ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2014 р.Справа № 916/2956/13

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді В.С.
Петрова

при секретарі Н.В.
Комендатенко

за участю представників:

від позивача - Воронков В.О.,

від відповідачів:

1) Іллічівської міської ради -
Охотніков В.В.,

2) ДП "Іллічівський морський
торговельний порт" - Перейма Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
Громадської організації "Водно-моторне
спортивно-оздоровче товариство
рибалок-любителів" до Іллічівської
міської ради та Державного
підприємства "Іллічівський морський
торговельний порт" про визнання
недійсним рішення та державного акту, -

ВСТАНОВИВ:

В засіданні суду 02.12.2014 р. оголошувалась
перерва до 08.12.2014 р. в порядку ч. 3 ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

У жовтні 2013 р. Громадська організація
"Водно-моторне спортивно-оздоровче
товариство рибалок-любителів"
звернулась до господарського суду
Одеської області з позовом до
Іллічівської міської ради, Державного
підприємства "Іллічівський морський
торговельний порт" про:

- визнання недійсним рішення
Іллічівської міської ради від 22.07.99р.
№49-XXIII "Про переоформлення
Іллічівському морському торговельному
порту права користування земельною
ділянкою під спорудами порту" в частини
передачі Іллічівському морському
торговельному порту земельної ділянки
площею 0,1222 га, користувачем якої є
Громадська організація "Водно-моторне
спортивно-оздоровче товариство
рибалок-любителів";

- визнання недійсним державного акту на
право постійного користування землею
серії ОД-ІІ №004798 від 16.09.98 р., виданий
Іллічівською міською радою в частині
накладення земельної ділянки
зображеної на аркуші 5 цього акту
площею 0,1222 га на земельну ділянку
користувачем якої є позивач, згідно її
координат, наведених в таблиці
позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог ГО
„Водно-моторне спортивно-оздоровче
товариство рибалок-любителів"
посилається на положення ст.ст. 7,19
Земельного кодексу України в редакції
від 13.03.1992 р. та зазначає, що надання
спірної земельної ділянки у
користування порту відбулось без
належного її вилучення у позивача, без
розроблення проекту відведення та без
узгодження з суміжними
землекористувачами.

Зокрема, позивач вказує, що 20.05.1974 року
було складено акт про прийняття
Одеським Управлінням побутового
обслуговування населення від Одеської
обласної ради Українського товариства
мисливців та рибалок любительські
причалів (ремонтно відстойних пунктів)
на узбережжі Чорного моря в районі
міста Одеси, на 2198 куренів та 2084 човнів,
серед яких зазначений також причал
„Бугово". Відповідно до наказу
Міністерства побутового
обслуговування Української РСР №181 від
13.06.1977 року було створено Одеську
водно-моторну пристань, затверджено
Статут, до складу якої ввійшли усі
причали на узбережжі Чорного моря в
районі міста Одеси. Так, позивач
наголосив, що відповідно до наказу по
Одеській водно-моторній пристані №1
від 03.01.1996 року, зазначається, що 20.05.1993
року внаслідок ліквідації
Облпобутуправління, рішенням №762
Жовтневого райвиконкому Одеська
водно-моторна пристань була
перереєстрована в Державне комунальне
підприємство, а згодом було
перетворене в Громадську організацію
„Одеська водно-моторна пристань", а
потім в Громадську організацію
„Водно-моторне спортивно-оздоровче
товариство рибалок - любителів", яке
стало правонаступником попередніх
організацій, що підтверджується п. 1.5.
Статуту ГО „ВМСОТРЛ". Наразі позивач
стверджує, що 30.03.2012 року ним був
укладений договір оренди земельної
ділянки площею 3,4784 га, розташованої під
будівлями рибалок-любителів, які є
членами Громадської організації
„Водно-моторне спортивно-оздоровче
товариство рибалок - любителів".
Зазначений договір був укладений на
підставі відповідного рішення
Іллічівської міської ради від 11.06.2011
року. Однак в ході судового розгляду
справи №5017/2802/2012 та проведеної в її
межах судової експертизи було
встановлено, що земельна ділянка
передана в постійне користування
Іллічівською міською радою
Іллічівському морському торгівельному
порту на підставі рішення №49-ХХІІІ від
22.07.1999 року, площею 14,29 га. Як стверджує
позивач, на момент ухвалення
Іллічівською міською радою рішення про
переоформлення Іллічівськом морському
торгівельному порту права постійного
користування земельною ділянкою
площею 360,47 га для розміщення та
експлуатації будівель та споруд порту,
на спірній земельній ділянці на цілком
законних підставах вже існували
будівлі рибалок-спортсменів, тобто
спірна земельна ділянка була включена
до складу земельної ділянки ІМТП
протиправно. В передаточному акті від
20.05.1974 року є посилання на причал
„Бугово" та відповідну кількість
куренів, які входили до його складу.
Також в наказі №1 по Одеській
водно-моторній пристані від 03.01.1996 року,
згідно якого проводилась
інвентаризація майна для передачі його
позивачу, міститься посилання на те, що
усі основні засоби придбанні та
забудовані за рахунок
рибалок-любителів та є їх власністю. За
таких обставин, позви вважає, що
рішення Іллічівської міської ради від
22.07.1999 р. № 49-ХХІІІ „Про переоформлення
Іллічівському морському торговельному
порту права користування земельною
ділянкою під спорудами порту" та
виданий на підставі цього рішення ДП
„Іллічівський морський торговельний
порт" державний акт на право постійного
користування землею серії ОД-ІІ № 004798
суперечать діючим на той момент
положенням ст.ст. 7, 19 ЗК України (в
редакції від 13.03.1992 р.) в частині
переданої порту земельної ділянки
площею 0,1222 га, оскільки надання цієї
частини земельної ділянки на користь
порту пройшло без належного вилучення
її з користування позивача, без
розроблення належного проекту
відведення, без узгодження з суміжними
землекористувачами.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 04.11.2014 р. позовну заяву
Громадської організації "Водно-моторне
спортивно-оздоровче товариство
рибалок-любителів" прийнято до
розгляду та порушено провадження у
справі № 916/2956/13, при цьому розгляд
справи було призначено в засіданні
суду.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 08.01.2014 р. у справі № 916/2956/13
позов Громадської організації
"Водно-моторне спортивно-оздоровче
товариство рибалок-любителів" було
задоволено, а саме: визнано недійсними
рішення Іллічівської міської ради від
22.07.99р. №49-XXIII "Про переоформлення
Іллічівському морському торговельному
порту права користування земельною
ділянкою під спорудами порту" в частини
передачі Іллічівському морському
торговельному порту земельної ділянки
площею 0,1222 га, користувачем якої є ГО
"Водно-моторне спортивно-оздоровче
товариство рибалок-любителів", а також
державний акт на право постійного
користування землею серії ОД-ІІ №004798,
виданий 16.09.98 р. Іллічівською міською
радою ДП "Іллічівський морський
торговельний порт", в частині
накладення земельної ділянки площею
0,1222 га, зображеної на аркуші 5
державного акту, на земельну ділянку,
користувачем якої є ГО "Водно-моторне
спортивно-оздоровче товариство
рибалок-любителів", згідно її
координат, також стягнуто з кожного
відповідача на користь позивача по 1147
грн. судового збору.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 27.03.2014 року по
справі № 916/2956/13 вказане рішення
господарського суду Одеської області
від 08.01.2014 р. у цій справі залишено без
змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 23.07.2014 р. зазначені рішення
господарського суду Одеської області
від 08.01.2014 р. та постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
27.03.2014 р. у справі № 916/2956/13 скасовано, а
вказану справу направлено на новий
розгляд до господарського суду
Одеської області.

На підставі розпорядження заступника
керівника апарату суду від 06.08.2014 р.
було проведено повторний автоматичний
розподіл справи № 916/2956/13, за
результатами якого вказану справу
передано на розгляд судді
господарського суду Одеської області
Желєзній С.П.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 11.08.2014 р. справу № 916/2956/13
було прийнято провадження суддею
Желєзною С.П. та розгляд справи
призначено в засіданні суду.

З огляду на перебування судді Желєзної
С.П. на лікарняному з 06.10.2014 р., згідно з
розпорядженням керівника апарату суду
від 08.10.2014 р. було проведено повторний
автоматичний розподіл справи, за
результатами якого вказану справу №
916/2956/13 передано на розгляд судді
господарського суду Одеської області
Петрову В.С.

Так, ухвалою господарського суду
Одеської області від 10.10.2014 р. справу №
916/2956/13 прийнято до провадження судді
Петрова В.С. та розгляд справи
призначено в засіданні суду.

Під час нового розгляду справи позивач
позовні вимоги підтримав.

Відповідач - Іллічівська міська рада
позов визнала у повному обсязі, про що
зазначено у письмових поясненнях по
справі (а.с. 5, 8 т. 3 ).

Відповідач - ДП „Іллічівський морський
торговельний порт" проти задоволення
вимог заперечує, вказуючи, що спірна
земельна ділянка правомірно перебуває
в постійному користуванні порту ще з 1951
р. згідно із постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29.09.1950 р. № 3721-0101,
рішенням виконавчого комітету
Овідіопольської райради від 20.01.1951 р. №
77, державними актами від 19.06.1992 р. та
16.09.1998 р.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши та дослідивши всі
письмові докази, які містяться в
матеріалах справи, господарський суд
дійшов наступних висновків.

Причал "Бугово №114" був створений
ініціативною групою Одеської обласної
спілки Українського товариства
мисливців та рибалок у 1948 р. до початку
розвитку Іллічівського морського
порту та міста Іллічівськ і займав до
1965 р. площу в межах 2,5 га без офіційного
відводу, що підтверджено листом
Відділу у справах будівництва і
архітектури Одеської обласної ради
народних депутатів від 31.12.86 р. № 01/1 1-1399
(а.с. 84-85 т.1).

Згідно акту від 20.05.1974 р. № 173/3 від
Українського товариства мисливців та
рибалок до Одеського Управління
побутового обслуговування населення
передано основні засоби, споруди та
малоцінний інвентар (2198 куренів, 2084
човни), по кожному причалу, в тому числі
"Бугово" (а.с. 11 т.1).

13.06.1977 р. на підставі наказу
Міністерства побутового
обслуговування УPCP № 181 створено та
затверджено статут Одеської
водно-моторної пристані, до складу якої
увійшли всі причали на узбережжі
Чорного моря в районі м. Одеси (а.с. 12-16
т.1).

19.06.1992 р. Іллічівському морському
торговельному порту видано державний
акт серії Б № 033093 на право користування
земельними ділянками загальною площею
332,55 га, а саме на земельні ділянки
площами: 42,69 га (ділянки: № 1 (1,3 га), № 2 (23
га), № 2а (8,02 га), № 9 (10,37 га)); 58,28 га
(ділянка №3 - 58,28 га); 70,46 га (ділянки: № 4
(55,16 га), № 10 (15,3 га)); 88,88 га (ділянки: № 5
(78,74 га), № 6 (5,72 га), № 7 (4,32 га), № 11 (0,10 га));
72,24 га (ділянка № 8 - 72,74 га). Державний
акт зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право користування
землею 19.06.1992 р. за № 3.

Рішенням виконкому Іллічівської
міської ради від 28.11.1996 р. № 470 оформлено
право постійного користування
Іллічівського морського торговельного
порту земельною ділянкою площею 367,6 га,
яка фактично зайнята під об'єктами та
зазначено про видачу порту державного
акту на право постійного користування
зазначеною земельною ділянкою.

На підставі рішення виконкому
Іллічівської міської ради від 28.08.1998 р.
№ 508 Іллічівскому морському
торговельному порту було видано акт на
право постійного користування землею
серії ОД-II №004798, згідно якого
останньому надано в постійне
користування 4,21 га землі для розвиту
інфраструктури порту. В акті
відображені зміни в землекористуванні,
зокрема на підставі рішення
Іллічівської міської ради від 16.01.11 р. №
161-XXIII порту надана ділянка №10 площею 0,75
га (аркуш 5). На аркуші 5 цього акту
міститься план зовнішніх меж
землекористування ділянкою № 9 (площа
14,29 га) та ділянкою № 10 (площа 0,75 га),
всього - 15,04 га. Державний акт
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за № 42.

21.06.1999 р. керівник порту звернувся на
адресу Іллічівського міського голови з
проханням внести зміни до рішення
виконкому Іллічівської міської ради
від 28.11.96 р. № 470 у зв'язку із зміною
площі земельних ділянок, переданих
порту в постійне користування з 367,6 га
на 360,47 га.

Рішенням Іллічівської міської ради від
22.07.1999 р. № 49-XXIII "Про переоформлення
Іллічівському морському торговельному
порту права користування земельною
ділянкою під спорудами порту" порту
вирішено переоформити право
користування земельною ділянкою
площею 360,47 га для розміщення та
експлуатації будівель та споруд та
видати порту державний акт на право
постійного користування зазначеною
земельною ділянкою.

Поряд з цим 03.01.1996 р. наказом по Одеській
водно-моторній пристані № 1 внаслідок
ліквідації Одеського управління
побутового обслуговування населення
рішенням Жовтневого райвиконкому від
20.05.93 р. № 762, Одеська водно-моторна
пристань перереєстрована в Державне
комунальне підприємство, яке в 1995 році
було перетворено спочатку в Громадську
організацію "Одеська водно-моторна
пристань", а в 1998 році в Громадську
організацію "Водно-моторне
спортивно-оздоровче товариство
рибалок-любителів".

Відповідно до пункту 1.5 Статуту ГО
"Водно-моторне спортивно-оздоровче
товариство рибалок-любителів",
зареєстрованого 11.04.95 р. та
перереєстрованого 27.02.98 р., позивач став
правонаступником попередніх
організацій.

Рішенням Іллічівської міської ради від
22.02.2005 р. №397/96-IV ГО "Водно-моторне
спортивно-оздоровче товариство
рибалок-любителів" передано у строкове
платне користування земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
загальною площею 4,8033 га, розташовану за
адресою: Одеська область, м. Іллічівськ,
вул. Набережна, 57 та укладено договір
оренди землі терміном дії до 22.02.08 р.,
договір зареєстрований у Одеській
регіональній філії ДП "ЦДЗК" 06.10.05 р. за
№67.

Рішенням виконавчого комітету
Іллічівської міської ради від 23.11.2006 р.
№1309 нумерацію об'єктів, розташованих
по вул. Набережній, змінено, причалу №114
присвоєно поштову адресу: м.
Іллічівськ, вул. Набережна, 25. На
зазначеній земельній ділянці
збудовані: адміністративна будівля,
будівля шкіперської та навіс літ. "Д"
(рік побудови - 1954); будівля
рятувального посту, навіс літ. "в" та
комори (рік побудови - 1991). На ці будівлі
визнано право власності за ГО
"Водно-моторне спортивно-оздоровче
товариство рибалок-любителів" згідно
рішення господарського суду Одеської
області від 03.03.10 р., яке набрало
законної сили 14.03.10 р. у справі № 26/26-10-535.
Право власності зареєстровано КП "БТІ",
про що видано реєстраційне посвідчення
від 16.05.10 р. за № 46162. У знесенні
зазначених будівель було відмовлено
Інспекції ДАБК в Одеській області,
відповідно до рішення господарського
суду Одеської області від 20.10.11 р. у
справі 30/17-3556-2011 залишеним без змін
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 20.12.2011.

Згідно рішення Іллічівської міської
ради від 27.03.2009 р. №535/142-V продовжено ГО
"Водно-моторне спортивно-оздоровче
товариство рибалок-любителів" строк
оренди земельної ділянки площею 3,7182 га
під існуючим причалом "Бугово №114"
терміном до 31.12.2009 з умовою заборони на
зазначеній земельній ділянці
будівництва будь яких нових об'єктів,
реконструкції існуючих будівель
виключно за згодою орендодавця та у
відповідності до вимог законодавства
України, підтримання належного
санітарно-гігієнічного стану на
території прилеглого громадського
пляжу, тощо.

Рішенням Іллічівської міської ради від
11.06.2010 р. № 671/31-V позивачу продовжено
строк оренди зазначеної вище земельної
ділянки на 3 роки. При цьому актами від
06.07.10 р. встановлено межі земельної
ділянки в натурі (на місцевості), згідно
яких визначено 3 окремі земельні
ділянки площами: 3,4784 га, 0,0718 га та 0,1680
га.

30.03.2012 р. на підставі вищезазначеного
рішення Іллічівської міської ради від
11.06.10 р. №671/31-V між Іллічівською міською
радою (орендодавець) та ГО
"Водно-моторне спортивно-оздоровче
товариство рибалок-любителів" (орендар)
укладено наступні договори оренди
землі:

- за № 193, загальною площею 3,4784 га
(кадастровий номер :02:003:0035),
договір зареєстрований у Відділі
Держкомзему у м. Іллічівськ Одеської
області 26.04.12 р. за №00312 (а.с. 49-54 т.1),
акт прийому-передачі вказаної
земельної ділянки б/д (а.с. 57 т.1);

- за № 195, загальною площею 0,0718 га
(кадастровий номер :02:003:0012);
договір зареєстрований у Відділі
Держкомзему у м. Іллічівськ Одеської
області 26.04.12 р. за №00311 (а.с. 35-40 т.2);
акт прийому-передачі вказаної
земельної ділянки б/д (а.с. 43 т.2);

- за № 196 загальною площею 0,1680 га
(кадастровий номер :02:003:0013);
договір зареєстрований у Відділі
Держкомзему у м. Іллічівськ Одеської
області 26.04.12 р. за №00310 (а.с. 45-50 т.2);
акт прийому-передачі вказаної
земельної ділянки б/д (а.с. 53 т.2).

Згідно з вказаними договорами в оренду
передавалась земельна ділянка
несільськогосподарського призначення
під існуючим причалом "Бугово-№ 114", яка
відноситься до категорії земель
житлової та громадської забудови, що
розташована за адресою: Одеська обл., м.
Іллічівськ, вул. Набережна, 25 (колишня
Набережна, 57) терміном на 3 роки. На
земельній ділянки знаходиться об'єкт
нерухомого майна, що належить позивачу
на праві приватної власності на
підставі рішення господарського суду
Одеської області від 03.03.2010 р. по справі
№ 26/26-10-535.

Також судом з'ясовано, що при розгляді
господарської справи № 5017/2802/2012 за
позовом ДП "Іллічівський морський
торговельний порт" до Іллічівської
міської ради, ГО "Водно-моторне
спортивно-оздоровче товариство
рибалок-любителів" про скасування
рішення Іллічівської міської ради від
11.06.2010 р. № 671/31-V в частині передачі ГО
"Водно-моторне спортивно-оздоровче
товариство рибалок-любителів"
земельної ділянки площею 0,3240 га та про
визнання недійсними 3-х договорів
оренди землі від 30.03.12 р. в частинах
передачі ГО "Водно-моторне
спортивно-оздоровче товариство
рибалок-любителів" земельних ділянок
площами: 0,1394 га за договором № 196
(загальна площа по договору - 0,1680 га),
0,0510 га за договором № 195 (загальна площа
по договору - 0,0718 га), 0,1336 га за
договором № 193 (загальна площа по
договору - 3,4784 га) було призначено
судову комплексу експертизу,
проведення якої доручено ТОВ "Інтер
Консалт-Плюс"

Згідно висновку експерта від 29.04.13 р. №
55е/С/13 та додатку до нього встановлено,
що в ході проведення геодезичних робіт
виявлені накладання земельної ділянки,
яка передана ДП "Іллічівський морський
торговельний порт" на праві постійного
землекористування на підставі
державного акту від 16.09.98р. серії ОД-II №
004798 та земельних ділянок, які надані ГО
"Водно-моторне спортивно-оздоровче
товариство рибалок-любителів" на
підставі 3-х договорів оренди земельних
ділянок від 30.03.12 р. (№№ 193, 195, 196) у 4-х
місцях. Загальна площа земельних
ділянок склала 0,3240 га, у т.ч.: ділянка № 1
(0,0114га); ділянка № 2 (0,0394 га); ділянка № 3
(0,0510 га); ділянка № 4 (0,1222 га).

Зазначені вище обставини стали
підставою для звернення ГО
"Водно-моторне спортивно-оздоровче
товариство рибалок-любителів" до суду
із заявленим позовом.

Разом з тим згідно ст. 116 Земельного
кодексу України, громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України
"Про оренду землі" укладення договору
оренди земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування -
орендодавця, прийнятого у порядку,
передбаченому Земельним кодексом
України, або за результатами аукціону.

Частиною 1 ст. 124 Земельного кодексу
України встановлено, що передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Таким чином, підставою для
користування земельною ділянкою, яка
перебуває у комунальній власності, є
відповідний договір оренди, укладений
на підставі рішення органу місцевого
самоврядування.

Той факт, що позивачу за рішенням
Іллічівської міської ради у 2005 році
було надано в оренду спірну земельну
ділянку, а в подальшому за рішеннями
вказаної міськради дія договору оренди
продовжувалась, не підтверджує
існування у позивача будь-яких прав
щодо спірної земельної ділянки на
момент надання її у 1999 році в постійне
користування ДП "Іллічівський морський
торговельний порт". Разом з тим, з
матеріалів справи вбачається, що
дійсність рішень Іллічівської міської
ради про надання в оренду позивачу
спірних земельних ділянок та укладених
на їх підставі договорів оренди
оспорюються відповідачем - Портом у
справі № 5017/2802/2012, по якій
господарським судом Одеської області
було прийнято рішення про задоволення
позовних вимог - Порту, яке
переглядається в апеляційному порядку,
тому не набрало законної сили.

В той же час докази, які б
підтверджували наявність у позивача
права користування спірною земельною
ділянкою, у тому числі на правах оренди,
на момент прийняття Іллічівською
міськрадою спірного рішення та видачі
Порту оспорюваного державного акту на
право постійного користування землею
відсутні.

Ті обставини, що на спірній ділянці
знаходяться об'єкти нерухомості, на які
за рішенням суду за позивачем визнано
право власності, не свідчать про
наявність у позивача права
користування спірною земельною
ділянкою, яке вже була надана у
постійне користування відповідачу-2.

Згідно ст. 120 Земельного кодексу
України у разі набуття права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
що перебувають у власності,
користуванні іншої особи, припиняється
право власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача. У разі
переходу права власності на будинок
або його частину від однієї особи до
іншої за договором довічного утримання
право на земельну ділянку переходить
на умовах, на яких ця земельна ділянка
належала попередньому землевласнику
(землекористувачу). У разі набуття
права власності на жилий будинок,
будівлю або споруду кількома особами
право на земельну ділянку визначається
пропорційно до часток осіб у праві
власності жилого будинку, будівлі або
споруди. разі набуття права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду
фізичними або юридичними особами, які
не можуть мати у власності земельних
ділянок, до них переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій розташований жилий будинок,
будівля або споруда, на умовах оренди.
Істотною умовою договору, який
передбачає набуття права власності на
жилий будинок, будівлю або споруду, є
кадастровий номер земельної ділянки,
право на яку переходить у зв'язку з
набуттям права власності на ці об'єкти.
Укладення договору, який передбачає
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
пов'язане з переходом права на частину
земельної ділянки, здійснюється після
виділення цієї частини в окрему
земельну ділянку та присвоєння їй
окремого кадастрового номера. У разі
набуття права власності на жилий
будинок (крім багатоквартирного), який
розташований на землях державної або
комунальної власності, що перебувають
у користуванні іншої особи, та
необхідності поділу земельної ділянки
площа земельної ділянки, що формується,
не може бути меншою, ніж максимальний
розмір земельних ділянок відповідного
цільового призначення, визначених
статтею 121 Земельного кодексу України
(крім випадків, коли формування
земельної ділянки в такому розмірі є
неможливим).

Аналогічні положення закріплені в ст.
377 Цивільного кодексу України, за якою
до особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача). Розмір та
кадастровий номер земельної ділянки,
право на яку переходить у зв'язку з
переходом права власності на житловий
будинок, будівлю або споруду, є
істотними умовами договору, який
передбачає набуття права власності на
ці об'єкти (крім багатоквартирних
будинків).

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 120 ЗК
України, 377 ЦК України, положення
вказаних Кодексів не передбачають
автоматичного переходу права
власності на земельну ділянку у зв'язку
з переходом права власності на
розташовані на ній будівлі чи споруди і
не передбачає звільнення від
здійснення передбаченої законом
процедури оформлення такого права.

Як вказано у п. 2.12 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011 р. № 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин", вказано, що
відповідно до частини другої статті 120
ЗК України у разі набуття права
власності на житловий будинок (будівлю,
споруду), що знаходяться на земельній
ділянці, наданій у користування, до
набувача переходить право
користування відповідною земельною
ділянкою в тому ж обсязі, що був у
попереднього землекористувача. Отже,
якщо попередній власник житлового
будинку (будівлі, споруди) користувався
земельною ділянкою, на якій розміщено
відповідне нерухоме майно на підставі
договору оренди, новий власник може
вимагати переоформлення права
користування земельною ділянкою на
своє ім'я в установленому законом
порядку, в тому числі з додержанням
вимог згаданих Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
майно та їх обтяжень" і статті 125 ЗК
України, яка пов'язує виникнення права
на земельну ділянку з моментом
державної реєстрації відповідного
права. Він за необхідності може
звернутися до господарського суду
також з позовом про визнання за ним
права користування земельною ділянкою
(пункт 1 частини другої статті 16 ЦК
України).

Тобто, виникнення у особи права
власності на об'єкт нерухомості не
тягне за собою автоматичного переходу
до такого власника права користування
земельною ділянкою, на якій він
розташований. З огляду на вказані
положення законодавства, позивач не
позбавлений права врегулювати спірні
земельні правовідносини з
Іллічівським морським торговельним
портом, який на теперішній час є
титульним користувачем спірної
земельної ділянки.

Враховуючи вказане та невстановлення
судом відповідного права користування
позивачем спірною земельною ділянкою,
суд вважає безпідставними доводи
позивача про порушення його прав
внаслідок прийняття Іллічівською
міською радою 22.07.1999 р. рішення №49-XXIII
"Про переоформлення Іллічівському
морському торговельному порту права
користування земельною ділянкою під
спорудами порту" в частини передачі
Іллічівському морському торговельному
порту земельної ділянки площею 0,1222 га.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права в разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: визнання
права; визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Також згідно ст. 20 Господарського
кодексу України держава забезпечує
захист прав і законних інтересів
суб'єктів господарювання та
споживачів. Кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом: визнання наявності або
відсутності прав; визнання повністю
або частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

У відповідності до п. "г" ч. 3 ст.152
Земельного кодексу України захист прав
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевої
самоврядування.

В силу ст. 21 Цивільного кодексу України
суд визнає незаконним та скасовує
правовий акт індивідуальної дії,
виданий органом державної влади,
органом влади Автономної Республіки
Крим або органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси.

При цьому підставами для визнання акта
недійсним є невідповідність його
вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт. Обов'язковою умовою
визнання акта недійсним є також
порушення у зв'язку з прийняттям
відповідного акта прав та охоронюваних
законом інтересів підприємства чи
організації - позивача у справі. Якщо за
результатами розгляду справи факту
такого порушення не встановлено, у
господарського суду немає правових
підстав для задоволення позову.

Враховуючи те, що судом не встановлено
порушень прав позивача на спірну
земельну ділянку внаслідок прийняття
відповідачем - міськрадою оспорюваного
рішення з огляду на відсутність у
позивача набутого у встановленому
законом порядку на той момент права
землекористування, відповідно суд
доходить до висновку про відсутність
підстав для визнання недійсним рішення
Іллічівської міської ради від 22.07.1999 р.
№ 49-XXIII "Про переоформлення
Іллічівському морському торговельному
порту права користування земельною
ділянкою під спорудами порту" в частини
передачі Іллічівському морському
торговельному порту земельної ділянки
площею 0,1222 га та державного акту на
право постійного користування землею
серії ОД-ІІ № 004798, виданого
Іллічівською міською радою на користь
ДП „Іллічівський морський
торговельний порт", в частині
накладення земельної ділянки площею
0,1222 га, зображеної на аркуші 5
державного акту.

Відповідно до п. 2.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.11 р. № 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" (із змінами)
державні акти про право власності або
право постійного користування на
земельну ділянку є документами, що
посвідчують відповідне право і
видаються на підставі рішень Кабінету
Міністрів України, обласних, районних,
Київської і Севастопольської міських,
селищних, сільських рад, Ради Міністрів
Автономної Республіки Крим, обласної,
районної, Київської і Севастопольської
міських державних адміністрацій. У
спорах, пов'язаних з правом власності
або постійного користування
земельними ділянками, недійсними
можуть визнаватися як зазначені
рішення, на підставі яких видано
відповідні державні акти, так і самі
акти про право власності чи постійного
користування. Разом з тим
господарським судам слід враховувати,
що право, посвідчене державними актами,
є похідним від відповідного рішення
органу державної влади чи органу
місцевого самоврядування про передачу
земельної ділянки у власність чи в
користування, а тому з огляду на
приписи частини першої статті 16 ЦК
України та статті 152 ЗК України захист
прав осіб на земельні ділянки не може
здійснюватися лише шляхом визнання
відповідного державного акта
недійсним, якщо рішення, на підставі
якого видано цей державний акт, не
визнано недійсним у встановленому
порядку.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані сторонами докази в
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги Громадської організації
"Водно-моторне спортивно-оздоровче
товариство рибалок-любителів" не
обґрунтовані, не відповідають вимогам
чинного законодавства, тому не
підлягають задоволенню.

У зв'язку з тим, що рішення відбулось не
на користь позивача, відповідно до
ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати, понесені позивачем при подачі
позову, відносяться за рахунок
позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України,

суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Громадської
організації "Водно-моторне
спортивно-оздоровче товариство
рибалок-любителів" до Іллічівської
міської ради та Державного
підприємства "Іллічівський морський
торговельний порт" про визнання
недійсним рішення та державного акту
відмовити.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та
підписано 15 грудня 2014 р.

Суддя
В.С. Петров