ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

15.12.14р. Справа № 904/9802/14

Суддя господарського суду Крижний О.М.,
розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПКФ Літмєх", м.
Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Дніпрообленерго", м.
Дніпропетровськ

про стягнення суми безпідставно
отриманих коштів у розмірі 184 853,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ПКФ Літмєх"
звернулось до господарського суду з
позовом, у якому просить стягнути з
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Дніпрообленерго"на свою користь
суму безпідставно набутих коштів у
розмірі 184 853,28 грн.

Позовна заява підлягає поверненню з
наступних підстав.

1) Відповідно до п.6 ч.1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів. При чому,
відповідно до законодавчої техніки,
використаної при конструюванні ст.63
Господарського процесуального кодексу
України, повернення позовної заяви без
розгляду у вказаному випадку є не
правом, а обов'язком суду.

Відповідно до ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач, прокурор зобов'язані при
поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Однак, з доданого до позову опису
вкладення до цінного листа вбачається,
що на адресу відповідача направлені не
всі додані до позову матеріали, зокрема
не направлені копія Акту про відпуск
активної електричної енергії
Підстанція "Родина" за лютий 2014 року" та
"копія заяви позивача від 21.02.2014 року",
тоді як до позову дані документи
додані.

З цього приводу суд зазначає, що
позивач користується ст.56 ГПК України у
редакції, що не є чинною.

Так, дійсно, ст.56 Господарського
процесуального кодексу України мала
наступну редакцію: "Позивач, прокурор
чи його заступник зобов'язані при
поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів, якщо цих документів у
сторін немає".

Однак Законом України № 3382-VI від 19
травня 2011 року "Про внесення зміни до
статті 56 Господарського
процесуального кодексу України щодо
порядку надсилання копії позовної
заяви" встановлено обов'язок позивача
надсилати копії всіх доданих до
позовної заяви документів.

З урахуванням змін згідно із Законом
України №5288-VI від 18 вересня 2012 року
ч.1ст.56 ГПК України викладена у
наступній редакції: "Позивач, прокурор
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення".

Пунктом 3.5 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" передбачено, що у
разі, коли до позовної заяви додано
докази надсилання відповідачеві копії
позовної заяви, але відсутні докази
надсилання йому копій доданих до неї
документів, така заява підлягає
поверненню на загальних підставах
згідно з пунктом 6 частини першої
статті 63 ГПК.

Отже, за змістом наведених положень
законодавства позивач при подачі
позову зобов'язаний надіслати
відповідачу додані до позову документи
в незалежності від того, чи має їх
відповідач.

Також суд зазначає, що відповідно до ст.
6 Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод від 04.11.1950 року
кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим
законом. Згідно практики Європейського
суду з прав людини, яка є джерелом права
згідно ст.17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", - право на справедливий суд
охоплює не лише стадію розгляду справи
по суті, але також дотримання всіх
процедур, що передбачені національним
законодавством і повинні відбуватися
до порушення провадження у справі.

Національним законодавством України
(ст. 56 ГПК України) передбачено
забезпечення права відповідача на
інформацію про подану позовну заяву та
ознайомлення з її змістом і доданими
документами, а також передбачено
механізм реалізації такого права -
шляхом встановлення обов'язку позивача
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів до
порушення провадження у справі.

Таким чином, право на справедливий суд,
передбачене ст. 6 Конвенції, включає в
себе обов'язок позивача належним чином
інформувати відповідача про подання
позову до суду шляхом направлення на
його адресу копії позовної заяви з
додатками. При чому, таке інформування
повинно бути здійснене позивачем до
порушення судом провадження по справі.
Отже, порушення провадження у справі до
виконання позивачем вказаного
обов'язку, не буде відповідати ст. 6
Конвенції.

2) Також суд звертає увагу позивача на
те, що відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК
України письмові докази подаються в
оригіналі або в належним чином
засвідченій копії. Якщо для вирішення
спору має значення лише частина
документа, подається засвідчений витяг
з нього.

Відповідно до п. 5.27 Національного
стандарту України "Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації. Вимоги до оформлення
документів ДСТУ 4163-2003", затвердженого
наказом Держспоживстандарту України
від 07.04.2003 року № 55, відмітку про
засвідчення копії документа складають
із слів "Згідно з оригіналом", назви
посади, особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціалів та
прізвища, дати засвідчення копії.

Позивачем в якості додатків до
позовної заяви надані документи, які не
засвідчені належним чином, зокрема
відсутні назва посади особи, яка
засвідчує копію, та дата засвідчення
копій, деякі документи взагалі жодним
чином не засвідчені, тому вони не
можуть бути прийняті господарським
судом як належні докази по справі.

До того ж суд зазначає, що при розгляді
позовів про стягнення коштів,
оплачених позивачем, належним доказом
такої оплати є копії платіжних
доручень з відміткою банку, тоді як
додані до позову копії платіжних
доручень жодним чином не засвічені.

Також суд зазначає, що згідно правової
позиції Вищого господарського суду
України, викладеної, зокрема, у
Постанові від 04.12.2012 року по справі №
5/5005/7237/2012, оцінка судом виконання
позивачем вимог процесуального
законодавства, які він зобов'язаний
вчиняти до подання позову, не може
здійснюватися після порушення
провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти
позовну заяву до розгляду, а потім
зобов'язувати позивача усувати вказані
недоліки.

На підставі викладеного, керуючись ст.6
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод, п. 6 ч. 1 ст. 63, ст.
86 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Додаток: позовна заява з додатками на 60
аркушах, у тому числі оригінал
платіжного доручення № 617 від 04.12.2014
року про сплату судового збору у
розмірі 3 697,07 грн.;

- конверт.

Суддя О.М. Крижний