ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" грудня 2014 р.Справа № 916/4381/14

Господарський суд Одеської області у
складі судді Мостепаненко Ю.І.,

при секретарі судового засідання
Стадник О.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Михайлов Д.М. (
довіреність № 18-17/1/4 від 13.01.2014р.),

від відповідача - Єфтеній С.В.
(довіреність № 1/14 від 17.11.2014р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом державного підприємства
„Херсонський морський торговельний
порт"

до відповідача - приватного
підприємства „Стар Логістик"

про стягнення 160 044, 50 грн.

встановив:

Державне підприємство „Херсонський
морський торговельний порт" звернулось
до господарського суду Одеської
області з позовною заявою до
приватного підприємства „Стар
Логістик" про стягнення 10708,87 грн., з
яких: 158 120,47грн. - основний борг, 1
717,88грн. - пеня, 206,15грн. - 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог ДП
„Херсонський МТП" посилається на
порушення ПП „Стар Логістик" умов
укладеного між сторонами генерального
договору на перевантаження
зовнішньоторговельних і транзитних
вантажів № 14/126Д від 19.12.2013р. щодо
здійснення своєчасної та повної оплати
за надані послуги.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 03.11.2014р. порушено
провадження у справі № 916/4381/14 за даним
позовом, розгляд справи призначено на
26.11.2014р.

26.11.2014р. представником відповідача в
судовому засіданні надано суду
клопотання про залучення до участі у
справі іншого відповідача - ТОВ
„Науково-виробнича фірма „Техніка", з
підстав того, що насіння сої, яка
зберігається у позивача згідно
генерального договору № 14/126Д від
19.12.2013р., було перевезено відповідачем
на виконання замовлення ТОВ
„Науково-виробнича фірма „Техніка".

Зазначене клопотання відповідача
залишено судом без задоволення, з
підстав того, що правовідносини між
позивачем та відповідачем, про
врегулювання яких заявлено позов,
виникли із генерального договору на
перевантаження зовнішньоторговельних
і транзитних вантажів № 14/126Д від
19.12.2013р., стороною якого ТОВ
„Науково-виробнича фірма „Техніка" не
являється.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 26.11.2014р. розгляд справи
відкладено на 10.12.2014р. - відповідно до
ст. 77 ГПК України

В судовому засіданні 10.12.2014р.:

- представник позивача підтримав
позовні вимоги, просив суд їх
задовольнити в повному обсязі;

- представник відповідача проти позову
заперечував, просив суд відмовити в
його задоволенні.

Згідно із приписами ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 10.12.2014р. оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення присутніх в
судових засіданнях представників
сторін, суд встановив наступне.

19.12.2013р. між ДП „Херсонський МТП" (далі -
порт) та ПП „Стар Логістик" (далі -
клієнт) укладено генеральний договір
на перевантаження
зовнішньоторговельних і транзитних
вантажів № 14/126Д, предметом якого
визначено організацію та здійснення
перевалки, зовньоторговельних та
транзитних вантажів клієнта, що
слідують через порт.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що
варіанти вантажних операцій, супутні
послуги, їх вартість, об'єм робіт та
інше (стосовно вантажу окремої
номенклатури) наводяться у додатках до
цього договору, які є невід'ємною
частиною.

Відповідно до п.1.3 договору сторони
встановили, що місцем виконання
навантажувально - розвантажувальних
операцій є Державне підприємство
„Херсонський морський торговельний
порт".

П. 3.4 договору встановлено обов`язок
Порту здійснювати на території порту
перевантаження вантажів, які прибули
для клієнта.

Згідно п 3.5 договору встановлено
обов'язок Порту на ведення обліку
вантажу, а саме:

- ведення обліку вантажу по терміну
його зберігання в Порту з дати
надходження його до Порту (для
експорту, транзиту на море - це дата
приймального акту; для імпорту,
транзиту з моря - це дата генерального
акту) і по дату відправлення вантажу з
Порту (для експорту, транзиту на море -
це дата коносаменту; для імпорту,
транзиту з моря - це дата
приймально-здавального акту) (п.п.3.5.1
договору);

- при частковому відвантаженні
однорідних вантажів, що перебувають в
Порту, порт зобов'язаний виставляти
рахунки за зберігання тих партій (без
урахування вантажу по прямому
варіанту), які надійшли раніше, якщо
відвантаження вантажу більш пізнішого
надходження проводиться не на вимогу
клієнта (п.п. 3.5.2 договору);

Відповідно до п.п. 5.2.2.4 договору сторони
узгодили, що у випадку затримки вантажу
в порту (неподання тоннажу під вивіз,
невидача доручень, недопостачання
суднової партії та інше) плата за
зберігання та інші надані портом
послуги нараховується і виставляється
клієнту щомісяця.

Пунктом 5.3.4 договору передбачено, що
якщо рахунок надається клієнту
(експедитору) портом під розпис - оплата
здійснюється протягом п'яти
банківських днів з дати отримання
рахунку, а якщо рахунок відправляється
поштою, то оплата здійснюється
протягом десяти банківських днів з
дати відправлення рахунку.

Згідно п. 7.5 договору за затримку
платежів, порт має право стягнути з
клієнта пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період,
за який сплачується пеня, за кожен день
прострочення платежів від суми
простроченого платежу.

Відповідно п. 10.1 договору, цей договір
вступає в силу з 01.01.2014 року та діє по 31
грудня 2014 року.

Умови цього договору зберігають силу
протягом усього строку дії цього
договору, а в частині зобов'язань
клієнта щодо сплати заборгованості та
інших зобов'язань клієнта - до
виконання зобов'язань (п. 10.2 договору).

П. 15.4 додатку № 2 до генерального
договору на перевантаження
зовнішньоторговельних і транзитних
вантажів № 14/126Д сторони узгодили
вартість зберігання вантажу в критому
складі Порту за 1 тону за добу:

- протягом 30 діб (після 4 діб
безоплатного технологічного
зберігання) з моменту надходження
вантажу в Порт (дата приймального акту)
- 0,36грн.;

- з 35-ої по 44 добу - 3,60грн.;

- з 45-ої по 54 добу - 5,40грн.;

- починаючи з 55-ої доби з моменту
надходження вантажу в Порт та до
моменту вивезення вантажу з Порту (дата
коносаменту) - 7,20грн.

На виконання умов зазначеного
договору, між сторонами були проведені
господарські операції, у числі яких,
серед іншого, позивачем були надані
відповідачу послуги, пов'язані із
закритим зберіганням вантажів на
складах.

В період з 04.07.2014р. по 07.07.2014р. -
відповідно до приймальних актів
(карток обліку експертного вантажу) -
позивачем було отримано від
відповідача 384,76т вантажу - насіння сої.

Зазначений вантаж знаходився на
зберіганні у ДП „Херсонський МТП",
згідно чого позивачем було виставлено
відповідачу акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг), а саме:

- акт здачі-прийняття робіт (наданих
послуг) № 1691 від 31.08.2014;

- акт здачі-прийняття робіт (наданих
послуг) № 1846 від 30.09.2014.

За зберігання вантажу позивачем
відповідачу було нараховано плату в
загальній сумі 158 120,47грн. та виставлено
відповідні рахунки на оплату: № 2203 від
05.09.2014р. на суму 58 390,68грн., № 2393 від
30.09.2014р. на суму 99 729,79грн.

Як вбачається з журналу реєстрації
видачі первинної документації
контрагентам ДП „Херсонський МТП",
рахунок № 2203 від 05.09.2014р. представник
відповідача отримав 16.09.2014р.

Рахунок № 2393 від 30.09.2014р. відправлений
Портом на адресу відповідача 03.10.2014р. та
отриманий останнім 14.10.2014р., що
підтверджується наявним в матеріалах
справи повідомленням про вручення
поштового відправлення.

З огляду на несплату відповідачем
виставлених йому рахунків, Порт 07.10.2014р.
надіслав відповідачу претензію № 03-28/394
від 03.10.2014р. щодо погашення існуючої
заборгованості за генеральним
договором № 14/126Д від 19.12.2013р. в сумі 158
120,47грн..

Зазначена претензія залишена
відповідачем без відповіді, сума
заборгованості - несплаченою, що і
зумовило звернення ДП „Херсонський
МТП" до господарського суду з даним
позовом, в якому, окрім стягнення з ПП
„Стар Логістик" основної
заборгованості в сумі 158 120,47грн.,
позивач просить суд стягнути ще 1
717,88грн. - пені та 206,15грн. - 3% річних.

Проаналізувавши наявні у справі докази
та надавши їм правову оцінку, суд
дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію: передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо, або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 ст. 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно ст.901 ЦК України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч.1 ст.903 ЦК України).

За приписами ст.ст.525,526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

У відповідності ст. 193 Господарського
кодексу України, відповідно до якої
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

З врахуванням вимог ч.1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як вище встановлено господарським
судом, на виконання вимог генерального
договору на перевантаження
зовнішньоторговельних і транзитних
вантажів № 14/126Д від 19.12.2013р. позивач
надав відповідачу послуги, пов'язані зі
зберіганням вантажу насіння сої, а
відповідач не розрахувався за отримані
послуги, в зв'язку з чим за ним
рахується заборгованість в сумі 158
120,47грн.

Наявність зазначеної заборгованості
підтверджено матеріалами справи,
відповідачем не спростовано, в зв'язку
з чим позовна вимога про стягнення з
відповідача суми основного боргу в
розмірі 158 120,47грн. є обґрунтованою та
такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача
пені в сумі 1 717,88 грн. та 206,15 грн. - 3%
річних.

Пунктом 5.3.4 договору сторони
передбачили, що якщо рахунок надається
клієнту (експедитору) портом під розпис
- оплата здійснюється протягом п'яти
банківських днів з дати отримання
рахунку, а якщо рахунок відправляється
поштою, то оплата здійснюється
протягом десяти банківських днів з
дати відправлення рахунку.

Згідно п. 7.5 договору за затримку
платежів, порт має право стягнути з
клієнта пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період,
за який сплачується пеня, за кожен день
прострочення платежів від суми
простроченого платежу.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України,
штрафними санкціями в цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
зобов'язання. Водночас вимогами п.3 ч.1
ст.611 Цивільного кодексу України
передбачено, що одним із наслідків
порушення зобов'язання є сплата
неустойки (штрафу, пені), а відповідно
до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу
України, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюються
договором або актом цивільного
законодавства.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу
України встановлено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Статтею 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Враховуючи вищевикладене, суд,
перевіривши розрахунок позивача щодо
сплати відповідачем пені у розмірі 1
717,88грн., а саме:

- за період з 24.09.2014р. по 24.10.2014р. - 1239,75грн.
(заборгованість в сумі 58 390,68грн. -
рахунок № 2203 від 05.09.2014р., отриманий
відповідачем 16.09.2014р. особисто);

- за період з 18.10.2014р. по 24.10.2014р. - 478,14грн.
(заборгованість в сумі 99729,79 грн. -
рахунок № 2393 від 30.09.2014р., відправлений
відповідачу 03.10.2014р.), -

встановив вірність зазначеного
розрахунку та відповідність вимогам
діючого законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.
При цьому, в силу вимог ч.1 ст.625 ЦК
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Розрахунок 3% річних, здійснений
позивачем,

- за період з 24.09.2014р. по 24.10.2014р. - 148,78грн.
(заборгованість в сумі 58 390,68грн.);

- за період з 18.10.2014р. по 24.10.2014р. - 57,38грн.
(заборгованість в сумі 99729,79 грн.), -

згідно з яким розмір нарахованих
відповідачу 3% становить 206,15грн., також
перевірено господарським судом та
встановлено його відповідність
обставинам справи та вимогам чинного
законодавства.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Наведенні позивачем докази у
встановленому законом порядку
Відповідачем не спростовані.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За приписами ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене,
господарський суд дійшов висновку про
обґрунтованість і правомірність
позовних вимог, що є підставою для їх
повного задоволення.

Відповідно до ст.44, 49 ГПК України судові
витрати позивача по сплаті судового
збору покладаються на відповідача у
справі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з приватного підприємства
„Стар Логістик" (65014, м. Одеса, вул.
Жуковського, 2, ) на
користь державного підприємства
„Херсонський морський торговельний
порт" (73000, м. Херсон, проспект Ушакова, 4,
) 158 120 (сто п`ятдесят
вісім тисяч сто двадцять)грн. 47 коп. -
основного боргу, 1 717 (одну тисячу
сімсот сімнадцять)грн. 88 коп. - пені, 206
(двісті шість)грн. 15коп. - 3% річних та 3 200
(три тисячі двісті)грн. 89коп. - витрат по
сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної
сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
Ю.І. Мостепаненко

Повне рішення складено 12 грудня 2014 р.