ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

17 грудня 2014 року Справа № 5011-48/950-2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:Губенко
Н.М.,суддів:Дунаєвської Н.Г., Кочерової
Н.О., Мележик Н.І., Самусенко С.С.,

розглянувши заявуЗаступника
Генерального прокурора Українипро
перегляд Верховним Судом України
постановиВищого господарського суду
України від 07.10.2014у справі№ 5011-48/950-2012за
позовомЗаступника прокурора міста
Києва в інтересах держави в особі: 1.
Київської міської ради; 2. Головного
управління охорони культурної
спадщини виконавчого органу Київської
міської ради (КМДА)до1. Шевченківської
районної у місті Києві ради; 2.
Управління з питань комунального
майна, приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у місті Києві
ради; 3. ОСОБА_6; 4. ОСОБА_7треті особи1.
ОСББ "Замок"; 2. Універсальна товарна
біржа "Національні ресурси"провизнання
недійсним рішення та договору,
визнання права власності, витребування
майна у комунальну власність

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 30.05.2012 у справі № 5011-48/950-2012,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 11.09.2012, позов
задоволено частково: - визнано
недійсним пункт 1 додатку №1 до рішення
Шевченківської районної у м. Києві ради
від 27.12.2005 № 644 "Про приватизацію
об'єктів комунальної власності
Шевченківського району м. Києва" в
частині включення нежилих приміщень в
будинку за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 164,7 кв.м, до переліку об'єктів
комунальної власності територіальної
громади Шевченківського району м.
Києва, що підлягають приватизації
шляхом продажу на аукціонах; - визнано
недійсним договір купівлі-продажу
нежилого приміщення від 27.07.2006 між
Управлінням з питань комунального
майна, приватизації та підприємництва
Шевченківської районної у місті Києві
ради та ОСОБА_6, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_8 та
зареєстрований в реєстрі за № 2783; -
провадження у справі в частині вимог
Заступника прокурора міста Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради та Головного управління
охорони культурної спадщини
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) до ОСОБА_7 припинено на
підставі пункту 1 частини першої статті
80 ГПК України; в іншій частині у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 11.02.2013 у справі № 5011-48/950-2012,
постанову суду апеляційної інстанції
залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від
09.09.2014 у справі № 5011-48/950-2012 постанову
Вищого господарського суду України від
11.02.2013 скасовано, справу направлено на
новий розгляд до суду касаційної
інстанції.

За результатами нового розгляду
постановою Вищого господарського суду
України від 07.10.2014 у справі № 5011-48/950-2012
рішення господарського суду міста
Києва від 30.05.2012 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 11.09.2012
скасовано в частині визнання недійсним
пункту 1 додатку № 1 до рішення
Шевченківської районної у м. Києві ради
від 27.12.2005 № 644 "Про приватизацію
об'єктів комунальної власності
Шевченківського району м. Києва" в
частині включення нежилих приміщень в
будинку за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 164,7 кв.м, до переліку об'єктів
комунальної власності територіальної
громади Шевченківського району м.
Києва, що підлягають приватизації
шляхом продажу на аукціонах та
визнання недійсним договору
купівлі-продажу нежилого приміщення
від 27.07.2006; в цій частині прийнято нове
рішення, яким в позові відмовлено; в
іншій частині рішення господарського
суду міста Києва від 30.05.2012 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 11.09.2012 залишено
без змін.

Заступником Генерального прокурора
України подано заяву про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
07.10.2014 у справі № 5011-48/950-2012, у якій
просить вказану постанову скасувати та
прийняти нове рішення, яким залишити в
силі рішення господарського суду міста
Києва від 30.05.2012 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 11.09.2012.

Заяву, з посиланням на постанову Вищого
господарського суду України від 03.07.2012
у справі № 16/17-4239-2011, ухвали Вищого
адміністративного суду України від
17.10.2013 у справі № К/9991/68297/11, від 17.06.2014 у
справі № К/800/43947/13 та на постанову
Вищого адміністративного суду України
від 23.01.2014 у справі № К/800/31499/13,
мотивовано неоднаковим застосуванням
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України з
огляду на таке.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

У постанові від 07.10.2014 у справі №
5011-48/950-2012, про перегляд якої подано
заяву, суд касаційної інстанції дійшов
висновку щодо відмови у визнанні
недійсним відповідного пункту рішення
районної ради в частині включення
відповідного нежитлового приміщення
до переліку об'єктів комунальної
власності, що підлягають приватизації
шляхом продажу на аукціонах та у
визнанні недійсним договору
купівлі-продажу вказаного приміщення
(в частині, що стосується доводів
заявника). При цьому, суд касаційної
інстанції виходив з того, що спірне
приміщення не набуло статусу пам'ятки
та на час прийняття оспорюваного
рішення ради не існувало законодавчої
заборони щодо включення відповідного
приміщення до переліку об'єктів
комунальної власності, що підлягають
приватизації.

Водночас в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
17.10.2013 у справі № К/9991/68297/11 суд
касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо відмови у задоволенні позову про: -
визнання протиправним та скасування
рішення Управління охорони
історичного середовища міської ради по
зобов'язанню зупинити роботи по
пробиттю дверного прорізу будинку; -
призупинення дії висновку Управління
охорони історичного середовища на
проектну документацію; - визнання
протиправною та скасування відмови у
наданні дозволу на виконання
будівельних робіт; -
зобов'язання надати дозвіл на
виконання будівельних робіт; - визнання
протиправним та скасування рішення
Управління архітектури департаменту
містобудування міської ради, яким було
відкликано лист-погодження проекту.
При цьому, суд касаційної інстанції
виходив із встановлених судами
попередніх інстанцій обставин справи
про недотримання позивачем вимог
Закону України "Про охорону культурної
спадщини" в частині погодження з
органами охорони культурної спадщини
науково-проектної документації
реконструкції квартири.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суди
касаційної інстанції дійшли
відповідних правових висновків.

Крім того, постанова Вищого
господарського суду України від 03.07.2012
у справі № 16/17-4239-2011, ухвала Вищого
адміністративного суду України від
17.06.2014 у справі № К/800/43947/13 та постанова
Вищого адміністративного суду України
від 23.01.2014 у справі № К/800/31499/13 не можуть
бути доказами неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах з огляду на
відмінність предмета позову у
зазначених справах у порівнянні зі
справою, про перегляд постанови у якій
просить заявник, що виключає
подібність правовідносин у розумінні
статті 11116 ГПК України. Так, у справі №
5011-48/950-2012 предметом позову є вимоги про
визнання недійсним рішення ради,
договору купівлі продажу, визнання
права власності та витребування майна,
в той час як у справі № 16/17-4239-2011
предметом позову є зобов'язання
вчинити дії для запобігання порушенню
права власності позивача, а саме -
провести розбирання аварійно
небезпечного будинку; у справі №
К/800/43947/13 - вимоги про визнання
протиправними дій Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області, які
полягали у реєстрації декларації про
початок виконання будівельних робіт по
будівництву багатоквартирного
житлового будинку з гаражами стоянки,
скасування реєстрації даної
декларації та зобов'язання Інспекції
подати до суду звіт про виконання
судового рішення; а у справі № К/800/31499/13
- визнання протиправною відмови
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
реєстрації декларації про готовність
об'єкту та покладення на відповідача
обов'язку зареєструвати дану
декларацію.

З огляду на викладене Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11114- 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В :

Відмовити Заступнику Генерального
прокурора України у допуску справи №
5011-48/950-2012 до провадження Верховного
Суду України.

Головуючий суддяН. Губенко Судді:Н.
Дунаєвська Н. Кочерова Н. Мележик С.
Самусенко