ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р.Справа № 922/4606/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання
Зміївською С.С.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, м. Харків до 1-ого
відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3, смт.
Ков'яги,Харківська , 2-ого відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ситковецьке", смт.
Ситківці, Вінницька область про
стягнення коштів за участю
представників:

позивача -ОСОБА_5.(дов№б/н від
03.11.2014року)

першого відповідача - не з'явився

другого відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2
звернувся до господарського суду з
позовною заявою до 1-ого відповідача
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3,
2-ого відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Ситковецьке", в якій просить суд
стягнути солідарно з ТОВ "Ситковецьке"
та ФОП ОСОБА_3 заборгованості у сумі 508
967,55грн.,яка складається з
заборгованості за договором поставки
402 181,88грн., пені в сумі
26918,63грн.,інфляційні витрати в сумі 68
363,54грн.,проценти за користування
коштами , витрати по сплаті судового
збору 10179,35грн.

Як вказує, позивач в позовній заяві, 05
березня 2013 року між Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Ситковецьке" укладено договір
поставки засобів захисту рослин №05/03,
згідно якого постачальник передав
відповідачу засоби захисту рослин на
суму 402181,88грн. на підставі видаткових
накладних №РН-0000031 від 27.05.2013року на
суму 301561,88грн., №РН-0000040 від 20.06.2013року
на суму 120620,0грн.

Крім того, 05.03.2013 року між Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_2 та Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_3 укладено
договір поруки № П-05/03, відповідно до
п.1.1 якого ФО-П ОСОБА_3 зобов'язався
солідарно відповідати за виконання
Відповідачем 2 зобов'язань щодо
здійснення останнім розрахунку та
можливих штрафних санкцій за Договором
поставки засобів захисту рослин № 05/03
від 05 березня 2013 року, укладеного між
ФО-П ОСОБА_2 та ТОВ «Ситковецьке»,про те,
як вказує позивач насьогодняшній день
вищевказані зобов'язання залишаються
невиконаними, у зв'язку із чим позивач
звернувся до господарського суду
Харківської області з відповідним
позовом.

Ухвалою господарського суду від
17.10.2014року порушено провадження у
справі№922/4606/14, розгляд справи
призначено на 04.11.2014року.

Ухвалою господарського суду від
04.11.2014року , у зв'язку із неявкою в
судове засідання представників
першого та другого відповідачів ,
розгляд справи відкладено до
20.11.2014року, ухвалою господарського суду
від 20.11.2014року, розгляд справи
відкладено до 09.12.2014року.

Представник позивача в судовому
засіданні 09.12.2014року підтримав позовні
вимоги, через канцелярію
господарського суду надав
заяву(вх.№41460 від 20.11.2014року)в якій
зазначив про часткову сплату другим
відповідачем основного боргу в сумі 200
000,0грн. псля звернення позивача з
позовом до суду, згідно платіжних
доручень №614 від 31.10.2014року, на суму
100000,0грн., №374 від 03.10.2014року на суму 100
000,0грн., у зв'язку із чим позивач просив
суд припинити провадження в частині
стягнення основного боргу в сумі
200000,0грн.на підставі п.1-1 ст.80 ГПК
України, та просив суд стягнути
солідарно заборгованість за договором
поставки 202 181,88грн., пені в сумі
26918,63грн., інфляційних втрат в сумі 68
363,54грн., 3%річних в сумі 11 503,50грн.

Представник 1-го відповідача в судове
засідання не з'явився, вимоги суду не
виконав, письмовий відзив не надав, про
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, що
підтверджується відповідним
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с. 33).

Представник 2-го відповідача в судове
засідання не з'явився, вимоги суду не
виконав, письмовий відзив не надав, про
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
заперечень.

Справа розглядається за наявними в ній
матеріалами, визнаними судом
достатніми, в порядку ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив наступне.

05 березня 2013 року між ФОП ОСОБА_2
(позивач, постачальник) та ТОВ
"Ситковецьке" (1-й відповідач, покупець)
було укладено договір поставки засобів
захисту рослин № 05/03 (далі - "договір
поставки"), відповідно до п.1.1 якого,
позивач зобов'язався поставити 1-му
відповідачу засоби захисту рослин, а 1-й
відповідач зобов'язався прийняти та
оплатити вказану продукцію.

Того ж дня, 05 березня 2013 року між ФОП
ОСОБА_2 (позивач, кредитор) та фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_3 (2-й
відповідач, поручитель) було укладено
договір поруки № П-05/03 (далі - "договір
поруки"), відповідно умов якого, 2-й
відповідач зобов'язався солідарно
відповідати перед позивачем за
виконання 1-м відповідачем зобов'язань
щодо здійснення останнім розрахунку та
можливих штрафних санкцій за договором
поставки засобів захисту рослин № 05/03
від 05 березня 2013 року, укладеного між
ФОП ОСОБА_2 (позивач, постачальник) та
ТОВ "Ситковецьке" (1-й відповідач,
покупець), а також інших витрат
позивача, визначених в пункті 2.1 цього
договору.

Відповідно до п.3.1 договору поставки,
загальна вартість поставленого
позивачем товару за даним договором
визначається, відповідно до видаткових
накладних позивача.

Поставка товару у повному обсязі має
бути здійснена у строк до 30.10.2013 року (п.
4.1 договору поставки).

На виконання умов договору поставки,
позивачем 20.06.13 р. було поставлено
відповідачу товар на суму 120620,0 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№ РН-0000040, 27.05.2013року було поставлено
відповідачу товар на суму 301561,88грн., що
підтверджується накладною №РН-0000031
які були скріплені печатками
підприємств та підписані
уповноваженими представниками сторін.

Згідно з п.3.2 договору поставки, 1-й
відповідач має сплатити кошти за
поставлену продукцію шляхом
перерахування вартості товару на
розрахунковий розрахунок позивача не
пізніше 30 жовтня 2013 року.

Проте, 1-й відповідач свої зобов'язання
з оплати поставленого позивачем товару
не виконав, внаслідок чого
заборгованість 1-го відповідача
склаладала 402 181,88 грн.

14.02.2014 року позивач на адресу ТОВ
"Ситковецьке" направив претензію (а.с. 25)
з вимогою сплатити заборгованість за
договором поставки засобів захисту
рослин №05/03 від 05.03.2013 року у сумі 402 181,88
грн., втім, під час розгляду справи по
суті, позивачем надано докази
погашення другим відповідачем
заборгованості в сумі 200 000,0 грн.
основного боргу, після звернення
позивача з позовом, з урахуванням чого
провадження у справі в цій частині
підлягає припиненню на підставі п.1-1.
ч.1. ст. 80 ГПК України, станом на момент
розгляду справи не оплаченою
залишилась заборгованість в сумі 202
181,88грн.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає
договір як домовленість двох або
більше сторін, що спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК
України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Сторони в спірному договорі домовились
(п. 3.2), що 2-й відповідач має сплатити
кошти за поставлену продукцію шляхом
перерахування вартості товару на
розрахунковий розрахунок позивача не
пізніше 30 жовтня 2013 року.

Відповідно ч. 1 ст. 530 ГПК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Проте, станом на момент розгляду
справи, 2-й відповідач 202181,88 грн.
заборгованості не сплатив та не надав
суду жодних доказів, які б
спростовували суму заявленого боргу чи
підтверджували б оплату
заборгованості.

Отже, враховуючи вищевикладене, 2-й
відповідач визнається судом таким, що з
31.10.13 р. прострочив виконання
зобов'язання з оплати поставленого
позивачем товару, за договором
поставки № 05/03 від 05.03.2013 р.

Як вже було зазначено, відповідно до
умов договору поруки № П-05/03 (далі -
"договір поруки"), 1-й відповідач
зобов'язався солідарно відповідати
перед позивачем за виконання 2-м
відповідачем зобов'язань щодо
здійснення останнім розрахунку та
можливих штрафних санкцій за договором
поставки засобів захисту рослин № 11/03
від 05 березня 2013 року, укладеного між
ФОП ОСОБА_2 (позивач, постачальник) та
ТОВ "Ситковецьке" (2-й відповідач,
покупець), а також інших витрат
позивача, визначених в пункті 2.1 цього
договору.

Відповідно до п. 7.2 договору поруки, цей
договір набирає чинності з моменту
підписання його повноваженими
представниками сторін і діє до моменту
повного виконання зобов'язань,
забезпечених порукою.

Згідно із ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу
України, за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність. Поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2
ст. 554 Цивільного кодексу України).

Статтею 541 Цивільного кодексу України
передбачено, що солідарний обов'язок
або солідарна вимога виникають у
випадках, встановлених договором або
законом, зокрема у разі неподільності
предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543
Цивільного кодексу України).

Відтак, враховуючи те, що матеріалами
справи підтверджується факт
невиконання 2-м відповідачем
зобов'язань в частині оплати
поставленого позивачем товару, суд,
виходячи з юридичної оцінки наявних у
справі доказів, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, дійшов
висновку про те, що відповідачі несуть
солідарний обов'язок щодо сплати
заборгованості за договором поставки
засобів захисту рослин № 05/03 від 05
березня 2013 року.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Враховуючи викладене, а також те, що
відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
і порядку укладеного між сторонами
договору та згідно з вимогами закону,
суд визнає вимогу позивача щодо
солідарного стягнення з відповідачів
202 181,88 грн. заборгованості, належно
обґрунтованою, доведеною матеріалами
справи та такою, що підлягає
задоволенню.

Крім того, позивач просить солідарно
стягнути з відповідачів 26 918,63 грн. пені,
інфляційні втрати в сумі 68 363,54 грн. та
проценти за користування коштами в
сумі 11 503,50 грн.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 549 ЦК
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

В частині 1 ст. 548 ЦК України закріплено,
що виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом.

В п. 5.2 договору поставки засобів
захисту рослин № 05/03 від 05.03.2013 року
встановлено, що у разі невиконання
будь-якою із сторін зобов'язань,
визначених даним договором, сторона,
яка порушила умови договору, сплачує
іншій стороні неустойку у вигляді пені
в розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла
на період прострочення платежу від
загальної суми заборгованості за
кожний день прострочення оплати.

Частина 6 ст. 232 ГК України встановлює,
що нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені, наведений
позивачем у позовній заяві. суд
встановив, що при проведенні
розрахунку позивач припустився
помилки при визначенні періоду
обрахунку з 30.10.2014р. по 29.04.2014р., тоді як
слід було обраховувати з 31.10.2013року по
29.04.2014року, з врахуванням вимог п.3.2.
договору поставки, однак, в решті
розрахунок позивача є вірним.

З врахуванням викладеного, суд
самостійно перерахував пеню та
встановив, що її сума загалом складає 26
775,39грн., з огляду на, що підлягає судом
задоволенню позовна вимога позивача
про стягнення з відповідача пені в сумі
26 775,39грн., обрахованої за період з
31.10.2014р. по 29.04.2014р.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних ,
наведений позивачем у позовній заяві,
суд встановив, що при проведенні
розрахунку позивач припустився
помилки при визначенні періоду
обрахунку з 30.10.2013р. по 13.10.2014р., тоді як
слід було обраховувати з 31.10.2013року по
13.10.2014року, з врахуванням вимог п.3.2.
договору поставки, однак, в решті
розрахунок позивача є вірним.

З врахуванням викладеного, суд
самостійно перерахував 3% річних та
встановив, що її сума загалом складає 11
470,45грн., з огляду на що підлягає судом
задоволенню позовна вимога позивача
про стягнення з відповідача 3%річних
підлягає частковому задоволенню в сумі
11 470,45грн., обрахованої за період з
31.10.2013р. по 30.10.2014р.

Крім того, судом перевірено розрахунок
інфляційних втрат та визнано вимоги
про солідарне стягнення з відповідачів
інфляційних втрат в сумі 68 363,54грн.
законними, обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України
судові витрати у розмірі 2 856,51 грн.
судового збору підлягають стягненню з
відповідачів на користь позивача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75,
п. 1.1 ст. 80, ст.ст. 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою
відповідальністю"Ситковецьке" (22865,
Вінницька область, Немирівський район,
селище міського типу
Ситківці,вул.Мандролька, буд.19, код
33845116) та з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_2) на користь
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (61204,
АДРЕСА_1, код НОМЕР_2) - заборгованість за
договором поставки в сумі 202 181,88грн.,
пені в сумі 26 775,39грн.грн., інфляційних
втрат в сумі 68 363,54грн., 3%річних в сумі 11
470,45грн., витрати по сплаті судового
збору в сумі 10 175,83грн.

Провадження по справі в сумі 200 000,0грн.
припинити по п.1-1 ст.80 ГПК України .

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 12.12.2014 р.

Суддя О.О. Присяжнюк