КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2014 р. Справа№ 910/19954/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Скрипки І.М.

Самсіна Р.І.

секретар судового засідання
Котовський С.О.

за участю представників:

від прокуратури: Шевченко О.В. - за
посвідченням;

від позивача: Сидоренко А.С. - за
належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: Дяків Г.М. - за
належним чином оформленою довіреністю;

від третьої особи-1: Золотнікова Н.С. - за
належним чином оформленою довіреністю;

від третьої особи-2: не з'явились.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Укрнафта"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 09.09.2014 року

у справі № 910/19954/13 (головуючий суддя
Паламар П.І., судді Літвінова М.Є.,
Сташків Р.Б.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Публічного
акціонерного товариства "Укрнафта"

за участю третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
Спільне підприємство "Каштан Петролеум
Лтд" у формі товариства з обмеженою
відповідальністю (третя особа-1)

за участю третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
Публічне акціонерне товариство
"Укртрансгаз" (третя особа-2)

за участі Прокуратури міста Києва

про укладення договору.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", звернувся
до Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Укрнафта" про зобов'язання
Публічного акціонерного товариства
"Укрнафта", як уповноважену особу за
договором про спільну діяльність від
28.07.2008 року №35/21-СД, укласти з Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
договір поставки протягом 2013 року
товарного природного газу власного
видобутку для потреб населення.

Рішенням господарського суду суду м.
Київа від 09.09.2014 року у справі
задоволено частково позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
Нафтогаз України", а саме укладено між
Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Навтогаз України" (01001, м. Київ, вул.
Б.Хмельницького,6, код 20077720) та
Публічним акціонерним товариством
"Укрнафта" (04053, м. Київ, пров.
Несторівський, 3-5, код 00135390) договір
поставки природного газу, в іншій
частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Публічне акціонерне товариство
"Укрнафта" звернулось до Київського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, відповідно до
якої просить скасувати рішення
Господарського суду міста Києва від
09.09.2014 року у справі № 910/19954/13 в частині
задоволених позовних вимог та прийняти
нове рішення, яким у задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" відмовити у повному
обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що
судом першої інстанції неправильно
застосовані ст. ст. 10, 22 Закону України
«Про засади функціонування ринку
природного газу», ст. ст. 179, 187
Господарського кодексу України, а
також порушені вимоги ст. 4-5, ст. 115, ч. 4
ст. 22, ч. 3 ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Зокрема, заявник стверджує, що газ, який
визначений предметом спірного
договору поставки продажу в порядку ч. 1
ст. 10 Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»
не підлягає, оскільки у Договорі №
35/21-СД простого товариства про спільну
виробничу (інвестиційну) діяльність
від 21.08.2008 року відсутній учасник -
господарське товариство, 50 відсотків
та більше акцій (часток, паїв) яких
перебувають у статутному фонді інших
господарських товариств, контрольним
пакетом акцій яких володіє держава, яке
було б одночасно власником
спеціального дозволу на користування
надрами в межах Леляківського
родовища, де здійснюється спільна
діяльність.

Заявник стверджує, що суд першої
інстанції, припустившись
неправильного застосування положень
ст. 10 Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»,
не встановивши усіх обставин
здійснення спільної діяльності за
Договором № 35/21, дійшов помилкового
висновку про обов'язковість до
укладення договору, запропонованого
позивачем.

Апелянт також зазначає, що
Господарський суд м. Києва, приймаючи
оскаржуване рішення, необґрунтовано
застосував постанову НКРЕ від 05.07.2012
року № 849, яка не регулює спірних
правовідносин, а тому не підлягає
застосуванню.

Крім того, на думку апелянта, суд
безпідставно не прийняв до уваги
рішення Господарського суду
Чернігівської області від 18.02.2014 р. та
вийшов за межі наданих йому
Господарського процесуального кодексу
України повноважень, змінивши
самостійно позовні вимоги позивача,
чим порушив ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.10.2014 року у
складі колегії суддів: головуючий
суддя - Гончаров С.А., судді - Самсін Р.І.,
Скрипка І.М. апеляційна скарга
Публічного акціонерного товариства
"Укрнафта" прийнята до розгляду,
порушено апеляційне провадження у
справі, розгляд справи призначено на
12.11.2014 року.

Третя особи-1, згідно з поданим до
апеляційного суду 12.11.2014 року відзивом
апеляційну скаргу підтримав та просить
суд скасувати оскаржуване рішення в
частині задоволення позовних вимог та
прийняти нове рішення, яким у
задоволені позову Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Навтогаз України"
відмовити в повному обсязі.

Третя особи-2, згідно з поданим до
апеляційного суду 12.11.2014 року відзивом
проти доводів апеляційної скарги
заперечив, просить суд залишити
оскаржуване рішення без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Колегію суддів у судовому засіданні, що
відбулось, 12.11.2014 року, оголошено
перерву до 03.12.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.12.2014 року у
складі колегії суддів: головуючий
суддя - Гончаров С.А., судді - Самсін Р.І.,
Скрипка І.М. продовжено строк вирішення
спору у справі № 910/19954/13 на п'ятнадцять
днів.

Колегію суддів у судовому засіданні, що
відбулось, 03.12.2014 року, оголошено
перерву до 16.12.2014 року.

Позивач, згідно з поданим до
апеляційного суду 03.12.2014 року відзивом
проти доводів апеляційної скарги
заперечив та просить суд залишити
оскаржуване рішення без змін, а скаргу
без задоволення.

Третя особа-2 до судового засідання, що
відбулось 16.12.2014 року, не з'явився, хоча
був належним чином повідомлений про
дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011
року Пленуму Вищого господарського
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що
неявка представників третьої особи-2 не
перешкоджає розгляду апеляційної
скарги за наявними у справі
матеріалами, та, за таких обставин,
розгляд справи за відсутності третьої
особи-2 є можливим.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні в судовому засіданні з
урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи їх взаємний
зв'язок, Київський апеляційний
господарський суд вважає що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду першої інстанції скасуванню з
наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами наданими
суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Між відповідачем, ПАТ "Укрнафта", та
третьою особою 1, СП ТОВ "Каштан
Петролеум Лтд", укладено договір про
спільну діяльність № 35/21-СД від 28 січня
2008 року.

Відповідно до п. 5.1., п. 12.1. Договору №
35/21-СД управляючим за цим договором є
ПАТ «Укрнафта» в особі його
структурного (відокремленого)
підрозділу Нафтогазовидобувного
управління (НГВУ) «Чернігівнафтогаз».

Також, згідно до умов договору № 35/21-СД,
в межах здійснення діяльності за цим
договором вуглеводні видобуваються з
Леляківського родовища, власником
спеціального дозволу на користування
надрами Леляківського родовища,
ліцензії № 518 від 08.05.1996 р., є СП ТОВ
«Каштан Петролеум Лтд».

Судом встановлено та сторонами
підтверджено, що обсяги природного
газу, який є предметом спірного
договору поставки природного газу,
видобуті при здійсненні спільної
діяльності за договором № 35/21-СД.

Згідно з п. 2 постанови Кабінету
Міністрів України № 1729 від 27 грудня 2001
року "Про забезпечення споживачів
природним газом" позивач, ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Навтогаз України", визначений
уповноваженим суб'єктом з формування
ресурсу природного газу для населення
та споживачів України і зобов'язаний
забезпечити гарантованих
постачальників ресурсом природного
газу в необхідному йому обсязі.

Позивач вважає, що відповідач
зобов'язаний весь обсяг видобутого
природного газу, у тому числі і за
договором про спільну діяльність №
35/21-СД від 28 січня 2008 року, (за винятком
обсягів газу, що використовується
видобувним підприємством відповідно
до напрямів, визначених прогнозним
річним балансом надходження та
розподілу газу по Україні), продавати
йому, суб'єкту, уповноваженому
Кабінетом Міністрів України на умовах
та в порядку встановлених ст.10, 22 Закону
України "Про засади функціонування
ринку природного газу".

2 вересня 2013 року позивач листом №
6-4503/1.5-13 запропонував відповідачу
укласти договір поставки природного
газу.

За умовами запропонованого договору
передбачено продаж відповідачем як
оператором за договором про спільну
діяльність № 35/21-СД від 28 січня 2008 року
позивачу у власність протягом 2013 року
7580000 м3 природного газу власного
видобутку для потреб населення за
ціною 1263,24 грн./1000 м3 газу. При цьому,
передбачено можливість коригування
об'ємів продажу газу в залежності від
обсягів видобутку.

Посилаючись на те, що всупереч вимог
ст.ст. 10, 22 Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу",
постанови Кабінету Міністрів України
№ 1729 від 27.12.2001 року "Про забезпечення
споживачів природним газом", які
передбачають обов'язкове укладення
такого договору, відповідач не
повернув йому підписаний примірник
договору, тим самим безпідставно не
погодив запропоновані ним умови
договору.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог суд першої інстанції
виходив з того, що правовідносини щодо
укладення сірного договору
регулюються відповідно до вимог ст. 179
Господарського кодексу України,
постанови Кабінету Міністрів України
№ 1729 від 27 грудня 2001 року "Про
забезпечення споживачів природним
газом" та укладення спірного договору
поставки природного газу є
обов'язковим для сторін у справі,
оскільки відповідач, ПАТ "Укрнафта",
відповідає критеріям газовидобувного
підприємства визначеним ст. 10 Закону
України "Про засади функціонування
ринку природного газу".

Проте, колегія суддів апеляційного
господарського суду не погоджується з
такими висновками, викладеними у
рішенні місцевого господарського суду,
та вважає їх такими, що не відповідають
обставинам справи, з огляду на
наступне.

Згідно з п. 4 ст. 1 Закону України «Про
засади функціонування ринку
природного газу» газодобувне
підприємство - суб'єкт господарювання,
що відповідно до спеціального дозволу
на користування надрами видобуває
природний газ на території України і в
межах континентального шельфу та/або
виключної (морської) економічної зони
України.

Цією ж статтею передбачено, що інші
терміни вживаються у значенні,
наведеному в законах України «Про
нафту і газ» і «Про трубопровідний
транспорт».

При цьому, статтею 1 Закону України «Про
нафту і газ» встановлено, що
видобування нафти та газу є способом
користування нафтогазоносними
надрами, а користувач нафтогазоносними
надрами - це юридична або фізична особа,
що має спеціальний дозвіл на
користування нафтогазоносними надрами
з метою пошуку та розвідки родовищ
нафти і газу, видобутку нафти і газу або
їх зберігання, повернення (захоронення)
супутніх і стічних вод, інших відходів,
що видобуваються в процесі розвідки і
розробки родовищ нафти і газу.

Тобто, у розумінні наведених норм
законодавства, газодобувним
підприємством визнається користувач
нафтогазоносних надр - юридична або
фізична особа, яка є власником
спеціального дозволу на користування
надрами.

Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 10
Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»
потреби населення у газі
задовольняються за рахунок газу,
видобутого на підставі спеціальних
дозволів на користування надрами
ліцензіатами - власниками спеціальних
дозволів на користування надрами,
перелік яких зазначено у ч. 1 ст. 10
зазначеного Закону.

Отже, ч. 1 ст. 10 Закону України «Про
засади функціонування ринку
природного газу» встановлює механізм
реалізації положень ч. 4 цієї статті,
яка містить загальне правило
визначення джерел задоволення потреб
населення у газі.

Так, зазначена ч. 1 статті 10 Закону
України «Про засади функціонування
ринку природного газу», визначає, що
підприємства, частка держави у
статутному фонді яких становить 50
відсотків та більше, господарські
товариства, 50 відсотків та більше акцій
(часток, паїв) яких перебувають у
статутному фонді інших господарських
товариств, контрольним пакетом акцій
яких володіє держава, а також дочірні
підприємства, представництва та філії
таких підприємств і товариств,
учасники договорів про спільну
діяльність та/або особи, уповноважені
договорами про спільну діяльність,
укладеними за участю зазначених
підприємств, щомісяця здійснюють
продаж усього товарного природного
газу, видобутого на підставі
спеціальних дозволів на користування
надрами в межах території України,
континентального шельфу і виключної
(морської) економічної зони, для
формування ресурсу природного газу, що
використовується для потреб населення,
безпосередньо суб'єкту, уповноваженому
Кабінетом Міністрів України на
формування такого ресурсу, за
закупівельними цінами, які для кожного
суб'єкта господарювання - власника
спеціального дозволу на користування
нафтогазоносними надрами щороку
встановлюються національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері енергетики, згідно із
затвердженим нею Порядком формування,
розрахунку та встановлення цін на
природний газ для суб'єктів
господарювання, що здійснюють його
видобуток.

Наведена норма визначає: суб'єктів, які
повинні здійснювати продаж газу,
джерело походження газу - видобуток
такого газу суб'єктами на підставі
спеціального дозволу та умови такого
продажу - встановлення для суб'єктів -
власників спеціального дозволу
закупівельної ціни.

Таким чином, продаж газу на підставі ч.
1, 4 статті 10 Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»
повинні здійснювати суб'єкти, які,
зокрема, відповідають таким критеріям,
як:

є господарськими товариствами, 50
відсотків та більше акцій (часток, паїв)
яких перебувають у статутному фонді
інших господарських товариств,
контрольним пакетом акцій яких володіє
держава, а також дочірні підприємства,
представництва та філії таких
підприємств і товариств, які одночасно
є власниками спеціального дозволу на
користування нафтогазоносними
надрами;

є учасником договору про спільну
діяльність, які одночасно є власниками
спеціального дозволу на користування
нафтогазоносними надрами.

На наведені обставини суд першої
інстанції уваги не звернув, що призвело
до помилкових висновків про наявність
саме у відповідача обов'язку на
укладення спірного договору та
порушення у зв'язку з його неукладенням
прав позивача.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач, ПАТ «Укрнафта» є
господарським товариством, 50 відсотків
та більше акцій (часток, паїв) яких
перебувають у статутному фонді інших
господарських товариств, контрольним
пакетом акцій яких володіє держава.

При цьому, як зазначалось, власником
спеціального дозволу на користування
надрами Леляківського родовища -
ліцензії № 518 від 08.05.1996 р., є третя
особа-1, СП ТОВ «Каштан Петролеум Лтд».

У спірних правовідносинах третя особа-1
не є господарськими товариствами, 50
відсотків та більше акцій (часток, паїв)
яких перебувають у статутному фонді
інших господарських товариств,
контрольним пакетом акцій яких володіє
держава, але є одночасно і учасником
договору про спільну діяльність, і
власником спеціального дозволу на
користування нафтогазоносними
надрами. Проте, позовні вимоги про
укладання договору до СП ТОВ «Каштан
Петролеум Лтд» не заявлялись,
відповідного позову - не пред'являлено.

Зважаючи на наведе, до спірних
правовідносин за участю ПАТ
«Укрнафта», як відповідача по справі,
не можуть бути застосовані положення ч.
3 ст. 179, ч. 7 ст. 181, ст. 187 Господарського
кодаксу України, отже, позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" до ПАТ «Укрнафта» є
необгрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 104
Господарського процесуального кодексу
України, підставами для скасування або
зміни рішення місцевого
господарського суду є, зокрема,
невідповідність висновків, викладених
у рішенні місцевого господарського
суду, обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального права.

З огляду на викладені вище обставини, з
урахуванням положень п. 3, 4 ч. 1 ст. 104
Господарського процесуального кодексу
України, колегія апеляційного суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
Публічного акціонерного товариства
"Укрнафта" підлягає задоволенню в
позовному обсязі, а рішення
господарського суду міста Києва від
09.09.2014 року у справі № 910/19954/13 підлягає
скасуванню з прийняттям нового рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
49, 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укрнафта" на
рішення господарського суду міста
Києва від 09.09.2014 року у справі № 910/19954/13 -
задовольнити.

Рішення господарського суду міста
Києва від 09.09.2014 року у справі № 910/19954/13 -
скасувати.

У задоволені позовних вимог Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
- відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ,
вул. Б. Хмельницького, 6, )
на користь Публічного акціонерного
товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров.
Нестерівський, 3-5, )
витрати зі сплати судового збору за
подання апеляційної скарги в сумі 609,00
грн.

Доручити Господарському суду міста
Києва видати накази.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
С.А. Гончаров

Судді
І.М. Скрипка

Р.І. Самсін