ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2014 р.
Справа № 922/3887/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна
В.О. , суддя Камишева Л.М.,

при секретарі Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

позивача - Перхун Ю.М., довіреність № 1787
від 11.12.2013 р.;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх. №
4010Х/1-28) на рішення Господарського суду
Харківської області від « 06» листопада
2014 року у справі № 922/3887/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Харківської філії ПАТ "Укртелеком", м.
Харків;

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Велтон.Телеком", м.
Харків;

про стягнення 101973,99 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ПАТ "Укртелеком" в
особі Харківської філії ПАТ
"Укртелеком" (яке є правонаступником
всіх прав та обов'язків ВАТ
"Укртелеком") звернулось до
Господарського суду Харківської
області з позовною заявою про
стягнення з ТОВ "Велтон.Телеком" 101973,99
грн. по договору про надання в
користування лінійних споруд від 23.06.2008
р. № 136-10, укладеного між позивачем та
відповідачем, які складаються з 100649,01
грн. основного боргу, 256,45 грн. 3% річних
та 1068,53 грн. пені.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції відповідач заявив
клопотання про розстрочку виконання
рішення суду у справі № 922/3887/14 шляхом
здійснення оплати рівними платежами за
наступним графіком: перший платіж до
28.11.2014 р., другий платіж до 28.12.2014 р.,
третій платіж до 28.01.2015 р., з посиланням
на неможливість виконання рішення
суду, у зв'язку зі збитковим фінансовим
станом відповідача (а.с. 56-58).

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 06.11.2014 р. у
справі № 922/3887/14 (суддя Жигалкін І.П.)
позов задоволено частково. Стягнуто з
відповідача на користь позивача 100649,01
грн. основного боргу, 256,45 грн. 3% річних
та 379,16 грн. пені. В частині стягнення
пені в сумі 689,37 грн. припинено
провадження у справі. У задоволенні
клопотання відповідача про розстрочку
виконання рішення суду відмовлено, з
посиланням на ненадання доказів щодо
наявної загрози банкрутства,
відсутності коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, а також щодо
наявності інших обставин, що
ускладнюють виконання рішення суду або
роблять його неможливим без надання
розстрочки, про що зазначено у
мотивувальній частині цього рішення.

Відповідач звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій вважає
рішення Господарського суду
Харківської області від 06.11.2014 р. у
справі № 922/3887/14 в частині відмови у
задоволенні клопотання відповідача
про розстрочку виконання рішення
таким, що прийняте з неповним
з'ясуванням обставин справи, просить
рішення змінити, доповнивши абзац 2
резолютивної частини рішення
наступним реченням: "Розстрочити
виконання рішення на три місяці шляхом
оплати загальної стягнутої суми
(враховуючи суми основного боргу, пені,
3% річних та судового збору) рівними
платежами за наступним графіком:
перший платіж до 28.11.2014 р., другий платіж
до 28.12.2014 р., третій платіж до 28.01.2015 р."

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 27.11.2014 р. у
справі № 922/3887/14 апеляційну скаргу
відповідача прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 18.12.2014 р.

Апелянт в судове засідання свого
представника не направив, про причину
відсутності представника апелянта в
судовому засіданні не повідомив, хоча
про час і місце судового засідання був
належним чином повідомлений, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення № 61 9, яке повернулось до суду 11.12.2014 р.
та було долучено до матеріалів справи
(а.с. 107).

Представник позивача у відзиві на
апеляційну скаргу (вх. № 12443 від 16.12.2014
р.) та в судовому засіданні не погодився
з доводами, викладеними у апеляційній
скарзі, просив відмовити в задоволенні
скарги, а рішення суду першої інстанції
залишити без змін. Вважає відмову в
задоволенні клопотання відповідача
про розстрочку виконання рішення суду
достатньо вмотивованою та такою, що
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи
достатньо доказів для розгляду
апеляційної скарги по суті, неприбуття
представника апелянта в судове
засідання не перешкоджає судовому
розгляду апеляційної скарги, колегія
суддів апеляційної інстанції визнала
за можливе розгляд справи за
апеляційною скаргою здійснити у
відсутності представника апелянта за
наявними у справі матеріалами, як це
передбачено ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

За змістом ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення в судовому
засіданні представника позивача,
дослідивши доводи апеляційної скарги в
межах вимог, передбачених ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
обставин справи та доказів на їх
підтвердження, а також правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про відсутність
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ВАТ "Укртелеком" в особі Харківської
філії ВАТ "Укртелеком" (Укртелеком) та
ТОВ "Велтон.Телеком" (Оператор) був
укладений Договір про надання в
користування лінійних споруд від 23.06.2008
р. № 136-10, згідно умов якого Укртелеком
зобов'язаний надавати послуги з
надання в користування пари
магістрального кабелю для організації
абонентської лінії та розподільної
шафи для розміщення одного боксу
ємністю 100х2, відповідно до узгоджених
схем організації зв'язку та Додатку №
2.

Відповідно до п. 8.1, 8.3 Договору про
надання в користування лінійних споруд
від 23.06.2008 р. № 136-10, строк дії договору
був встановлений з 01.05.2008 р. по 23.06.2009 р.,
з можливістю продовження договору
шляхом укладання додаткової угоди до
нього.

Додатковою угодою № 1 від 20.06.2009 р. до
Договору про надання в користування
лінійних споруд від 23.06.2008 р. № 136-10,
сторони продовжили термін дії
основного договору до 31.12.2009 р.

В Додатковій угоді № 2 від 30.12.2009 р. до
Договору про надання в користування
лінійних споруд від 23.06.2008 р. № 136-10,
сторони продовжили термін дії
основного договору до 31.12.2010 р. та
домовились, що Договір продовжується
на кожний наступний строк на тих самих
умовах, якщо жодна зі сторін не заявить
письмово іншій Стороні про своє
небажання продовжити дію Договору не
менше, як за 30 днів до закінчення строку
його дії.

В матеріалах справи відсутні докази
повідомлення сторін про небажання
продовжити дію Договору від 23.06.2008 р. №
136-10.

Таким чином, Договір є діючим на
теперішній час.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Колегією суддів встановлено, що
протягом строку дії Договору про
надання в користування лінійних споруд
від 23.06.2008 р. № 136-10 позивач належним
чином виконував свої обов'язки за цим
договором та надавав відповідачу
визначені договором послуги.

Згідно п. 3.1, 3.2, 3.5 Договору про надання в
користування лінійних споруд від 23.06.2008
р. № 136-10, плата за отримані послуги по
вказаному договору визначається
довідкою-розрахунком (Додаток 3 до
договору) та вноситься відповідачем
щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця,
наступного за поточним, на підставі
рахунку Укртелеком відповідно до
діючих тарифів (Додаток 1 до договору),
виставленого до 10-го числа наступного
місяця, з урахуванням ПДВ. Розрахунки
проводяться по кожному розрахунковому
періоду на підставі актів звірки.
Рахунки сплачуються шляхом простого
банківського переказу на поточний
рахунок. Також розрахунки за цим
договором можуть проводитись шляхом
зарахування зустрічних однорідних
фінансових вимог.

Крім того, відповідач зобов'язаний
виконувати умови договору щодо
своєчасної оплати отриманих послуг, що
передбачено п. 6.1. Правил надання в
користування кабельної каналізації
зв'язку, затверджених Рішенням НКРЗІ №
428 від 23.08.2012 р.

Відповідач свої зобов'язання по
Договору про надання в користування
лінійних споруд від 23.06.2008 р. № 136-10
виконував неналежним чином, оплату
направлених позивачем рахунків
проводив не вчасно та не в повному
обсязі. У зв'язку з цим у відповідача
утворилась заборгованість за отримані
послуги в період з червня 2014 р. по
липень 2014 р. на суму 100649,01 грн.

При цьому, з наданого позивачем
розрахунку суми позову вбачається, що
позивачем при розрахунку
заборгованості було враховано вхідне
від'ємне сальдо станом на 01.06.2014 р. у
розмірі 100,00 грн. та часткове погашення
заборгованості згідно протоколів
проведення розрахунків за червень та
липень 2014 р. відповідно до п. 3.5 Договору
про надання в користування лінійних
споруд від 23.06.2008 р. № 136-10 та Договору
про надання в користування лінійних
споруд № 15П-06-08 від 23.06.2008 р., укладеного
між ВАТ "Укртелеком" в особі
Харківської філії ВАТ "Укртелеком"
(Укртелеком) та ТОВ "Велтон.Телеком"
(Оператор).

В матеріалах справи відсутні докази
сплати відповідачем заборгованості за
отримані послуги в період з червня 2014 р.
по липень 2014 р. на суму 100649,01 грн., тому
колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог про стягнення основного боргу на
суму 100649,01 грн.

Рішення в цій частині сторонами не
оскаржується.

Статтею 530 Цивільного Кодексу України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1 ст. 611
Цивільного Кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема - сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
яку боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

В п. 4.2 Договору про надання в
користування лінійних споруд від 23.06.2008
р. № 136-10, сторони передбачили
відповідальність за порушення строків,
передбачених договором, у вигляді
сплати пені в розмірі облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
нараховується пеня, за кожен день
прострочення.

Позивачем нараховано відповідачу пеню
за період з 21.07.2014 р. по 20.08.2014 р. в сумі
1068,53 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про припинення провадження в
частині стягнення пені в сумі 689,37 грн.
на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, у зв'язку з відсутністю
предмету спору, оскільки відповідачем
згідно виставленого рахунку №
638303_КНА-680 від 31.08.2014 р. платіжним
дорученням № 9495 від 30.09.2014 р. на суму
102128,08 грн. сплачено на користь позивача
пеню за період з 01.08.2014 р. по 31.08.2014 р. в
сумі 1379,07 грн. (а.с. 42-43).

Згідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошових зобов'язань, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачу 3%
річних в сумі 256,45 грн. Період
нарахування трьох процентів річних
становить з 21.07.2014 р. по 20.08.2014 р.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок 3% річних, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог в частині стягнення з
відповідача 3% річних в сумі 256,45 грн.

Рішення в цій частині сторонами також
не оскаржується.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
клопотання відповідача про розстрочку
виконання рішення суду по справі №
922/3887/14 шляхом здійснення оплати
рівними платежами за наступним
графіком: перший платіж до 28.11.2014 р.,
другий платіж до 28.12.2014 р., третій платіж
до 28.01.2015 р., зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, приймаючи
рішення, має право розстрочити
виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони
господарський суд у виняткових
випадках, залежно від обставин справи,
може розстрочити виконання рішення
суду.

Підставою для розстрочки виконання
рішення суду можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
ст. 121 Господарського процесуального
кодексу України, ця стаття не вимагає.

Разом з тим, вирішуючи питання про
розстрочку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Отже, в основу рішення про надання
розстрочки виконання рішення суду має
бути покладений обґрунтований
висновок про наявність обставин, що
ускладнюють або роблять неможливим
виконання рішення.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
року № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України".

В обґрунтування клопотання про
розстрочку виконання рішення суду
згідно зазначеного у клопотанні
графіку відповідач посилається на
неможливість виконання рішення суду, у
зв'язку зі збитковим фінансовим станом
ТОВ "Велтон.Телеком", відсутністю
коштів на його банківських рахунках та
наявною загрозою банкрутства
товариства.

Відповідно до ст. 42 Господарського
кодексу України, підприємництвом є
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб`єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.
Здійснення підприємницької діяльності
на власний ризик означає покладення на
підприємця тягаря несприятливих
наслідків такої діяльності.

До матеріалів справи відповідачем не
надано доказів щодо наявної загрози
банкрутства, відсутності коштів на
банківських рахунках і майна, на яке
можливо було б звернути стягнення, а
також щодо наявності інших обставин, що
ускладнюють виконання рішення суду або
роблять його неможливим без надання
розстрочки.

В матеріалах справи також відсутні
докази в підтвердження здійснення
відповідачем заходів щодо виконання
рішення в добровільному порядку.

З заяви представника позивача від
18.12.2014 р. вх. № 12590 вбачається, що з
моменту прийняття судового рішення
відповідачем не проводилось жодних
оплат по сплаті заборгованості,
стягнутої рішенням Господарського
суду Харківської області від 06.11.2014 р. у
справі № 922/3887/14.

Таким чином, посилання відповідача на
його збитковий фінансовий стан не є
винятковою обставиною в розумінні ст.
121 Господарського процесуального
кодексу України, за наявності якої
можливе надання розстрочки виконання
рішення суду.

Крім того, надання розстрочки
виконання рішення суду може негативно
вплинути на матеріальні інтереси
позивача, у зв'язку з тривалим не
отриманням позивачем коштів по
договору про надання в користування
лінійних споруд від 23.06.2008 р. № 136-10, що, в
свою чергу, може привести до важкого
фінансового стану позивача.

На підставі зазначеного, колегія
суддів дійшла переконливого висновку
про відсутність виняткових обставин,
які б могли бути підставою для
розстрочки виконання рішення суду,
тому відмовляє у задоволенні
клопотання відповідача про розстрочку
виконання рішення суду по справі №
922/3887/14 шляхом здійснення оплати
рівними платежами за наступним
графіком: перший платіж до 28.11.2014 р.,
другий платіж до 28.12.2014 р., третій платіж
до 28.01.2015 р.

Відповідно до ст. 33, 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі зазначеного, колегія
суддів вважає, що рішення
Господарського суду Харківської
області від 06.11.2014 р. у справі № 922/3887/14
прийняте з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстави для його скасування та
задоволення апеляційної скарги
відсутні

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1
статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду
Харківської області від 06 листопада 2014
року у справі № 922/3887/14 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
Господарського Суду України через
Харківський апеляційний господарський
суд.

Повний текст постанови складений та
підписаний 23.12.2014 р.

Головуючий суддя
Пелипенко Н.М.

Суддя
Івакіна В.О.

Суддя
Камишева Л.М.