ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2014 р.Справа № 922/5267/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання
Дородіної І.А.

розглянувши справу

за позовом Харківського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері, м. Харків
в інтересах держави в особі 1.
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Харківській області, м. Харків, 2.
Відокремленого підрозділу вокзалу
"Харків-Пасажирський Державного
підприємства "Південна залізниця", м.
Харків до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комерційна фірма
"Закор М, ЛТД", м. Харків про стягнення
5611,53 грн. за участю представників
сторін:

прокурора - Вензель Ю.М., службове
посвідчення № 013763;

1-го позивача - Шафоростова О.М..
довіреність № 223 від 06.12.2013 року;

2-го позивача - не з'явився;

відповідача - Герасимова М.В., керівник;

ВСТАНОВИВ:

Харківський міжрайонний прокурор з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері у транспортній
сфері в інтересах держави в особі
Регіонального відділення фонду
державного майна України по
Харківській області та Відокремленого
підрозділу вокзалу
"Харків-Пасажирський" Державного
підприємства "Південна залізниця"
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комерційна фірма
"Закор М, ЛТД" про стягнення коштів на
користь першого позивача у розмірі 3815,96
грн., з яких: 4231,18 грн. заборгованість з
орендної плати за період з жовтня 2012
року по жовтень 2014 року за договором №
2139-Н від 27.12.2005 року, 2584,78 грн. пеня за
прострочення внесення орендної плати.

01 грудня 2014 року від прокурора до
канцелярії суду надійшла заява про
збільшення позовних вимог за вх. № 42812,
в якій прокурор просить стягнути з
відповідача: заборгованість з орендної
плати за період з травня 2012 року по
жовтень 2014 року за договором № 2139-Н від
27.12.2005 року у розмірі 4231,18 грн. та пеню у
розмірі 2584,78 грн. на користь першого
позивача, а також 1795,57 грн.
заборгованості з орендної плати на
користь другого позивача.

Ухвалою господарського суду
Харківської області заява прокурора
про збільшення позовних вимог була
прийнята до провадження на підставі ст.
22 ГПК України та розгляд справи
продовжено з її урахуванням. Розгляд
справи відкладено на 11 грудня 2014 року
об 11:45.

Перший позивач у судовому засіданні
вказує, що заборгованість відповідачем
сплачена.

Прокурор просить стягнути з
відповідача залишок несплаченої суми
основного боргу та пеню.

Другий позивач свого представника у
судове засідання не направив, про
причину неявки суд не повідомив, про
час та місце судового засідання
повідомлений належним чином.

Відповідач у судовому засіданні 11
грудня 2014 року вказує на часткове
погашення боргу та надав відзив на
позов за вх. № 44173, який розглянутий та
долучений судом до матеріалів справи.

Беручи до уваги, що відповідно до
статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання
доказів покладено на сторони, а також з
огляду на те, сторони були попередженні
про розгляд справи за наявними
матеріалами у разі їх нез'явлення в
засідання суду, суд згідно за статтею 75
Господарського процесуального кодексу
України розглядає справу за наявними в
ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, повністю,
всесторонньо, за своїм внутрішнім
переконанням, яке ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, оцінивши надані
сторонами докази та надаючи правову
кваліфікацію викладеним обставинам
справи з урахуванням фактичних та
правових підстав позовних вимог
учасників судового процесу,
користуючись принципом об'єктивної
істини, принципами добросовісності,
розумності та справедливості суд,
виходить з наступного.

27 грудня 2005 року між Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по Харківської області (1-м
позивачем, орендодавцем) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Комерційна фірма
"ЗАКОР, ЛТД" (відповідачем, орендарем)
укладено договір оренди № 2139-Н, за яким
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне
користування окреме індивідуально
визначене майно - частину нежитлового
приміщення на 1-му поверсі нової
двоповерхової будівлі вокзалу лівого
боку в переході між залом нового
Сервісного Центру та центральним залом
будинку вокзалу пам'ятника архітектури
(майно), загальною площею 7,7 кв.м.
розміщеного за адресою: м. Харків,
Привокзальна площа, 1, що знаходиться на
балансі вокзалу Харків-пасажирський
Південної залізниці. відповідно до п.1.1.
додаткової угоди № 3 від 25.05.2010 року до
договору № 2139-Н: предмет договору -
нежитлове приміщення кімната № 96,
розташована на 1-му поверсі
восьмиповерхової будівлі вокзалу, в
переході між залом нового Сервісного
центру та центральним залом (з правого
боку), загальною площею 7,7 кв. м.,
розміщене за адресою: м. Харків, пл.
Привокзальна,1, що знаходиться на
балансі вокзалу Харків-Пасажирський
Південної залізниці).

Відповідно до абз. 3 п. 1.1 Договору, майно
передається в оренду з метою
розташування торгівельної точки.

Факт передачі орендованих приміщень
підтверджується матеріалами справи, а
саме актом приймання-передачі
приміщень від 27.11.2005 року.

Відповідно до п. 3.3 Договору, орендна
плата перераховується орендарем
щомісячно, до 10 числа місяця наступного
за звітнім, відповідно до вимог діючої
Методики розрахунку орендної плати:
безпосередньо до Державного бюджету на
рахунки, визначені фінансовими
органами - у розмірі 70%, на рахунок,
визначений Балансоутримувачем - у
розмірі 30%.

Як стверджує прокурор у позовній заяві,
у зв'язку із неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за договором
оренди, у відповідача перед позивачами
за період жовтень 2012 року - жовтень 2014
року утворилась заборгованість з
орендної плати: перед першим позивачем
у розмірі 4231,18 грн. та перед другим
позивачем у розмірі 1795,57 грн.

Порушення відповідачем обов'язків щодо
своєчасної та повної сплати орендної
плати - є порушенням інтересів держави,
а саме ненадходження коштів до
державного бюджету. Одже, прокурор був
змушений звернутись до господарського
суду Харківської області з відповідним
позовом про стягнення суми боргу.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог суд виходить з наступного.

Укладеним договором оренди сторони
досягли згоди по всіх його істотних
умовах, визначили предмет договору,
умови передачі та повернення
орендованого майна, розмір та порядок
сплати орендної плати, права та
обов'язки сторін по договору,
відповідальність і вирішення спорів за
договором та строк його чинності, умови
зміни та припинення.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Аналогічні норми містяться в
положеннях ст. 759 Цивільного кодексу
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст.ст. 509, 525, 526
Цивільного кодексу України в силу
зобов'язання одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання, або одностороння зміна
його умов не допускається.

У відповідності до ст.ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України (далі ГПК України) доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному порядку встановлює
наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Дослідивши надані до суду докази в
підтвердження позовних вимог та
заперечень, судом встановлено, що після
подачі позову до суду та після
порушення провадження у даній справі
відповідачем частково сплачена
заборгованість з орендної плати, а
саме:

- на користь першого позивача:
платіжним дорученням від 21.11.2014року №320
на суму 1070,15 грн., платіжним дорученням
№ 328 від 26 листопада 2014 року на суму 1078,71
грн., платіжним дорученням № 345 від 04
грудня 2014 року на суму 1109,99 грн.,
платіжним дорученням № 349 від 10 грудня
2014 року на суму 1000,00грн., всього на
загальну суму 4258,85 грн.

- на користь другого відповідача:
платіжним дорученням № 343 від від 04
грудня 2014 року на суму 308,20 грн.,
платіжним дорученням № 339 від 03 грудня
2014 року на суму 792,85 грн., на загальну
суму 1101,50 грн.

Одже, виходячи з вищенаведеного суд
дійшов висновку про припинення
провадження у справі на підставі п. 1-1
ст. 80 ГПК України за відсутності
предмету спору в частині стягнення
основної заборгованості на користь
першого позивача у розмірі 4231,18 грн. та
в частині стягнення заборгованості на
користь другого відповідача у розмірі
1101,50 грн.

Однак, сума заборгованості перед
другим позивачем залишається в повному
обсязі не сплаченою та складає 694,52 грн.,
що дає суду підстави задовольнити
позовні вимоги в цій частині, а саме
стягнути з відповідача суму основної
заборгованості у розмірі 694,52 грн. на
користь другого позивача.

Також позивачем були заявлені вимоги
про стягнення з відповідача пені у
розмірі 2584,78 грн.

Надаючи даючи правову оцінку вказаній
вимозі, суд виходить з наступного.

Частиною першою ст. 216 Господарського
кодексу України встановлено, що
учасники господарських відносин
несуть господарську-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбаченим кодексом, іншими
законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визначаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума, яку боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено
порядок застосування штрафних санкцій
та обмеження щодо періоду їх
нарахування. Також цією ж статтею
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Так, п.5.2. Договору передбачено, що у
разі несвоєчасного перерахування
орендної плати до державного бюджету
або перерахування її не в повному
обсязі , орендар зобов'язаний сплатити
пеню в розмірі 0,5% від суми
заборгованості за кожен день
прострочення, включаючи день оплати.

Між Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по
Харківській області укладена
додаткова угода про зміну
відповідальності орендаря, де
передбачено пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожен день
прострочення, однак додаткова угода
була підписана сторонами лише 22.10.2014
року.

Нарахування суми пені позивачем
здійснено відповідно до п. 5.2. Договору,
втім суд зазначає, що за приписом
статті 3 Закону України про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
частини другої ст. 343 ГК України, розмір
пені за прострочку платежу не може
перевищувати подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня. Якщо в укладеному
договорі зазначено вищий розмір пені,
ніж передбачений у цій нормі,
застосуванню підлягає пеня в розмірі
згаданої подвійної облікової ставки
НБУ.

Зазначена правова позиція також
викладена у Постанові пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
року № 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань".

Виходячи з вищенаведеного, суд
перерахувавши розмір пені відповідно
до законодавства, а саме за період з
10.02.2014 року по 11.08.2014 року (тобто за 6
місяців) за подвійною ставкою НБУ,
встановив, що сума пені яка підлягає
задоволенню становить 144,29 грн. В решті
позову в частині стягнення пені у
розмірі 2440,49 грн. суд вважає за
необхідне відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. 216, 217, 230, 232, 233 Господарського
кодексу України, ст. 526, ч.1 ст. 530, 549, 610,
611, 625 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43,
47-49, 75, п. 1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комерційна фірма
"ЗАКОР М, ЛТД" ( 61052, м. Харків, пл.
Привокзальна, 1, ) на
користь Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Харківській області ( 61024, м. Харків, вул.
Гуданова, 18, отримувач коштів: УК
Ленінський/мХар Ленінський /22080300, код
ЄДРПОУ УДКСУ: 37999696, номер рахунку:
0006, установа банку: ГУДКСУ у
Харківській області, МФО банку: 851011) -
144,29 пені.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комерційна фірма
"ЗАКОР М, ЛТД" ( 61052, м. Харків, пл.
Привокзальна, 1, ) на
користь Відокремленого підрозділу
вокзал "Харків-Пасажирський"
Державного підприємства "Південна
залізниця" ( 61052, м. Харків, пл.
Привокзальна, 1, , р/р №
2902 в АТ "Ощадбанк", МФО 351823) -
694,52грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комерційна фірма
"ЗАКОР М, ЛТД" ( 61052, м. Харків, пл.
Привокзальна, 1, ) на
користь державного бюджету України
(одержувач коштів - Управління
державної казначейської служби
України у Дзержинському районі м.
Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166,
, рахунок 3003, банк
одержувача - Головне управління
державної казначейської служби
України у Харківський області, МФО 851011,
код бюджетної класифікації 22030001) -
1827,00грн. судового збору.

Видати накази суду після набрання
рішенням законної сили.

В частині стягнення основного боргу у
розмірі 5332,68 грн. провадження у справі
припинити.

В частині стягнення пені розмірі
2440,49грн. - відмовити.

Повне рішення складено 16.12.2014 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/5267/14