ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2014 року Справа № 924/1265/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - судді
Карабаня В.Я.,

суддів
Жаботиної Г.В., Ковтонюк Л.В.,

у відкритому судовому засіданні за
участю представників сторін:

від позивача: Демчук О.В., дов.;

від відповідача: Доманський В.А.,
Божук А.А., дов.;

від третьої особи: у засідання не
прибули,

розглянувши касаційну скаргу
Комунального підприємства по
експлуатації теплового господарства
"Тепловик" Старокостянтинівської
міської ради

на постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
01.10.2014р.

у справі № 924/1265/13 Господарського суду
Хмельницької області

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства по
експлуатації теплового господарства
"Тепловик" Старокостянтинівської
міської ради,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача - Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації "Хмельницькгаз",

про стягнення 408723,68 грн., з яких 30916,83
грн. інфляційних втрат, 166915,45 грн. 3%
річних, 210891,40 грн. пені,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулось до
Господарського суду Хмельницької
області з позовом до Комунального
підприємства по експлуатації
теплового господарства "Тепловик"
Старокостянтинівської міської ради
про стягнення 408723,68 грн., з яких 30916,83
грн. інфляційних втрат, 166915,45 грн. 3%
річних, 210891,40 грн. пені за договором
поставки природного газу
№2011-ТКЕ/Н-(14)-(280) від 01.10.2011р.

Постановою Вищого господарського суду
України від 28.04.2014 скасовано рішення та
постанову судів попередніх інстанцій,
а справу направлено на новий розгляд до
Господарського суду Хмельницької
області.

Рішенням Господарського суду
Хмельницької області від 02.07.2014р. (суддя
Виноградова В.В.), яке залишено без змін
постановою від 01.10.2014р. (колегія суддів:
Гудак А.В., Миханюк М.В., Павлюк І.Ю.),
позов задоволено в частині стягнення з
відповідача на користь позивача 166196,54
грн. 3% річних та 25643,55грн., а в решті
позову відмовлено.

Не погодившись з вказаними судовими
рішеннями, Комунальне підприємство по
експлуатації теплового господарства
"Тепловик" Старокостянтинівської
міської ради звернулось до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій заявило
вимоги про їх скасування та відмову в
задоволенні позову. Касаційна скарга
мотивована посиланням на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу,
перевіривши правильність застосування
господарськими судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суди першої та апеляційної інстанцій
встановили, що між Публічним
акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Хмельницькгаз" (постачальник) та
Комунальним підприємством "Тепловик"
(покупець) укладено договір
№2011-ТКЕ/Н-(14)-280 від 01.10.2011р. поставки
природного газу за регульованим
тарифом для вироблення теплової
енергії для потреб установ та
організацій, що фінансуються з
державного та місцевих бюджетів, а
також інших суб'єктів господарювання у
період з 01.10.2011р. до 31.12.2012р. в об'ємі 13384
тис. м3.

Розділом 2 договору сторони погодили
ціну за 1000 м3 природного газу, яка в
подальшому змінювалась додатковими
угодами. За умовами договору та
додаткової угоди оплата вартості газу,
послуг з розподілу, постачання та
цільової надбавки здійснюється
замовником грошовими коштами
наступним чином: до 10-го числа місяця
поставки -33%, до 20-го числа місяця
поставки-33%. До 30-(31-го) числа місяця
поставки -34%. Остаточний розрахунок за
фактично спожитий газ та надані
послуги з його розподілу і постачання
здійснюється Змовником до 5 числа
місяця наступного за звітним (п. 6.1
договору).

Сторони погодили, що за несвоєчасну
оплату послуг, наданих виконавцем по
постачанню та розподілу газу у строки,
зазначені в п. 6.1 договору замовник
сплачує на користь виконавця, крім суми
заборгованості, пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України за кожен
день простроченого платежу (п. 7.1
договору).

08.08.2012р. між вказаними особами укладено
додаткову угоду №-2 до договору
№-2011-ТКЕ/Н-(14)-(280), згідно з якою
названий договір вважається таким, що
припинив дію в частині передачі
природного газу з 01.09.2012р.; зобов'язання
сторін стосовно взаємних розрахунків
за договором діють до повного
виконання сторонами цих зобов'язань.

На виконання умов вказаного договору
постачальником - Публічним акціонерним
товариством по газопостачанню та
газифікації "Хмельницькгаз" поставлено
відповідачеві природний газ на
загальну суму 11382282,99 грн. Станом на
15.10.2012р. поставлений природний газ був
оплачений відповідачем лише на суму
4410184,18 грн., а заборгованість
відповідача перед ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Хмельницькгаз" за договором
№2011-ТКЕ/Н-(14)-280 від 01.10.2011р. складала
6972098,81 грн.

Між ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Хмельницькгаз" (первісний
кредитор) та ПАТ "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(новий кредитор) укладено договір №2858
від 31.10.2012р. про відступлення права
вимоги, згідно з п. 1.1 якого первісний
кредитор передав новому кредитору
право вимоги до боржника первісного
кредитора - комунального підприємства
по експлуатації теплового
господарства "Тепловик"
Старокостянтинівської міської ради за
договором на постачання природного
газу №-2011-ТКЕ/Н-(14)-(280) від 01.10.2011р. у сумі
6972098,81 грн.

Відповідно до п. 1.2 договору про
відступлення права вимоги, крім
передачі права вимоги оплати спожитого
природного газу за зобов'язанням,
зазначеним в п. 1.1 договору, до нового
кредитора переходять права вимоги
стягнення всіх штрафних санкцій,
інфляційних витрат та відсотків,
пов'язаних з невиконанням або
неналежним виконанням боржником своїх
зобов'язань за зазначеним вище
договором. За умовами п. 2.2 договору про
відступлення права вимоги право вимоги
вважається переданим після фактичної
передачі документів, зазначених в п. 2.1
цього договору. Первісним кредитором
новому кредитору передано всі
необхідні документи та повідомлено
відповідача про нового кредитора.

Між територіальним органом Державного
казначейства в Хмельницькій області,
фінансовим управлінням Хмельницької
облдержадміністріції, Комунальним
підприємством по експлуатації
теплового господарства "Тепловик"
Старокостянтинівської міської ради,
Національною акціонерною компанією
"Нафтогаз України" укладено договір
№437/517з від 04.12.2012р. "Про організацію
взаєморозрахунків з погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, що вироблялася,
транспортувалася та постачалася
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування". За вказаним договором
позивачеві перераховано кошти в сумі
6972098,81грн.

Проте позивач нарахував відповідачеві
30916,83 грн. - інфляційних втрат, 166915,45 грн.
- 3% річних, 210891,40 грн. - пені та звернувся
до господарського суду з позовом у
даній справі щодо їх стягнення.

Зважаючи на наявність заяви
відповідача про застосування позовної
давності щодо вимог про стягнення
пені, суди відмовили в задоволенні
позовних вимог у цій частині, керуючись
положеннями ст. 258 ЦК України, яка у ч. 2
передбачає застосування позовної
давності в один рік, зокрема, до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Отже, встановивши обставини пропуску
позивачем річного строку позовної
давності, суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли правильного висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог у цій частині.

Разом з тим, встановивши обставини
порушення відповідачем умов договору
№2011-ТКЕ/Н-(14)-280 від 01.10.2011р. щодо
своєчасної оплати вартості газу тощо
та заміни кредитора у цьому
зобов'язанні на нового, до якого
перейшли права вимоги, зокрема, щодо
стягнення інфляційних витрат та
відсотків, пов'язаних з невиконанням
або неналежним виконанням боржником
своїх зобов'язань, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
правильного висновку про наявність
підстав для застосування положень ч. 2
ст. 625 ЦК України. Згідно з цією нормою
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

При цьому дослідивши надані позивачем
розрахунки, суди дійшли висновку про
задоволення позовних вимог у цій
частині лише в розмірі 25643,55 грн.
інфляційних втрат та 166196,54 грн. 3%
річних, оскільки позивачем помилково
включено день фактичної сплати суми
заборгованості в період часу, за який
здійснюється стягнення інфляційних
нарахувань та пені. До того ж позивачем
безпідставно здійснено нарахування
інфляційних на суми заборгованості за
період, що становить менше одного
місяця, тоді як найменшим періодом
визначення індексу інфляції є місяць.

Заперечуючи проти позовних вимог,
відповідач доводив, що зобов'язання за
договором №2011-ТКЕ/Н-(14)-280 є припиненими
у зв'язку з укладенням договору №437/517з
"Про організацію взаєморозрахунків з
погашення заборгованості з різниці в
тарифах на теплову енергію, що
вироблялася, транспортувалася та
постачалася населенню, яка виникла у
зв'язку з невідповідністю фактичної
вартості теплової енергії тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування", який, за його доводами,
є новацією стосовно зобов'язання за
договором №2011-ТКЕ/Н-(14)-280.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України
"Про теплопостачання" державна
підтримка у сфері теплопостачання
надається відповідно до обсягів
коштів, передбачених законом про
Державний бюджет України та місцевими
бюджетами на відповідний рік, а також
коштів на проведення науково-дослідних
робіт з удосконалення систем
теплопостачання та енергозбереження.

Статтею 23 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2012 рік" передбачено,
що перерахування субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах на теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування, здійснюється у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 11.06.2012р. №517 затверджено Порядок та
умови надання у 2012 році субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах на теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування.

Ці Порядок та умови визначають
механізм перерахування і надання у 2012
році субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування (далі - заборгованість)
(п. 1.1 Порядку).

Згідно з п. 4 цього Порядку підставою
для проведення розрахунків з погашення
заборгованості є договір про
організацію взаєморозрахунків, який
укладається підприємствами, що
виробляють, транспортують та
постачають теплову енергію населенню
або надають населенню послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення (далі - надавачі послуг),
та іншими учасниками розрахунків з
погашення заборгованості (далі -
учасники розрахунків), у тому числі у
разі заміни сторони у зобов'язанні під
час здійснення розрахунків за
придбану/реалізовану на оптовому ринку
електричну енергію, на підставі
довідки, що підтверджує наявність в
учасників розрахунків кредиторської
та/або дебіторської заборгованості на
дату підписання такого договору.

Учасниками розрахунків є
територіальні органи Казначейства;
Міністерство фінансів Автономної
Республіки Крим, обласні, міські у м.
Києві та Севастополі фінансові
управління, фінансові управління
районних, районних у мм. Києві та
Севастополі держадміністрацій чи
структурні підрозділи з питань
фінансів виконавчих органів міських
(міст обласного значення) рад (далі -
місцеві фінансові органи); надавачі
послуг; Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", її філії,
дочірні підприємства і компанії;
суб'єкти господарювання, що здійснюють
постачання природного газу за
регульованим тарифом; підприємства, що
здійснюють передачу та постачання
електричної енергії (далі -
енергопостачальники); державне
підприємство "Енергоринок";
енергогенеруючі компанії та їх
кредитори - постачальники вугільної
продукції; державне підприємство
"Вугілля України"; вугледобувні
підприємства; Держрезерв. Кількість
сторін договору про організацію
взаєморозрахунків є необмеженою та
визначається такою кількістю
учасників розрахунків, виконання
договору якими забезпечить погашення
заборгованості та надходження до
бюджету коштів у сумі, необхідній для
її погашення. Учасниками розрахунків
можуть бути підприємства, установи,
організації та інші суб'єкти
господарювання незалежно від форми
власності. Із суб'єктами
господарювання, що здійснюють
постачання природного газу, та
енергопостачальниками проводяться
розрахунки з погашення кредиторської
заборгованості за спожиті енергоносії
(без урахування пені, штрафних та
фінансових санкцій).

Тобто законодавством передбачено
перерахування субвенції з державного
бюджету місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, а також встановлено порядок
та умови надання такої субвенції.

Водночас згідно з ч. 2 ст. 604 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється за домовленістю сторін
про заміну первісного зобов'язання
новим зобов'язанням між тими ж
сторонами (новація). З приписів
наведеної законодавчої норми
вбачається, що новація можлива лише
тоді, коли сторонами первісного і
нового зобов'язання є ті ж самі особи.

Договір №437/517з від 04.12.2012р., укладений
між Головним управлінням Державної
казначейської служби України у
Хмельницькій області, фінансовим
управлінням Хмельницької
облдержадміністріції, Комунальним
підприємством по експлуатації
теплового господарства "Тепловик"
Старокостянтинівської міської ради,
Національною акціонерною компанією
"Нафтогаз України", не є новацію щодо
договору №2011-ТКЕ/Н-(14)-280 у розумінні
вищенаведеної норми, оскільки при його
укладанні сторони не припинили
первісні зобов'язання за договором
№2011-ТКЕ/Н-(14)-280 на постачання та
розподіл природного газу для
вироблення теплової енергії, замінивши
їх новими зобов'язаннями між тими ж
сторонами, а лише організували
взаєморозрахунки із заборгованості за
природний газ.

Отже, перевіривши відповідно до ч. 2 ст.
1115 Господарського процесуального
кодексу України юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення в оскарженій постанові,
касаційна інстанція не вбачає підстав
для її скасування та задоволення
касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального
підприємства по експлуатації
теплового господарства "Тепловик"
Старокостянтинівської міської ради
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 01.10.2014р. у
справі №924/1265/13 Господарського суду
Хмельницької області - без змін.

Головуючий суддя Карабань
В.Я.

Судді
Жаботина Г.В.

Ковтонюк Л.В.