номер провадження справи 27/104/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2014
Справа № 908/3768/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Київська інженерна
група" (04053 м. Київ, пров. Киянівський, 3-7)

до Публічного акціонерного товариства
"Маріупольський металургійний
комбінат імені ІЛЛІЧА" (87504 Донецька
область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "ЕССА" (84500,
Донецька область м. Артемівськ,
вул. Сибірцева, 192)

про зобов'язання відповідача виконати
умови договору № 3101 від 24.10.2013 р.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: Дзюбенко Р.О., дов. б/н від
04.11.2014 р.

від відповідача: Романов В.В., дов. № 09/31
від 01.01.2014 р.

від третьої особи: не з'явився

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Київська інженерна
група", м. Київ звернулось до
господарського суду Запорізької
області з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
"Маріупольський металургійний
комбінат імені ІЛЛІЧА", Донецька
область, м. Маріуполь про зобов'язання
виконати умови договору № 3101 від
24.10.2013р., а саме: прийняти товар на суму
147 360 грн. 00 коп. згідно специфікації № 3
від 17.03.2014р., про що скласти акт
приймання-передачі товару.

Відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України № 30 від 26.11.2010р.,
протоколом автоматичного розподілу
справ між суддями від 02.10.2014р., справу
908/3768/14 передано на розгляд судді
Дроздовій С.С.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України" та ст. ст. 1, 3 Закону
України "Про здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерорестичної
операції", якщо місцевий господарський
суд знаходиться на тимчасово
окупованій території України або в
районі проведення антитерористичної
операції, то заява подається до
господарського суду за територіальною
підсудністю судових справ

Відповідно до розпорядження голови
Вищого господарського суду України
від 02.09.2014р. № 28-р розгляд
господарських справ Донецької області,
здійснюється господарським судом
Запорізької області.

Ухвалою суду від 03.10.2014р. позовну заяву
прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі № 908/3768/14,
присвоєно справі номер провадження
27/104/14 та призначено судове засідання на
05.11.2014р.

Ухвалою суду від 05.11.2014р., на підставі
ст. 27 ГПК України, до участі у справі
залучено Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "ЕССА",
Донецька область, м. Артемівськ у
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача, розгляд справи
відповідно до ст. 77 ГПК України було
відкладено на 25.11.2014р.

Ухвалою суду від 25.11.2014р. продовжено
термін вирішення справи на 15 днів, в
порядку статті 69 ч.3 ГПК України, за
письмовою заявою представника
відповідача, розгляд справи відкладено
на 04.12.2014р.

04.12.2014р. продовжено розгляд справи №
908/3768/14.

Головуючим суддею оголошено яка справа
розглядається, склад суду, та
роз'яснено представникам сторін, які
прибули в судове засідання, їх права, у
тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 04.12.2014р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги, на підставах,
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні 04.12.2014р. проти позову
заперечив на підставах викладених у
письмовому відзиві (міститься в
матеріалах справи), зазначив наступне:
24.10.2013р. між сторонами по справі
укладено договір № 3101, відповідно до
умов якого позивач зобов'язався
передати, а відповідач прийняти та
сплатити вали карданні ДАЛ-171075-А1 та
вали карданні креслення 87.20ХСБ.

Відповідно до умов пунктів 2.1., 2.2,3.3
договору кількість, якість та строки
поставки обладнання зазначаються у
Специфікаціях до договору. Відповідно
до специфікації № 3 договору сторони
узгодили передачу валів ДАЛ у
кількості 12шт. та валів СБ у кількості
14шт. Пункт 4 специфікації № 3 до
договору передбачає передачу
обладнання відповідно до узгодженого
сторонами графіку.

Сторонами було узгоджено, підписано та
скріплено печатками графік поставки до
специфікації № 3 відповідно до якого
позивач зобов'язався поставити: у
квітні 2014 року - 4 вали ДАЛ; у травні 2014
року - 5 валів ДАЛ та 7 валів СБ; у червні
2014 року - 3 вали ДАЛ та 7 валів СБ.

Пункт 9 специфікації № 3 зобов'язує
позивача виконати поставку до 24 числа
місяця зазначеного у графіку з правом
дострокової поставки (до 24 числа
місяця).

Листом № 1017 від 16.04.2014 року позивач,
всупереч узгодженої графіком
кількості на квітень 2014 року, повідомив
відповідача про готовність поставити
18.04.2014 року валів ДАЛ у кількості 12 шт.
та валів СБ у кількості - 14 шт.

Пункт 9 специфікації дозволяє позивачу
достроково, тобто до 24 числа
узгодженого графіком місяця здійснити
поставку але не будь-якій кількості яка
необхідна позивачу.

Незважаючи на грубе порушення
позивачем умов договору, відповідач
пішов йому на зустріч та листом № 110/559
від 16.04.2014р. погодився прийняти вали СБ
у кількості 14 шт. (більшій ніж узгоджено
у графіку) та взамін просив вали ДАЛ не
поставляти.

22.04.2014р. позивач всупереч умовам
договору та пропозиціям відповідача
здійснив поставку валів у кількості
яка передбачена на весь рік.

Відповідач додатково повідомив
позивача, що прийме всі вали СБ (14шт.),
або відповідно графіку на квітень лише
4 вали ДАЛ. На що позивач висунув
ультиматум про прийняття валів лише у
поставленій кількості - 26 шт.

Відповідач листом № 110/580 від 24.04.2014р.
змушений був повідомити позивача про
відмову приймання обладнання яке
поставлене у більшій кількості ніж
передбачено договором на квітень 2014
року.

Статті 689 ЦК України зобов'язує покупця
прийняти товар, крім випадків, коли він
має право вимагати заміну товару або
має право відмовитися від договору
купівлі-продажу.

Відповідно до статті 671 ЦК України, якщо
за договором купівлі-продажу переданню
підлягає товар у певному
співвідношенні за видами, моделями,
розмірами, кольорами або іншими
ознаками (асортимент), продавець
зобов'язаний передати покупцеві товар
в асортименті, погодженому сторонами.

Таким чином, позивач, здійснивши
поставку різних видів валів у квітні 2014
року, в якому лише передбачена поставка
4 валів ДАЛ, порушив умови договору щодо
асортименту товару.

Відповідач просить суд відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи у судове
засідання, відкрите 04.12.2014р. не з'явився.
Про час та місце розгляду справи був
попереджений належним чином. Поважні
причини своєї неявки суду не повідомив.
Клопотань про розгляд справи за
відсутності третьої особи або про
відкладення розгляду справи на адресу
суду не надходило.

Розглянувши матеріали та фактичні
обставини справи, оцінивши надані
докази, вислухавши представників
позивача та відповідача, суд вважає
вимоги позивача такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, способами захисту цивільних
прав та інтересів може бути - визнання
права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного
кодексу України цивільні права особа
здійснює у межах, наданих їй договором
або актами цивільного законодавства.

Цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Особа не
може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Вирішуючи спір, суд враховує
наступне. Відповідно до ст. 4-1 ГПК
України господарські суди вирішують
спори у порядку позовного провадження.

Позов - це вимога позивача про
захист порушеного або оспорюваного
суб'єктивного права чи охоронюваного
законом інтересу, яка здійснюється у
визначеній законом процесуальній
формі. Згідно з господарським
процесуальним законодавством предмет
позову це матеріально - правова вимога
позивача до відповідача, відносно якої
суд повинен винести рішення.
Матеріально-правова вимога позивача
повинна опиратися на певні обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
а саме на підставу позову.

Згідно з ст. 20 ГК України право на
захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно статті 42 Конституції України
кожен має право на підприємницьку
діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку (ст.
42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність
здійснюється суб'єктами
господарювання, підприємці мають право
без обмежень самостійно здійснювати
будь-яку підприємницьку діяльність,
яку не заборонено законом.

Господарським судом встановлено, що
24.10.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Київська інженерна
група" (постачальник) та Приватним
акціонерним товариством
"Маріупольський металургійний
комбінат імені ІЛЛІЧА" (покупець)
укладено договір № 3101 поставки (на
придбання технологічного обладнання).

Відповідно до п. 1.1 договору
постачальник зобов'язується передати,
а покупець прийняти та оплатити товар ,
на умовах, передбачених даним
договором.

Згідно п. 2.1 договору кількість,
номенклатура обладнання зазначається
в специфікаціях до даного договору, які
є його невід'ємною частиною.

Відповідно до Специфікації № 3 від
17.03.2014р. постачальник передає, а
покупець приймає та оплачує наступне
обладнання: вал карданний ДАЛ-171075-А1, 2014
року випуску, у кількості 12 шт. на суму 69
600 грн. 00 коп.; вал карданний креслення
287.20Х СБ, 2014 року випуску, у кількості 14
шт. на суму 53 200 грн. 00 коп.

Загальна вартість обладнання, у тому
числі ПДВ складає 147 360 грн. 00 коп.

Строк поставки здійснюється по
графіку.

Строк оплати поставлених ресурсів: 100 %,
протягом 30 календарних днів від дати
постачання ТМЦ.

Датою поставки вважається дата підпису
представника покупця про отримання
товару з відміткою в ТТН або видатковій
накладній, яка супроводжує товар.

Згідно п. 9 Специфікації поставка
здійснюється до 24 числа місяця,
зазначеному графіку з правом
дострокової поставки.

Відповідно до п. 3.5 договору
постачальник зобов'язаний повідомити
покупця про дату поставки обладнання
не пізніше трьох робочих днів до
запланованої дати поставки.

Листом № 1017 від 16.04.2014р. позивач
повідомив відповідача про готовність
товару до відвантаження по договору
поставки № 3101 від 24.10.2013р., Специфікації
№ 3 від 17.03.2014р., а саме: вал карданний
ДАЛ-171075-А1, 2014 року випуску, у кількості
12 шт.; вал карданний креслення 287.20Х СБ,
2014 року випуску, у кількості 14 шт.

Датою відвантаження є 18.04.2014р.

Листом № 110/559 від 16.04.2014р. відповідач
повідомив позивача про відсутність
потреби у валах карданних креслення
ДАЛ-171075-А1 та відмовою від подальшої
прийомки та оплати даних ТМЦ.

За умовами договору відповідач просив
здійснювати поставку тільки валів
карданних креслення 287.20Х СБ у
кількості 14 шт.

На лист № 110/559 від 16.04.2014р. позивач
повідомив відповідача (лист № 1021 від
17.04.2014р.) про те, що відповідно до
графіку поставки № 3 до договору № 3101
та Специфікації № 3 від 17.03.2014р., строк
поставки обладнання визначений на
24.04.2014р., з правом дострокової поставки
(п. 9 Специфікації від 17.03.2014р.) та просив
прийняти всю продукцію, оформити
довіреність на отримання обладнання та
оформити пропуск на автомобіль, який
здійснює поставку обладнання.

Отже, відповідач був належним чином
повідомлений про дату поставки та інші
відомості, пов'язані з нею, а товар був
належним чином оформлено до
відвантаження та відправлено покупцю,
що підтверджується
товарно-транспортною накладною № Р185
від 18.04.2014р. та актами здачі-прийняття
виконаних робіт (наданих послуг) № 2003189
від 22.04.2014р., № 2003200 від 23.04.2014р.

Автомобіль ГАЗЕЛЬ 3302 державний номер
АН 9017 СВ з товаром був направлений
18.04.2014р. Товар було доставлено 22.04.2014р.
близько 10 години на склад покупця за
адресою: Донецька область, місто
Маріуполь, Іллічівський район, вул.
Левченка, буд. 1.

Однак, в день поставки відповідач
відмовився від прийняття товару та
його оплати, про що складено акт № 1 від
22.04.2014р. про відмову від прийняття
готової продукції, чим порушив умови
договору № 3101 від 24.10.2013р. та у зв'язку з
чим, позивач був змушений передати
товар на зберігання ТОВ
«Машино-будівельний завод «КАНТ» (м.
Макіївка, вул. Свердлова, 25), згідно
договору зберігання продукції № 1 від
22.04.2014р. Відповідальне зберігання за
договором є безоплатним.

Отже, у зв'язку з транспортуванням
товару в місце зберігання позивачем
було понесено збитки, а саме оплачено
додаткові транспортні втрати в сумі 900
грн. 00 коп.

Листом № 110/580 від 24.04.2014р. відповідач
повідомив позивача про відмову від
подальшого приймання та оплати ТМЦ по
договору № 3101 від 24.10.2013р. (Специфікації
№ 3).

Пунктом 2.2 договору сторони визначили,
що покупець має право відмовитись від
прийняття товару в односторонньому
порядку, письмово повідомивши
постачальника за три місяці до
запланованої дати поставки.

Відповідачем не дотримано порядок
повідомлення позивача про відмову від
прийняття товару, відповідно до п. 2.2
договору №3101 від 24.10.2013р.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу
України визначено, що однією із підстав
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватись
належним чином і в установлений строк,
є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Правовідносини сторін врегульовано
договором поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України передбачено, що за
договором поставки одна сторона
-постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до частини другої статті 692
ЦК України покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару. При цьому
підписання покупцем видаткової
накладної, яка є первинним обліковим
документом та фіксує факт здійснення
господарської операції і встановлення
договірних відносин, є підставою для
виникнення обов'язку щодо здійснення
розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно у
власність другій стороні (покупцю), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно і сплатити за нього
певну грошову суму.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

За приписами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до
статті 6 цього кодексу сторони є
вільними в укладанні договору, виборі
контрагента та визначені умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України
передбачено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені частинами
першою - третьою, п'ятою та шостою
статті 203 ЦК України, саме на момент
вчинення правочину.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що
зміст правочину не може суперечити ЦК
України, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Крім того, умовами зазначеного
договору кожна із сторін прийняла на
себе певні обов'язки для його належного
виконання.

Відповідно до статті 6 Цивільного
кодексу України, сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору, згідно ч. 1
статті 627 Цивільного кодексу України.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства, на підставі
ч.1 статті 628 Цивільного кодексу
України.

Сторони досягли істотних його умов
щодо предмету, ціни, строку його дії,
тому розумінні вимог ст. 638 ЦК України,
та вимог ст. ст. 180, 181 ГК України він
вважається укладеним, а саме, подія та
прагнення сторін на його укладення
відбулося.

Позивач прийняті на себе зобов'язання
виконав належним чином та поставив
відповідачу товар, відповідно до умов
договору № 3101 від 24.10.2013р.

Відповідач порушив умови договору № 3101
від 24.10.2013р., відмовився від прийняття
та оплати товару, сторони мали право
укласти додаткову угоду до договору,
або скласти інший графік поставки
товару для належного виконання
господарських зобов'язань, але
відповідач не скористався пропозицією
щодо добровільного врегулювання спору
мирним шляхом.

Ст. 218 ГК України встановлено, що
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання, якщо не доведе, що ним
вжито усіх залежних від нього заходів
для недопущення господарського
правопорушення.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне позовні вимоги задовольнити
та зобов'язати відповідача виконати
умови договору № 3101 від 24.10.2013р., а саме:
прийняти товар на суму 147 360 грн. 00 коп.
згідно специфікації № 3 від 17.03.2014р., про
що скласти акт приймання-передачі
товару.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, ст. 34 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України, в
судовому засіданні 04.12.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на
відповідача, оскільки спір до суду
доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82, 84, 85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Київська інженерна
група", м. Київ до Публічного
акціонерного товариства
"Маріупольський металургійний
комбінат імені ІЛЛІЧА", Донецька
область, м. Маріуполь задовольнити.

Зобов'язати Публічне акціонерне
товариство "Маріупольський
металургійний комбінат імені ІЛЛІЧА"
(87504 Донецька область, м. Маріуполь, вул.
Левченка, 1, ) виконати
умови договору № 3101 від 24.10.2013р.,
укладеного між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Київська інженерна
група" (04053 м. Київ, пров. Киянівський, 3-7)
та Публічним акціонерним товариством
"Маріупольський металургійний
комбінат імені ІЛЛІЧА" (87504 Донецька
область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1), а
саме: прийняти товар на суму 147 360 (сто
сорок сім тисяч триста шістдесят) грн. 00
коп., згідно специфікації № 3 від
17.03.2014р., про що скласти акт
приймання-передачі товару.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Маріупольський
металургійний комбінат імені ІЛЛІЧА"
(87504 Донецька область, м. Маріуполь, вул.
Левченка, 1, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Київська інженерна
група" (04053 м. Київ, пров. Киянівський, 3-7,
) 1 218 (одна тисяча двісті
вісімнадцять) грн. 00 коп. судового
збору. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 09.12.2014р.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.