09.2014 року залишити без
змін.

Третя особа (ПП "Золодар") звернулась до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду із клопотанням про
розгляд справи без участі третьої
особи. Клопотання мотивовано тим, що
оскільки рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 15.09.2014
року у даній справі не впливає на права
або обов'язки ПП "Золодар", то і
постанова Дніпропетровського
апеляційного господарського суду, яку
буде винесено за результатами розгляду
апеляційної скарги, також не буде мати
жодного впливу на такі права та
обов'язки.

Беручи до уваги, що неявка представника
третьої особи не перешкоджає перегляду
справи по суті, матеріали справи є
достатніми для розгляду апеляційної
скарги та враховуючи подане третьою
особою клопотання, колегія суддів
дійшла висновку про перегляд справи по
суті за відсутністю представника
третьої особи.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши повноту з'ясування
та доведеність всіх обставин, що мають
значення для справи судова колегія
апеляційного господарського суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

11.08.2014 року Закрите акціонерне
товариство "Науково-виробниче
об'єднання "Орбіта" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хлібозавод № 10" про
стягнення 1 314 767,03 грн. за договором №
1502-3 про надання поворотної фінансової
допомоги від 15.02.2011 року (т. 1, а. с. 3-36).

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 13.08.2014
року прийнято позовну заяву до
розгляду та порушено провадження у
справі (т. 1, а. с. 1).

05.09.2014 року від відповідача до
господарського суду надійшов відзив на
позовну заяву, в якому він просив в
задоволенні позовної заяви відмовити,
посилався на пропущення позивачем
строку позовної давності (т. 1, а. с. 41-44).

12.09.2014 року до господарського
суду Дніпропетровської області
звернувся позивач з додатковими
поясненнями до позовної заяви, в яких,
зокрема, просив визнати причини
пропуску позовної давності поважними
та задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі (т. 1, а. с. 120-122).

15.09.2014 року до господарського
суду Дніпропетровської області від
акціонера ЗАТ "НВО "Орбіта" Бойка
Володимира Олексійовича надійшло
клопотання про його залучення в якості
третьої особи на стороні позивача (т. 1,
а. с. 166-167).

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 15.09.2014
року в задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з позивача в дохід Державного
бюджету України 26 295,34 грн. судового
збору (т. 1, а. с. 178-180).

Розглядаючи питання про
законність та обґрунтованість
прийнятого місцевим господарським
судом рішення від 15.09.2014 року, колегія
суддів апеляційного господарського
суду враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів
справи, 15.02.2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Хлібозавод № 10" (Сторона-1), Закритим
акціонерним товариством
"Науково-виробниче об'єднання "Орбіта"
(Сторона-2) та Приватним підприємством
"Золодар" (Поручитель) було укладено
договір № 1502-3 про надання поворотної
фінансової допомоги (надалі - Договір)
(т. 1, а. с. 123-125).

Відповідно до пункту 1.1 Договору
Сторона-2 надає Стороні-1 поворотну
фінансову допомогу, а Сторона-1
зобов'язується повернути надані
грошові кошти в порядку та на умовах,
передбачених даним Договором.

Пунктом 1.3 Договору передбачено,
що Поручитель бере на себе зобов'язання
перед Стороною-2 солідарно в повному
обсязі відповідати за виконання
Стороною-1 своїх зобов'язань перед
Стороною-2 за даним договором, а саме:
оплата поворотної фінансової допомоги
в повному обсязі; сплата штрафної
неустойки відповідно до пункту 4.2
даного Договору.

Згідно з пунктом 2.1 Договору
поворотна фінансова допомога
надається в національній валюті
України в сумі 1 000 000,00 грн., без ПДВ в
строк, що не перевищує 10 робочих днів з
дати підписання даного Договору.

В пункті 3.1 Договору зазначено, що
поворотна фінансова допомога підлягає
поверненню за вимогою Сторони-2 або не
пізніше 15.04.2011 року.

Відповідно до пункту 3.3 Договору у разі
прострочення Стороною-1 своїх
зобов'язань за цим Договором Сторона-2
має право на свій розсуд пред'явити
свої вимоги безпосередньо до
Поручителя чи Сторони-1 або обом
сторонам одночасно, повідомивши
Поручителя про прострочення Стороною-1
своїх зобов'язань за даним Договором.

В разі неповернення фінансової
допомоги в строк, встановлений даним
Договором, Сторона-1 сплачує на користь
Сторони-2 штрафну неустойку в розмірі 0,1
% від суми невиконаних зобов'язань за
кожен день прострочення платежу (пункт
4.2).

Відповідно до платіжного доручення №
817 від 18.02.2011 року на виконання умов
Договору позивач надав відповідачу
грошові кошти в розмірі 1 000 000,00 грн. (т. 2,
а. с. 61). Як вбачається із
матеріалів справи, між ТОВ "Хлібозавод
№ 10", ЗАТ "НВО "Орбіта" та ПП "Золодар"
було укладено Додаткову угоду № 1 до
Договору № 1502-3 про надання поворотної
фінансової допомоги (надалі - Додаткова
угода) (т. 2, а. с. 62). Відповідно до
зазначеної Додаткової угоди поворотна
фінансова допомога підлягає
поверненню за вимогою Сторони-2, або не
пізніше 01.07.2011 року.

01.08.2011 року позивач звернувся до
відповідача з вимогою № 93 про негайне
повернення коштів в розмірі 1 000 000,00 грн.
(т. 1, а. с. 63-64).

В листі № 241 від 22.10.2012 року відповідач
визнав факт укладення Договору
№ 1502-3 від 15.02.2011 року про надання
поворотної фінансової допомоги та
посилався на те, що заборгованість за
зазначеним договором виникла у минулих
власників ТОВ "Хлібозавод № 10", що на
сьогоднішній день є власниками
майнового поручителя - ПП "Золодар".
Також, зазначеним листом відповідач
повідомив позивача про те, що на
підприємстві виникло дуже скрутне
матеріальне становище і відсутня
можливість оплатити заборгованість, що
виникла за Договором № 1502-3 про надання
поворотної фінансової допомоги (т. 2, а.
с. 65-66).

Таким чином, враховуючи викладене, у
відповідача перед позивачем виникла
заборгованість по поверненню
поворотної фінансової допомоги в сумі 1
000 000,00 грн.

Наведені обставини в їх сукупності
стали підставою для звернення позивача
з позовом до суду про стягнення з
відповідача вказаної суми
заборгованості.

Суд першої інстанції, встановивши, що
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача основного боргу
(поворотної фінансової допомоги) у
розмірі 1 000 000,00 грн. є обґрунтованими, в
оскаржуваній ухвалі послався на те, що
позивачем пропущено строк позовної
давності, в зв'язку із чим відмовив у
задоволенні позовних вимог.

Стосовно застосування до даних
правовідносин строку позовної
давності, колегія суддів апеляційного
господарського суду враховує наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного
кодексу України позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутись до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Згідно із статтею 257 Цивільного кодексу
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 5 статті 261 Цивільного кодексу
України встановлено, що за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до пункту 1.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів" (надалі -
Постанова Пленуму № 10) позовна
давність є інститутом цивільного права
і може застосовуватись виключно до
вимог зі спорів, що виникають у
цивільних відносинах, визначених у
частині 1 статті 1 Цивільного кодексу
України та у господарських відносинах
(стаття 3 Господарського кодексу
України).

В пункті 1.2 Постанови Пленуму № 10
зазначено, що за змістом частини 2
статті 9 Цивільного кодексу України та
частини 1 статті 223 Господарського
кодексу України позовна давність має
застосовуватись до вимог, що
випливають з майново-господарських
зобов'язань, визначених статтею 175
Господарського кодексу України.

В частині 3 статті 267 Цивільного кодексу
України зазначено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, у
відзиві на позовну заяву відповідач, в
тому числі, зазначив про те, що позовна
заява ПАТ "НВО "Орбіта" подана до
господарського суду 28.07.2014 року, тобто
позивач звернувся до господарського
суду за захистом своїх прав із
порушенням трирічного строку
загальної позовної давності,
встановленого приписами статті 257 ЦК
України, у зв'язку із чим, відповідачем
заявлено про застосування позовної
давності (т. 1, а. с. 43).

Статтею 264 Цивільного кодексу України
встановлено, що перебіг позовної
давності переривається: вчиненням
особою дії, що свідчить про визнання
нею свого боргу або іншого обов'язку
(частина 1); у разі пред'явлення особою
позову до одного із кількох боржників,
а також якщо предметом позову є лише
частина вимоги, право на яку має
позивач (частина 2).

Відповідно до пункту 4.4 Постанови
Пленуму № 10 правила переривання
перебігу позовної давності (стаття 264
Цивільного кодексу України)
застосовуються господарським судом
незалежно від наявності чи відсутності
відповідного клопотання сторін у
справі, якщо в останній є докази, що
підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу
або іншого обов'язку можуть, з
урахуванням конкретних обставин
справи належати: визнання пред'явленої
претензії (вимоги); зміна договору, з
якої вбачається, що боржник визнає
існування боргу, а так само прохання
боржника про таку зміну договору;
письмове прохання відстрочити сплату
боргу; підписання уповноваженою на це
посадовою особою боржника разом з
кредитором акта звірки
взаєморозрахунків, який підтверджує
наявність заборгованості в сумі, щодо
якої виник спір; письмове звернення
боржника до кредитора щодо
гарантування сплати суми боргу;
часткова сплата боржником або з його
згоди іншою особою основного боргу
та/або сум санкцій.

Так, із листа відповідача № 241 від 22.10.2012
року вбачається, що на підприємстві
виникло дуже скрутне матеріальне
становище і відсутня можливість
оплатити заборгованість, що виникла за
Договором № 1502-3 про надання поворотної
фінансової допомоги (т. 2, а. с. 65-66).

У вказаному листі відповідач також
зазначає про те, що відповідно до
пункту 3.3 Договору у разі прострочення
ТОВ "Хлібозавод № 10" виконання
зобов'язань за даним договором ЗАТ "НВО
"Орбіта" має право на свій розсуд
пред'явити свої вимоги безпосередньо
до поручителя.

Таким чином, лист відповідача № 241 від
22.10.2012 року свідчить про визнання
боржником існування боргу, який виник
за договором № 1502-3 про надання
поворотної фінансової допомоги,
наслідком чого є переривання строку
позовної давності.

Крім того, матеріали справи свідчать
про те, що 12.11.2012 року позивач звертався
в господарський суд Дніпропетровської
області з позовом до ПП "Золодар" про
стягнення заборгованості за договором
про надання поворотної фінансової
допомоги за договором №1502-3 від 15.02.2011
року. Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 15.11.2012
року порушено провадження у справі №
9/5005/9781/2012. 30.01.2013 року у справі №
20/5005/11272/12 відмовлено ПП "Золодар" в
задоволенні позову про припинення
поруки перед ЗАТ "НВО "Орбіта", яка
виникла на підставі договору № 1502-3 від
15.02.2011 року (т. 2, а. с. 67-70). 09.10.2013 року
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду у
справі № 20/5005/11272/12 рішення
господарського суду від 30.01.2013 року
скасовано, визнано припиненою поруку
ПП "Золодар" перед ЗАТ "НВО "Орбіта", яка
виникла на підставі договору № 1502-3 про
надання зворотної фінансової допомоги
від 15.02.2011 року, укладеного між ПП
"Золодар", ЗАТ "НВО "Орбіта" та ТОВ
"Хлібозавод № 10" (т. 2, а. с. 71-76). Рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області у справі № 9/5005/9781/2012 від 05.11.2013
року відмовлено в задоволенні позову
ЗАТ "НВО "Орбіта" до ПП "Золодар" про
стягнення 1 000 000,00 грн. за договором про
надання поворотної фінансової
допомоги (т. 2, а. с. 77-81).

Таким чином, ЗАТ "НВО "Орбіта" вживались
заходи щодо стягнення з поручителя за
Договором - ПП "Золодар" в судовому
порядку заборгованості, що виникла в
зв'язку із невиконанням ТОВ "Хлібозавод
№ 10" зобов'язань за Договором № 1502-3 про
надання поворотної фінансової
допомоги.

Вищенаведені факти свідчать про те, що,
з огляду на норми статті 264 Цивільного
кодексу України, позивачем при
зверненні до господарського суду з
даною позовною заявою не було
пропущено строку позовної давності.

За таких обставин, клопотання позивача,
що міститься в додаткових поясненнях
до позовної заяви про визнання
поважними причин пропуску строку
позовної давності не має братися до
уваги судом, оскільки строк позовної
давності у даних правовідносинах не є
пропущеним.

Щодо вимог позивача про стягнення 98 712,33
грн. 3 % річних та 132 000,00 грн. інфляційних
втрат, колегія суддів апеляційної
інстанції враховує наступне.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3 % річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок суми боргу з урахуванням
індексу інфляції та 3 % річних, колегія
суддів апеляційного господарського
суду вважає, що позивачем неправильно
визначено період прострочення з 15.04.2011
року по 28.07.2014 року. Оскільки,
відповідно до додаткової угоди № 1 до
Договору № 1502-3 про надання поворотної
фінансової допомоги поворотна
фінансова допомога підлягає
поверненню не пізніше 01.07.2011 року, то
правомірним є нарахування за період
прострочення з 02.07.2011 року по 28.07.2014 року
3 % річних в сумі 92 301,37 грн. та
інфляційних втрат в сумі 108 794,15 грн.,
які підлягають стягненню з
відповідача.

Стосовно вимог позивача про стягнення
84 054,79 грн. пені, колегія суддів
апеляційного господарського суду
зазначає наступне.

В силу статті 611 ЦК України та статті 230
ГК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
зобов'язання.

Згідно із частиною 6 статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

В пункті 2.5 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013 року "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" (зі змінами і
доповненнями) зазначено, що приписом
частини 6 статті 232 Господарського
кодексу України передбачено не позовну
давність, а період часу, за який
нараховується пеня і який не повинен
перевищувати шести місяців від дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконане; законом або укладеним
сторонами договором може бути
передбачено більшу або меншу
тривалість цього періоду. Його перебіг
починається з дня, наступного за
останнім днем, у який зобов'язання мало
бути виконане, і початок такого
перебігу не може бути змінений за
згодою сторін. Необхідно також мати на
увазі, що умова договору про сплату
пені за кожен день прострочення
виконання зобов'язання не може
розцінюватися як установлення цим
договором іншого, ніж передбачений
частиною 6 статті 232 Господарського
кодексу України, строку, за який
нараховуються штрафні санкції.

Таким чином, беручи до уваги викладене,
колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає, що
нараховання позивачем суми пені за
період з 28.01.2014 року по 28.07.2014 року є
необґрунтованим.

В зв'язку з цим, у стягненні з
відповідача суми пені слід відмовити.

З урахуванням наведеного, апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції має бути скасовано.

З огляду на викладене, вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню, з
відповідача підлягає стягненню 1 000 000,00
грн. суми основного боргу, 92 301,37 грн. 3 %
річних та 108 794,15 грн. інфляційних втрат,
в задоволенні іншої частини вимог
позивача слід відмовити.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України у
спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав, судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Таким чином, слід покласти судовий збір
за подання позовної заяви: на позивача
в розмірі 2 273,43 грн., на відповідача в
розмірі 24 021,91 грн.

Вирішуючи питання щодо покладення
судового збору за подання апеляційної
скарги, апеляційний господарський суд
враховує, що ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 13.10.2014 року
відстрочено ЗАТ "НВО "Орбіта" сплату
судового збору за подання апеляційної
скарги до прийняття апеляційним судом
рішення у даній справі.

З урахуванням часткового задоволення
апеляційної скарги, судовий збір за
подання апеляційної скарги також слід
покласти на сторони пропорційно
розміру задоволених вимог.

За наведених обставин, колегія суддів
апеляційної інстанції дійшла до
висновку про необхідність скасування
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 15.09.2014
року.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд
-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства
"Науково-виробниче об'єднання "Орбіта",
м. Дніпропетровськ задовольнити
частково.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 15.09.2014
року у справі № 904/5978/14
скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хлібозавод № 10" (49021,
м. Дніпропетровськ, вул.
Варварівська, буд. 28, код за )
на користь Закритого акціонерного
товариства "Науково-виробниче
об'єднання "Орбіта" (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Панікахи, буд. 2,
код за ) 1 000 000,00 грн. суми
основного боргу, 108 794,15 грн. суми
інфляційних втрат, 92 301,37 грн. 3 % річних.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хлібозавод № 10"
(49021, м. Дніпропетровськ, вул.
Варварівська, буд. 28, код за )
в дохід Державного бюджету України 24
021,91 грн. судового збору за подання
позовної заяви.

Стягнути з Закритого акціонерного
товариства "Науково-виробниче
об'єднання "Орбіта" (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Панікахи, буд. 2,
код за ) в дохід Державного
бюджету України 2 273,43 грн. судового
збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хлібозавод № 10"
(49021, м. Дніпропетровськ, вул.
Варварівська, буд. 28, код за )
в дохід Державного бюджету України 12
010,95 грн. судового збору за подання
апеляційної скарги.

Стягнути з Закритого акціонерного
товариства "Науково-виробниче
об'єднання "Орбіта" (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Панікахи, буд. 2,
код за ) в дохід Державного
бюджету України 1 136,72 грн. судового
збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити
господарському суду Дніпропетровської
області.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку у двадцятиденний
строк до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 22.12.2014 року.

Головуючий суддя
І.О. Вечірко

Суддя
В.О. Кузнецов

Суддя
І.М.
Науменко