ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року Справа № 912/622/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого -Білошкап О.В.,суддів
-Запорощенка М.Д., Погребняка В.І.,за
участю представників сторін:

ОСОБА_4,

Представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

ПАТ "ФІДОБАНК" - Болінського С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві касаційну скаргу
ОСОБА_4 на постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 21.07.2014 по
справі № 912/622/13 про банкрутство
Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційне
підприємство "Н-КТБ",-

в с т а н о в и в:

Ухвалою господарського суду
Кіровоградської області від 16.05.2014 р.
(суддя Коваленко Н.М.) в задоволенні
усного клопотання представника
кредитора - ПАТ "ФІДОБАНК" про визнання
обов'язковою явку в засідання суду
представника товарної біржі
"Електронні торги України" відмовлено,
в задоволенні клопотання № 6.2.0.9.0-09/232
від 25.04.2014 р. ПАТ "ФІДОБАНК" про
призначення незалежної оцінки майна
банкрута відмовлено, скаргу № 6.2.0.9.0-09/235
від 28.04.2014 р. ПАТ "ФІДОБАНК" на дії
ліквідатора визнано необґрунтованою, в
задоволенні вимоги кредитора про
усунення ліквідатора ОСОБА_4 від
виконання ним обов'язків ліквідатора
банкрута відмовлено, в задоволенні
клопотання № 6.2.0.9.0-09/ від 15.05.2014 р. ПАТ
"ФІДОБАНК" відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
21.07.2014 (колегія суддів: Кузнецов В.О.-
головуючий, Павловський П.П., Науменко
І.М.) апеляційну скаргу ПАТ "ФІДОБАНК"
задоволено частково, ухвалу
господарського суду Кіровоградської
області від 16.05.2014 р. частково
скасовано, визнано дії ліквідатора
ОСОБА_4 незадовільними, неправомірними
та такими, що не відповідають чинному
законодавству, усунено ліквідатора
ОСОБА_4 від виконання ним обов'язків
ліквідатора у справі про банкрутство
ТОВ "Н-КТБ", призначено ліквідатором ТОВ
"Н-КТБ" арбітражного керуючого Кундас
Вікторію Андріївну, в решті ухвалу
господарського суду від 16.05.2014 р.
залишено без змін.

ОСОБА_4 звернувся до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
21.07.2014 скасувати, а ухвалу
господарського суду Кіровоградської
області від 16.05.2014 р. залишити в силі,
посилаючись на порушення та
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального
права, а саме, ст. ст. 41,46,95,114 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", ст.ст.101,103,104
ГПК України.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 18.11.2014р. продовжено строк
розгляду касаційної скарги та
відкладено розгляд справи на 02.12.2014р.

02.12.2014р. до Вищого господарського суду
України надійшла заява про відмову від
касаційної скарги, підписана
представником заявника касаційної
скарги ОСОБА_10

В судовому засіданні 02.12.2014р.
представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 клопотання
про відмову від касаційної скарги не
підтримав.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 02.12.2014р. розгляд справи
відкладено на 16.12.2014р. та визнано
обов'язковою явку в судове засідання
ОСОБА_4

В судовому засіданні 16.12.2014 ОСОБА_4
пояснив, що від касаційної скарги він
не відмовляється та просить суд
розглянути її по суті, пославшись на
те, що доручення на представника
ОСОБА_10 ним скасовано.

Заслухавши доповідь судді Білошкап
О.В., вислухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
прийшла до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою суду першої інстанції від
29.04.2013 р. порушено провадження у справі
про банкрутство ТОВ
виробничо-комерційне підприємство
"Н-КТБ" за процедурою, передбаченою ст.95
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Постановою суду першої інстанції від
13.05.2013 р. ТОВ виробничо-комерційне
підприємство "Н-КТБ" визнано банкрутом,
відкрито відносно боржника
ліквідаційну процедуру на дванадцять
місяців, ліквідатором призначено
голову ліквідаційної комісії ОСОБА_4

25.04.2014 р. ПАТ "ФІДОБАНК" звернулось до
господарського суду з клопотанням, в
якому товариство просило призначити за
його рахунок незалежну оцінку майна
боржника, проведення незалежної оцінки
майна боржника доручити незалежному
експерту фізичній особі підприємцю
суб'єкту оціночної діяльності ОСОБА_11,
на час проведення незалежної оцінки
майна банкрута зобов'язати ТД
"Електронні торги України" скасувати
оголошення про повторні електронні
торги з продажу майна банкрута та
зупинити їх проведення за вартістю
майна, що визначена суб'єктом оціночної
діяльності ОСОБА_12

28.04.2014 р. Публічне акціонерне
товариство "ФІДОБАНК" звернулось до
господарського суду зі скаргою №
6.2.0.9.0-09/235 на дії ліквідатора та просило
зобов'язати ліквідатора банкрута
надати кредитору повну інформацію про
хід ліквідаційної процедури з наданням
усіх копій документів, визнати дії
ОСОБА_4 незадовільними, неправомірними
та такими, що не відповідають чинному
законодавству, винести ухвалу про
усунення ліквідатора ОСОБА_4 від
виконання ним обов'язків ліквідатора у
даній справі.

Судом першої інстанції в задоволенні
усного клопотання представника
кредитора - ПАТ "ФІДОБАНК" про визнання
обов'язковою явку в засідання суду
представника товарної біржі
"Електронні торги України" відмовлено,
в задоволенні клопотання № 6.2.0.9.0-09/232
від 25.04.2014 р. ПАТ "ФІДОБАНК" про
призначення незалежної оцінки майна
банкрута відмовлено, скаргу № 6.2.0.9.0-09/235
від 28.04.2014 р. ПАТ "ФІДОБАНК" на дії
ліквідатора визнано необґрунтованою, в
задоволенні вимоги кредитора про
усунення ліквідатора ОСОБА_4 від
виконання ним обов'язків ліквідатора
банкрута відмовлено, в задоволенні
клопотання № 6.2.0.9.0-09/ від 15.05.2014 р. ПАТ
"ФІДОБАНК" відмовлено.

При цьому, суд першої інстанції
послався на те, що ПАТ "ФІДОБАНК" не були
оскаржені звіти про незалежну оцінку
майна, а тому відсутні підстави для
задоволення клопотання банку про
призначення незалежної оцінки майна
боржника, а вимоги ПАТ "ФІДОБАНК" про
зобов'язання ліквідатора вчинити дії,
зазначені в скарзі кредитора, є
передчасними.

Крім того, суд першої інстанції дійшов
висновку про необґрунтованість скарги
ПАТ "ФІДОБАНК" на дії ліквідатора,
пославшись на належне виконання
ліквідатором покладених на нього
законом про банкрутство обов'язків.

Переглянувши справу в апеляційному
порядку відповідно до ст. 101 ГПК
України, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про неналежне
виконання ОСОБА_4 обов'язків
ліквідатора, що є підставою для
усунення його від виконання
повноважень ліквідатора .

Призначаючи ліквідатором ТОВ ВКП
"Н-КТБ" арбітражного керуючого Кундас
Вікторію Андріївну, суд апеляційної
інстанції послався на відповідність її
кандидатури вимогам Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

В решті суд апеляційної інстанції
погодився з висновками суду
апеляційної інстанції.

Однак, з такими висновками суду
апеляційної інстанції колегія суддів
Вищого господарського суду України
повністю погодитись не може з
наступних обставин.

Частиною 1 статті 41 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
передбачено, що ліквідатор - фізична
особа, яка відповідно до судового
рішення господарського суду
організовує здійснення ліквідаційної
процедури боржника, визнаного
банкрутом та забезпечує задоволення
вимог кредиторів у встановленому цим
Законом порядку.

Повноваження ліквідатора регулюються
частиною 2 статті 41 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 11 ст. 41 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
дії (бездіяльність) ліквідатора
(ліквідаційної комісії) можуть бути
оскаржені до господарського суду
учасниками справи про банкрутство,
права яких порушено такими діями
(бездіяльністю).

Звертаючись до суду зі скаргою на дії
ліквідатора банкрута, банк послався на
неправомірні дії ліквідатора, зокрема,
щодо визначеної ліквідатором ТОВ ВКП
"Н-КТБ" початкової вартості майна,
переданого на реалізацію ТБ
"Електронні торги України".

Отже, на думку кредитора ПАТ "ФІДОБАНК",
ліквідатором передано на аукціон майно
боржника з перевищенням його
повноважень, а саме, на підставі
недійсної оцінки та з порушенням вимог
ст. 42 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" щодо
отримання згоди кредитора, вимоги
якого забезпечені майном боржника.

Як встановив суд першої інстанції,
оцінка майна банкрута, яке підлягає
реалізації у ліквідаційній процедурі,
здійснювалась не ліквідатором, а
суб'єктом оціночної діяльності у
порядку, визначеному Законом України
"Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні", що передбачено ч. 1 ст. 43 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Здійснена оцінка майна у встановленому
чинним законодавством порядку не
оскаржувалась.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку про те, що сумніви щодо
визначеної початкової вартості майна і
необхідність призначення незалежної
оцінки майна боржника за рахунок
зацікавлених кредиторів (кредитора)
відсутні.

Крім того, ПАТ "ФІДОБАНК" в скарзі на дії
ліквідатора зазначив про те, що ПАТ
"ФІДОБАНК" згоди на продаж майна, яке
перебуває в заставі банку не надавав, а
господарським судом Кіровоградської
області не надавалась згода на продаж
майна ТОВ ВКП "Н-КТБ" по вартості, яка
визначена ліквідатором та не
встановлювалось чи буде проходити
аукціон зі зниженням вартості чи ні.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
продаж майна банкрута, що є предметом
забезпечення, здійснюється
ліквідатором на підстави згоди суду, що
надана ухвалою господарського суду
Кіровоградської області від 25.11.2013
року. Факт визначення в якості
початкової вартості ціни майна
банкрута, що є предметом забезпечення,
на підставі дійсного висновку суб'єкту
оціночної діяльності, вже встановлений
господарським судом.

Таким чином, суд першої інстанції
правомірно не взяв до уваги твердження
кредитора про те, що ліквідатором
передано майно банкрута на аукціон з
перевищенням повноважень та з
порушенням вимог ст. 42 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
щодо отримання згоди кредитора, вимоги
якого забезпечені майном, та на
підставі недійсної оцінки, оскільки
вони не відповідають дійсності та
спростовуються наявними матеріалами
справи.

Також, суд першої інстанції вірно
зазначив, що відомості відносно
встановлення ліквідатором без
погодження з кредитором винагороди ТБ
"Електронні торги України" за рахунок
заставного майна кредитора, зазначені
у скарзі кредитора, не відповідають
дійсності, оскільки умовами договору
про проведення аукціону визначено, що
винагорода організатора
аукціону/електронних торгів складає 15%
від початкової вартості лоту у випадку,
якщо аукціон проходить із зниженням
початкової вартості, або від ціни
сформованої в результаті проведення
аукціону (у випадку проведення
аукціону без пониження початкової
вартості). При цьому, така угода, яка на
даний час є дійсною, не визначає за чий
рахунок сплачується така винагорода.

Щодо не вжиття ліквідатором на думку
скаржника всіх можливих заходів
повного виявлення майна банкрута та
забезпечення прав кредиторів, то судом
першої інстанції вказано, що
ліквідаційна процедура банкрута
завершується складанням ліквідатором
звіту та ліквідаційного балансу, що
затверджуються судом, який розглядає
справу про банкрутство.

Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
до завершення ліквідаційної процедури
повинні бути здійснені усі розрахунки
з кредиторами за рахунок коштів,
одержаних від продажу майна банкрута, а
до звіту та ліквідаційного балансу
мають бути додані, серед інших
матеріалів, відомості за результатами
інвентаризації майна боржника та
перелік ліквідаційної маси; відомості
про реалізацію об'єктів ліквідаційної
маси з посиланням на укладені договори
купівлі-продажу; копії договорів
купівлі-продажу та акти
приймання-передачі майна; реєстр вимог
кредиторів з даними про розміри
погашених вимог кредиторів; документи,
які підтверджують погашення вимог
кредиторів; довідка архівної установи
про прийняття документів, які
відповідно до закону підлягають
довгостроковому зберіганню, тощо.

При цьому Закон України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
не визначає конкретні строки вчинення
ліквідатором тих чи інших дій, які
входять в його повноваження.
Ліквідатор обмежений лише строком
ліквідаційної процедури банкрута, тому
саме до дати закінчення ліквідаційної
процедури банкрута ліквідатором
повинні бути вчинені відповідні дії
передбачені Розділом ІІІ Закону.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що правові
підстави для зобов'язання ліквідатора
вчинити дії, зазначені в скарзі
кредитора, в даний час відсутні,
оскільки такі вимоги є передчасними.

Крім того, інформування ліквідатором
кредиторів в індивідуальному порядку
про виконану роботу у справі про
банкрутство не передбачено нормами
діючого Закону, оскільки, відповідно до
ч. 9 ст. 41 Закону про банкрутство,
ліквідатор не рідше ніж один раз на
місяць надає комітету кредиторів звіт
про свою діяльність, інформацію про
фінансове становище і майно боржника
на день відкриття ліквідаційної
процедури та при проведенні
ліквідаційної процедури, використання
коштів боржника, а також іншу
інформацію на вимогу комітету
кредиторів .

Відповідно ч. 3 ст. 95 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
кредитори мають право заявити свої
вимоги до боржника, який ліквідується,
у місячний строк з дня офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника, який ліквідується,
банкрутом, на офіційному веб-сайті
Вищого господарського суду України в
мережі Інтернет.

Зазначений строк є граничним і
поновленню не підлягає.

Особи, вимоги яких заявлені після
закінчення строку, встановленого для
їх подання, або не заявлені взагалі, не
є конкурсними кредиторами, а їх вимоги
погашаються в шосту чергу.

Залежно від кількості кредиторів
та/або значних майнових активів
боржника, що ліквідується власником, у
справі про банкрутство можуть бути
створені представницькі органи
кредиторів за рішення господарського
суду.

Станом на 16.05.2014 року за результатами
розгляду грошових вимог кредиторів
господарським судом затверджено
реєстр вимог кредиторів банкрута до
якого включені вимоги Кіровоградської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області в сумі - 100 643, 48
грн. - 3 черга, 765 038, 84 грн. - 6 черга, 2 294, 00
грн. (судового збору) - 1 черга та
Публічного акціонерного товариства
"ФІДОБАНК" в сумі: 5 766 249, 85 грн. -
позачергово (забезпечені заставою
майна боржника).

При цьому, єдиним кредитором з правом
вирішального голосу у справі про
банкрутство ТОВ ВКП "Н-КТБ" в даний час є
лише Кіровоградська ОДПІ ГУ Міндоходів
у Кіровоградській області з грошовими
вимогами по податкових зобов'язаннях,
оскільки вимоги - ПАТ "ФІДОБАНК"
забезпечені заставою (іпотекою) майна
банкрута і такий кредитор є
забезпеченим і відповідно не
відноситься до категорії конкурсних.

Отже, правомірним є висновок суду
першої інстанції про недоцільність
створення представницького органу
кредиторів банкрута, який в даний час
може складатися лише з однієї особи.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
скарги конкурсного кредитора на дії чи
бездіяльність ліквідатора банкрута в
матеріалах справи відсутні, комітет
кредиторів у даній справі не
створювався, а ПАТ "ФІДОБАНК" до
ліквідатора за отриманням інформації
не звертався.

Крім того, як вірно зауважив суд першої
інстанції, дослідження активу та
пасиву ТОВ ВКП "Н-КТБ" здійснено
господарським судом при визнанні
останнього банкрутом та відображено у
відповідній постанові суду у даній
справі.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України погоджується з висновком
суду першої інстанції про належне
виконання ОСОБА_4 обов'язків
ліквідатора, покладених на нього
Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" та
відсутністю правових підстав для
усунення його від виконання
повноважень ліквідатора та,
відповідно, призначення нового
ліквідатора.

Висновки ж суду апеляційної інстанції
про визнання незадовільними та
неправомірними дії ліквідатора ОСОБА_4
є безпідставними та необґрунтованими,
оскільки вони не відповідають
обставинам даної справи та вимогам
закону.

Крім цього, відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 114
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" кандидатура
арбітражного керуючого для виконання
повноважень керуючого санацією або
ліквідатора визначається судом за
клопотанням комітету кредиторів, а у
разі відсутності такого клопотання - за
ініціативою суду, крім випадків,
передбачених цим Законом.

Згідно абз. 6 ч. 1 ст. 114 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
під час призначення арбітражного
керуючого (керуючого санацією,
ліквідатора) господарський суд не
пов'язаний з кандидатурами арбітражних
керуючих, запропонованими комітетом
кредиторів, та має право призначити
арбітражного керуючого самостійно.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
учасниками зборів кредиторів боржника
з правом вирішального голосу є
конкурсні кредитори, визнані
господарським судом та внесені до
реєстру вимог кредиторів.

У зборах кредиторів боржника можуть
брати участь із правом дорадчого
голосу: кредитори, вимоги яких увійшли
до реєстру вимог кредиторів окремо;
представник працівників боржника;
уповноважена особа засновників
(учасників, акціонерів) боржника;
представник органу, уповноваженого
управляти державним майном;
арбітражний керуючий.

Право призначати арбітражного
керуючого (керуючого санацією,
ліквідатора) належить суду, який
порушив провадження у справі про
банкрутство.

Відповідно до статті 101 ГПК України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

В апеляційній інстанції не приймаються
і не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Отже, суд апеляційної інстанції в межах
тих доказів, які були надані суду
першої інстанції та які були предметом
дослідження останнього, перевіряє
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, а додаткові
докази приймаються судом апеляційної
інстанції, якщо заявник обґрунтував
неможливість їх подання до суду першої
інстанції.

Як вбачається з постанови суду
апеляційної інстанції, забезпечений
кредитор ПАТ "ФІДОБАНК" звернувся з
клопотанням про призначення
ліквідатором боржника арбітражного
керуючого Кундас Вікторії Андріївни до
суду апеляційної інстанції.

Конкурсний кредитор Кіровоградська
ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській
області як єдиний кредитор з правом
вирішального голосу у справі про
банкрутство ТОВ ВКП "Н-КТБ" з
клопотанням про зміну ліквідатора,
зокрема, про призначення арбітражного
керуючого Кундас В.А. на посаду
ліквідатора, ні до суду першої
інстанції, ні до суду апеляційної
інстанції не зверталась.

З огляду на те, що суд першої інстанції
дійшов висновку про належне виконання
ліквідатором ОСОБА_4 своїх обов'язків,
необхідність розгляду питання про
призначенні іншого ліквідатора у суду
першої інстанції була відсутня.

Однак, суд апеляційної інстанції,
дійшовши висновку про наявність
підстав для усунення ОСОБА_4 від
виконання ним обов'язків ліквідатора у
справі про банкрутство ТОВ "Н-КТБ" та
самостійно призначив ліквідатором ТОВ
"Н-КТБ" арбітражного керуючого Кундас
В.А., не взявши до уваги те, що
кандидатура арбітражного керуючого
Кундас В.А. взагалі не досліджувалась
судом першої інстанції у відповідності
до вимог закону.

Таким чином, колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що
судом апеляційної інстанції помилково
скасовано законне та обґрунтоване
судове рішення, що відповідно до ст. 111-9
ГПК України є підставою для скасування
постанови Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
21.07.2014 в частині визнання
неправомірними дії ліквідатора ОСОБА_4,
усунення ліквідатора ОСОБА_4 від
виконання ним обов'язків ліквідатора у
справі про банкрутство ТОВ ВКП "Н-КТБ",
призначення ліквідатором ТОВ ВКП
"Н-КТБ" арбітражного керуючого Кундас
В.А., та залишенню в силі в цій частині
ухвалу господарського суду
Кіровоградської області від 16.05.2014 р., а
в решті постанова Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
09.07.2012р. підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
21.07.2014 в частині визнання
неправомірними дії ліквідатора ОСОБА_4,
усунення ліквідатора ОСОБА_4 від
виконання ним обов'язків ліквідатора у
справі про банкрутство ТОВ ВКП "Н-КТБ",
призначення ліквідатором ТОВ ВКП
"Н-КТБ" арбітражного керуючого Кундас
В.А. скасувати.

Ухвалу господарського суду
Кіровоградської області від 16.05.2014 в
цій частині залишити в силі.

В решті постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
21.07.2014 залишити без змін.

Головуючий: Білошкап О.В.
Судді:Запорощенко М.Д. Погребняк В.Я.