ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 р. Справа № 909/1368/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Шкіндер П.А., при
секретарі судового засідання Кучма
І.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу:

за позовом: Державне підприємство
"Енергоринок"

вул.
С.Петлюри, 27, м. Київ,01032

до відповідача: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Соларенерго"

вул. Стуса, 10, офіс 8,м.Рогатин,77000

про стягнення штрафу в сумі 21 000,00 грн.

за участю представників сторін:

Від позивача: Король А.С., (довіреність
№ 01/17-612 Д від 01.04.14 )- представник;

Від відповідача: Риженко С.В., (паспорт
серія - № МЕ 766853 від 29.09.2006р)

ВСТАНОВИВ

позивач Державне підприємство
"Енергоринок" звернулось до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовом, в
якому просить суд, стягнути з
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Соларенерго" про
стягнення штрафу в сумі 21 000,00 грн.

Представник позивача в судове
засідання з"явився, позовні вимоги
підтримує, просить суд стягнути з
відповідача 21000грн. штрафу.

Свої доводи позивач виклав у
позовній заяві, вказуючи при цьому, на:

- укладення між сторонами Договору
купівлі-продажу електроенергії № 9603/09
від 31.05.2013року та укладенням 31.05.2013року
додаткової угоди № 9604/09 від 31.05.2013року

- неналежне виконання відповідачем
взятих на себе договірних зобов"язань,
в частині впровадження та реєстрації
автоматизованої системи комерційного
обліку електроенергії (АСКОЕ) у
Головгого оператора системи
комерційного обліку Оптового ринку
електричної енергії відповідно до
Порядку реєстрації автоматизованих
систем комерційного обліку
електричної енергії на Оптовому ринку
електричної енергії України

- п.п 1,2 та 3 додаткової угоди до Договору
купівлі-продажу електроенергії № 9603/09
від 31.05.2013року

- норми ст.ст. 611 Цивільного кодексу
України., ст 231 Господарського кодексу
України

Представник відповідача, в судовому
засіданні, подав клопотання № 259 від
19.11.2014року (вх. 20493/14 від 23.12.2014року), в
якому просить зменшити суму штрафу на
50% та стягнути з відповідача 10500грн.
штрафу, мотивуючи наявністю
заборгованості перед фінансовими
кредиторами, що забезпечили
здійснення будівництва СЕС "Лазурне" по
сплаті відсотків та повернення
позичкового капіталу.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив що 31.05.2013року між Державним
підприємством "Енергоринок" та ТзОВ
"Соларенерго" укладено договір
купівлі-продажу електроенергії №9603/09.
31.05.2013року між Державним
підприємством "Енергоринок" та ТзОВ
"Соларенерго" укладено та підписано
додаткову угоду № 9/604/09 до договору ,
згідно з п.п. 1 , 2 та 3 якої передбачено:

1. відповідач зобов"язується в
термін до 10 червня 2013року впровадити
автоматизовану систему комерційного
обліку електроенергії (ділі -АСКОЕ) в
промислову експлуатацію та надати до
ДПЕ акт впровадження в промислову
експлуатацію АСКОЕ, погоджений
відповідною енергопостачальною
компаниєю, та копію свідоцтва про
метрологічну атестацію АСКОЕ.

2. відповідач зобов"язується в
термін до 31 серпня 2013року здійснити
реєстрацію АСКОЕ у Головного
оператора системи комерційного обліку
Оптового ринку електричної енергії
відповідно до Порядку реєстрації
автоматизованих систем комерційного
обліку електричної енергії на
Оптовому ринку електричної енергії
України.

3. у разі порушення відповідачем
умов п.1 та/або п.2 цієї додаткової
угоди позивач має право нарахувати
штраф у розмірі 1000грн. за кожен день
такого порушення , а відповідач в разі
нарахування позивачем штрафу ,
зобов"язується сплатити його на
користь позивача. Сплата штрафу
здійснюється відповідачем на
поточний рахунок позивача.

ТзОВ " Соларенго" порушило умови
п.п. 1 та 2 додаткової угоди від
31.05.2013року № 9604/09 до договору в частині
термінів впровадження та реєстрації
АСКОЕ у Головного оператора системи
комерційного обліку електричної
енергії на Оптовому ринку електричної
енергії України. У зв"язку з цим ДП
"Енергоринок" нарахувало ТзОВ
"Соларенго" штраф за період з 01.01.2014року
по 21.01.2014року в сумі 21000грн.

Із вимогою оплати штрафних
санкцій позивач звернувся до
відповідача з претензією від 17.03.2014року
№ 09/92-2823. Відповідач, на вимогу
позивача, штрафні санкції не сплатив.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника відповідача,
із врахуванням ст.6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, стосовно розгляду спору
впродовж розумного строку, всебічно та
повно з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши в сукупності всі докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, враховуючи
вимоги чинного законодавства, суд
вважає позов таким, що підлягає
частковому задоволенню.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст.193 Господарського
кодексу України (далі - ГК), зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цих кодексів, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Відповідно до ст.610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК) передбачає, що у разі
порушення зобов'язань настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач порушив умови договору щодо
впровадження та реєстрації
автоматизованої системи комерційного
обліку електроенергії (АСКОЕ) у
Головного оператора системи
комерційного обліку електричної
енергії на Оптовому ринку електричної
енергії України.

За порушення умов п.п. 1 та 2
додаткової угоди від 31.05.2013року № 9604/09
до договору в частині впровадження та
реєстрації АСКОЕ у Головного
оператора системи комерційного
обліку електричної енергії на
Оптовому ринку електричної енергії
України, передбачено штраф в сумі 1000
грн. за кожен день прострочки . У зв"язку
з цим ДП "Енергоринок" нарахувало ТзОВ
"Соларенго" штраф за період з 01.01.2014року
по 21.01.2014року в сумі 21000грн.

Господарський кодекс України
визначає штраф і пеню як різновид
штрафних санкцій.

Відповідно до частини 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями визначаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання чи неналежного
виконання господарського зобов'язання.

Особливості застосування штрафу
полягають у тому, що штраф обчислюється
тільки у відсотках і тільки від суми
порушеного зобов'язання; він являє
собою грошову суму, яка одноразово
виплачується порушником зобов'язання.
Основною умовою застосування штрафу є
те, що штраф може встановлюватися за
будь-яке порушення зобов'язання.

Пеня ж, у свою чергу, є неустойкою,
яка обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення виконання. Як і штраф,
пеня обчислюється тільки у відсотках і
є триваючою неустойкою, тобто грошовою
сумою, яка нараховується за кожний день
прострочення. Відмінність пені від
штрафу полягає в тому, що пеня може
встановлюватися за несвоєчасне
виконання тільки грошового
зобов'язання.

Отже з цього можна зробити
висновок, що штраф не може
нараховуватись за кожен день
прострочення платежу, оскільки це
суперечить правовій природі такого
виду неустойки.

Разом з тим у всіх випадках, коли
договірні сторони передбачають
стягнення штрафів із прив'язкою до
кількості прострочених днів і зі
збільшенням їхніх розмірів по
наростаючій, вони по суті встановлюють
пеню, оскільки пеня тим від штрафу й
відрізняється, що є не одноразовим
впливом за допущене порушення
зобов'язання, а санкцією за триваюче
порушення, розмір якого прямо залежить
від кількості днів прострочення. Тому
спроба обійти законодавче обмеження
пені подвійною обліковою ставкою НБУ,
назвавши пеню штрафом, представляється
з погляду права досить сумнівною.

Виходячи з вищевикладеного,
підтвердження факту порушення
відповідачем умов п.1 та п.2 додаткової
угоди від 31.05.2013 матеріалами справи,
визнання цього факту відповідачем,

та враховуючи вимоги статті 230
Господарського кодексу України,
статті549 Цивільного кодексу України,
суд вважає за правильне позовну вимогу
щодо стягнення 21 000,00 грн. штрафу
задовільнити частково,а саме в сумі 1000
грн.

Щодо заявленого відповідачем
клопотання про зменшення суми штрафу
суд встановив наступне.

Відповідно до частини 3 статті 83
ГПК України, господарський суд,
приймаючи рішення, має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Статтею 233 ГК України передбачено,
що у разі якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу. Якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Аналогічні положення закріплені
й у частині 3 статті 551 ЦК України,
згідно з якою розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

В обґрунтування заявленого
клопотання відповідач посилається на
тяжкий фінансовий стан товариства та
те, що нарахована позивачем сума
штрафних санкцій є значною. Коштів,
які надходять від позивача, як оплата
за куповану електроенергію у
відповідності до договору №9603/09 від
31.05.2013, не вистачає для погашення
заборгованості перед генеральним
підрядником (ТОВ "Грінтек Енерджи"),
здійснення оперативної діяльності з
регламентного обслуговування
енергетичного обладнання та
своєчасної сплати відсотків за
користування позиченими коштами.

Відповідач зазначає, що загальна
поточна заборгованість товариства
перед кредитором станом на 01.12.2014року
складає 4563,3тис.грн..

Крім того, у боржника укладені
кредитні договори , кредитне тіло яких
станом на 01.12.2014року становить 15
500,00дол. США ( згідно угоди №8/33/13-KLMV від
21.01. 2013 з відсотковою ставкою 15 % річних.
) та 110 810 000грн. ( договорів №12/09 від
12.09.2012, №288/06/12 від 07.06.2012, №19/12-11 від
19.12.2011 з відсотковою ставкою 14 %).

Невиконання зобов'язань перед ПАТ
"Златобанк" (кредитор) може призвести до
відчуження цілісного майнового
комплексу СЕС "Лазурне", оскільки воно
знаходиться в заставі на підставі
договору іпотеки №2540 від 31.05.2013.

Крім того, відповідач зазначає, що
за 11 місяців 2014року фінансовий
результат є збитковим і має від"ємне
значення у розмірі 30453,9 тис.грн.

Враховуючи приписи ст. 233 ГК
України, ст.551 ЦК України, доводи
відповідача та обставини на які він
посилається,а також ту обставину,що
судом позов задоволено частково в сумі
1000 грн. суд вважає,що клопотання
відповідача про зменшення рорзміру
штрафу не підлягая до задоволення.

Враховуючи вищевикладене, врешті
заявленої позовної вимоги про
стягнення з відповідача 20 000 грн. штрафу
слід відмовити.

Статтею 43 ГПК України
встановлено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч.1 ст.33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Судовий збір відповідно до
положень статті 49 ГПК України
покладається на відповідача у повному
обсязі, оскільки спір виник внаслідок
неправильних дій останнього.

Керуючись ст.124 Конституції
України, Конвенцією про захист прав
людини і основоположних свобод, ст.ст.
174, 193, 218, 219, 233 ГК України, ст.ст. 509, 530, 551,
610, 614, 617 ЦК України, ст.ст. 33, 43, 49, 75, ст. 82
-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Державного підприємства
"Енергоринок" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Соларенерго" про
стягнення штрафу в сумі 21000,00 грн.
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Соларенерго" (вул.
Стуса, 10, офіс 8, м.Рогатин, Рогатинський
район, Івано-Франківська область, 77000,
код 37744753) на користь Державного
підприємства "Енергоринок" (01032, м. Київ,
вул. Симона Петлюри, 27, п/р 1 в АТ
"Ощадбанк", МФО 300465, код 21515381) штраф в
сумі 1000грн.00коп ( одна тисяча грн. 00коп.)
та 1827грн. (одна тисяча вісімсот
двадцять сім грн. 00коп.) судового
збору.

Наказ видати позивачу після
набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 20000 грн. 00 коп.
штрафу - відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 23.12.2014

СУДДЯ ШКІНДЕР П.А.

Виготовлено в КП
"Діловодство спеціалізованого суду"

Бандурка В.Ю. ________________ 23.12.2014року