ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"25" грудня 2014 р.
Справа № 923/883/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Ємленінової З.І. при
секретарі Бєловій О.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні заяву
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
розстрочку виконання рішення по справі

за позовом: публічного акціонерного
товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль" м.Херсон

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м.
Херсон

про стягнення 8852грн. 05 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - уповноважена особа
Литвиненко О.В.

від відповідача - уповноважена особа
ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

Рішенням суду від 12.08.2014року позовні
вимоги задоволено. З відповідача на
користь позивача стягнено 8423 грн. 05коп.
основного боргу; 69грн. 53 коп. річних,
359грн. 47 коп. пені, та 1827грн. 00 коп.
судового збору.

28.08.2014 судом видано наказ.

15.12.2014 року від відповідача
надійшла заява, якою він просить
розстрочити виконання рішення на 5
місяців рівними частинами згідно
графіку:

- до 25.01.2015 р. - 2135грн. 81коп.,

- до 25.02.2015 р. - 2135грн. 81коп.,

- до 25.03.2015 р. - 2135грн. 81коп.,

- до 25.04.2015 р. - 2135грн. 81коп.,

- до 25.05.2015 р. - 2135грн. 81коп.

Відповідач посилається на скрутне
фінансове становище, яке склалося у
зв'язку практично безприбутковою
підприємницькою діяльністю.

Ухвалою суду від 16.12.2014року заяву
призначено до розгляду в засіданні
суду 25.12.2014року.

Позивач в засіданні суду усно пояснив,
що заява була вручена йому лише перед
початком засіданням, але він просить
суд відхилити її, з посиланням на те, що
в нього теж склалось скрутне фінансове
становище через значну заборгованість
перед НАК "Нафтогаз України" та низький
рівень сплати платежів населенням за
постачання теплової енергії.

Розглянувши заяву відповідача,
заслухавши представників сторін, суд
дійшов до висновку про те, що заява
відповідача не підлягає задоволенню з
урахуванням наступного.

Статтею 124 Конституції України
встановлено, що судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до ст. 115 ГПК України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому цим кодексом та
Законом України "Про виконавче
провадження".

Згідно з ст. 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ,
розглядає це питання у судовому
засіданні з викликом сторін і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

У п. 7.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України"
встановлено, що підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК
України, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення.

Тому, вирішуючи питання про
відстрочку або розстрочку виконання
рішення, господарський суд повинен
враховувати матеріальні інтереси
сторін, їх фінансований стан, ступінь
вини відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів в
економіці держави та інші обставини
справи, які б свідчили про можливість
надання відповідачу розстрочки
виконання судового рішення.

При цьому, слід також
враховувати, що за змістом частини
першої статті 229 ГК України та частини
першої ст. 625 ЦК України, за невиконання
грошового зобов'язання боржник
відповідає, хоч би його виконання стало
неможливим не тільки в результаті його
винних дій чи бездіяльності, а і
внаслідок дії непереборної сили або
простого випадку. Відповідальність
боржника означає можливість стягнення
за рахунок майна боржника суми
невиконаного грошового зобов'язання,
тобто боржник не звільняється від
відповідальності за невиконання чи
неналежне виконання грошового
зобов'язання за будь-яких обставин.

Окрім того, ч. 2 ст. 218 ГК України
передбачає, що відсутність у боржника
необхідних коштів, а також порушення
зобов'язань контрагентами
правопорушника не вважаються
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК
України не вважається випадком,
зокрема, недодержання своїх
зобов'язань контрагентом боржника,
відсутність на ринку товарів,
потрібних для виконання зобов'язання,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Відповідач не виконав вимог суду,
викладених в ухвалі від 16.12.2014року, і не
надав належних доказів, які б
обґрунтовували неможливість виконання
рішення суду, а посилання на складне
фінансове становище відповідача та
копія довідки за підписом самого
відповідача не є доказом неможливості
виконання рішення та не
підтверджується відповідними
доказами.

З моменту винесення
господарським судом Херсонської
області рішення у справі № 923/883/14 від
12.08.2014 року пройшов значний час, однак
відповідач не сплатив позивачу
будь-яких коштів в рахунок погашення
заборгованості.

З огляду на викладене та
враховуючи те, що обставини, які
склалися у відповідача не є
винятковими у розумінні ч. 1 ст. 121 ГПК
України, з урахуванням матеріальних
інтересів обох сторін, їх фінансового
стану, ступеню вини відповідача у
виникненні спору, наявності
інфляційних процесів у економіці
держави та недоведеності відповідачем
відсутності коштів і майна, на яке
можливо було б звернути стягнення, суд
вважає, що заява відповідача про
надання розстрочки виконання рішення
задоволенню не підлягає.

До того ж, сторони не позбавлені
права укласти мирову угоду на стадії
виконання рішення, якою можливо
передбачити сплату відповідачем
заборгованості згідно з графіком.

На підставі викладеного та
керуючись ст.86, 121 ГПК України, суд -

у х в а л и в:

1. В задоволенні заяви фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про розстрочку
виконання рішення у справі № 923/883/14
відмовити.

Суддя
З.І.
Ємленінова