м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
У Х В А Л А

Справа № 910/23407/13 18.12.14

За скаргою боржника Комунального
підприємства «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району міста Києва»

на рішення, дії (бездіяльність)
державного виконавця та скасування
постанови державного виконавця про
арешт коштів боржника

Суддя Пукшин Л.Г.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12 грудня 2014 року Комунальне
підприємство «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району міста Києва»
звернулось до господарського суду м.
Києва зі скаргою на рішення, дії
(бездіяльність) головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Подільського
районного управління юстиції у м. Києві
Андрійко Є.Л.

Згідно із поданою скаргою боржник
просить визнати дії головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві Андрійко Є.Л. щодо
прийняття постанови про арешт коштів
боржника від 07.11.2014 ВП №44802760
неправомірними та скасувати постанову
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві Андрійко Є.Л. про
арешт коштів боржника від 07.11.14 ВП №
44802760.

При цьому скаржник просить суд
поновити пропущений строк на звернення
зі скаргою на дії органу державної
виконавчої служби до господарського
суду та прийняти дану скаргу до
розгляду.

Суд, розглянувши подану на розгляд суду
заяву та додані до неї документи,
зазначає наступне.

Частиною першою статті 121-2 ГПК України
встановлено, що скарги на дії чи
бездіяльність органів Державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів можуть бути подані стягувачем,
боржником або прокурором протягом
десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Встановлений у частині першій статті
121-2 Господарського процесуального
кодексу України десятиденний строк
для подання скарги є процесуальним і
тому відповідно до вимог статті 53 ГПК
України може бути відновлений за
наявності поважних причин його
пропуску та на підставі заяви
скаржника, яка подається одночасно зі
скаргою або викладається в останній у
вигляді клопотання.

Згідно положень ст. 53 ГПК України за
заявою сторони, прокурора чи з своєї
ініціативи господарський суд може
визнати причину пропуску
встановленого законом процесуального
строку поважною і відновити пропущений
строк.

Отже, наведена норма пов'язує
можливість відновлення процесуального
строку з обов'язковою наявністю
поважної причини (чи причин) пропуску
відповідного строку. Це стосується й
тих випадків, коли таке відновлення
здійснюється з ініціативи
господарського суду, що має зазначити
відповідну причину (причини) в судовому
рішенні, в якому йдеться про
відновлення строку. Якщо відновлення
процесуального строку здійснюються за
заявою сторони чи прокурора, заявник
повинен обґрунтувати поважність
причини (причин) пропуску строку, в разі
необхідності - з поданням доказів цього
за загальними правилами розділу V ГПК.
(Інформаційний лист ВГСУ від 15.03.2007
р.01-8/123 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році").

Тобто, суд у кожному конкретному
випадку повинен, із врахуванням
конкретних обставин пропуску строку,
оцінити доводи, що наведені на
обґрунтування клопотання про його
відновлення та зробити мотивований
висновок щодо поважності чи
неповажності причин пропуску строку.

Згідно ч.1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В обґрунтування заяви про поновлення
строку на оскарження постанови про
арешт коштів боржника від 07.11.14 заявник
посилається на те, що про оскаржувану
постанову йому стало відомо лише з
листа ПАТ «Державний ощадний банк
України» № 09/1592 від 08.12.14, тобто вже
після того, як закінчився перебіг,
встановлений чинним законодавством
України процесуального строку для його
оскарження.

Проте, суд зазначає, що в оскаржуваній
постанові про арешт коштів боржника
від 07.11.14 зазначено про направлення її
копії на виконання до банку та
сторонам. Заявником до скарги додано
копію вказаної постанови, проте не
додано конверт, в якому вона надійшла,
та з якого вбачалось би отримання
боржником оскаржуваної постанови
після спливу строку встановленого для
оскарження вказаної постанови.

Лист ПАТ «Державний ощадний банк
України» № 09/1592 від 08.12.14 не є достатнім
та належним доказом на підтвердження
того, що про винесення постанови про
арешт коштів боржника від 07.11.2014 ВП
№44802760 боржник дізнався лише 08.12.14.

Суд зауважує, що скаржником у своїй
заяві не наведено жодних поважних
причин пропуску строку, які об'єктивно
перешкоджали боржнику реалізувати
своє право на подання скарги протягом
законодавчо встановленого строку та
пов'язані з дійсними істотними
труднощами для своєчасного вчинення
процесуальних дій, заявником не
наведено, а тому суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення заяви про поновлення
строку на оскарження дій органів
виконавчої служби.

За приписами п. 9.7 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" № 9 від 17.10.2012 р. скарга,
пропущений строк подання якої не
відновлений, залишається без розгляду.
Якщо ж скаргу було подано з пропуском
згаданого строку без заяви про його
відновлення, суд без виклику сторін
виносить ухвалу про залишення скарги
без розгляду, що не перешкоджає
повторному поданню скарги із заявою
про відновлення строку такого подання.

За таких обставин, приймаючи до уваги
пропущення скаржником процесуального
строку на оскарження постанови ВП №
44802760 від 07.11.2014 р. про арешт коштів
боржника, а також відсутність належних
підстав для його поновлення, скарга
Комунального підприємства «Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Подільського району
міста Києва» на рішення, дії
(бездіяльність) державного виконавця
та скасування постанови державного
виконавця про арешт коштів боржника
підлягає залишенню без розгляду.

За таких обставин , керуючись ст. 53, 86,
ст. 121-2 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Комунальному підприємству
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району міста Києва» в
задоволенні клопотання про поновлення
строку на подання скарги на дії
державного виконавця по винесенню
постанови ВП № 44802760 від 07.11.2014 р. про
арешт коштів боржника.

2. Скаргу Комунального підприємства
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району міста Києва» на
рішення, дії (бездіяльність) головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Подільського районного управління
юстиції у м. Києві Андрійко Є.Л.
залишити без розгляду.

3. Скаргу Комунального підприємства
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Подільського району міста Києва» та
додані до неї матеріали повернути
скаржнику.

Суддя
Л.Г.Пукшин