м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію Публічного
акціонерного товариства "Терра Банк"
до 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробниче об'єднання
гірничотранспортні системи"
2. Товариства з обмеженою
відповідальністю "АН "Траєкторія"
про стягнення 6 511 159,49 грн., -
Суддя Морозов С.М.
За участю представників сторін:
від позивача: Миронюк Д.С. (представник
за довіреністю №285 від 24.11.2014р.);
від відповідача 1: не з'явились;
від відповідач 2: Негода В.В.
(представник за довіреністю від
(представник за довіреністю від
Обставини справи:
Публічне акціонерне товариство "Терра
Банк" (надалі також - позивач), від імені
якого діє Уповноважена особа на
здійснення тимчасової адміністрації в
ПАТ "Терра Банк" - Ірклієнко Ю.П.,
призначений рішенням виконавчої
дирекції Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб від 21.08.2014р. №72 "Про
запровадження тимчасової
адміністрації у ПАТ "Терра Банк",
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробниче об'єднання
гірничотранспортні системи" (надалі
також - відповідач-1) та Товариства з
обмеженою відповідальністю "АН
"Траєкторія" (надалі також -
відповідач-2) про солідарне стягнення 6
511 159,49 грн. на підставі Кредитного
договору №КЛ/13/34 від 16.12.2013р. та
Договору поруки №П/13/34 від 10.02.2014р., з
яких: 6 000 000,00 грн. - строкова
заборгованість по кредиту; 351 534,24 грн. -
заборгованість по процентам; 9 625,25 грн. -
пеня; 150 000,00 грн. - штраф.
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач-1 є
боржником за зобов'язаннями за
Кредитним договором, оскільки не
сплатив у строки передбачені договором
суму тіла кредиту та відсотки по ньому,
а відповідач-2 є поручителем за
Договором поруки за невиконання
відповідачем-1 своїх обов'язків по
Кредитному договору.
Відповідачем-2 надано відзив на позовну
заяву, відповідно до якої зазначає, що
згідно з положеннями п. 4.1.3. Постанови
Пленуму ВГСУ №1 від 24.11.2014р. «Про деякі
питання практики вирішення спорів, що
виникають з кредитних договорів» якщо
в договорі поруки передбачено
субсидіарну відповідальність
поручителя, то господарським судам
необхідно виходити з того, що кредитор
зобов'язаний спочатку пред'явити
вимогу до боржника, а у разі
незадоволення цієї вимоги боржником
вправі вимагати виконання зобов'язання
від поручителя. Отже, на думку
відповідача-2, позивачем не надано
жодних доказів на підтвердження того,
що він використав усі передбачені
законодавством варіанти вирішення
даного питання з боржником, до того як
подав позов про стягнення
заборгованості з відповідача-2.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.10.2014р., в справі було
порушено провадження суддею Морозовим
було призначено на 18.11.2014р.
В судове засідання 18.11.2014р.
представники від відповідача-1 та від
відповідача-2 не з'явились, про час та
місце судового засідання
повідомлялись належним чином, розгляд
справи відкладено до 02.12.2014р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.12.2014р. розгляд справи
В судове засідання 09.12.2014р. представник
відповідача1 не з'явився, про час та
місце судового засідання повідомлявся
належним чином, розгляд справи було
відкладено до 16.12.2014р.
В судове засідання 16.12.2014р.
представники від відповідача-1 не
Представником відповідача-2 в судовому
засіданні було заявлено клопотання про
залучення до участі в справі у якості
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору ТОВ «Солід -Плюс», який є
майновим поручителем.
Відповідно до частини першої статті 27
Господарського процесуального кодексу
України треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору,
можуть вступити у справу на стороні
позивача або відповідача до прийняття
рішення господарським судом, якщо
рішення з господарського спору може
вплинути на їх права або обов'язки щодо
однієї з сторін. Їх може бути залучено
до участі у справі також за клопотанням
сторін, прокурора.

Дослідивши обставини справи, судом
встановлено відсутність підстав для
задоволення клопотання відповідача-2
про залучення до участі в справі в
якості третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору ТОВ «Солід-Плюс»
з огляду на те, що обставин, на які
посилається відповідач в своєму
клопотанні, не є достатніми доказами в
підтвердження необхідності такого
залучення.

Представником відповідача-2 також
подано до суду клопотання зупинення
провадження у справі, яке мотивоване
тим, що суддею Прокопенко Л.В. порушено
провадження в справі №910/26700/14 за
позовом ТОВ «АН «Траєкторія» до ПАТ
«Терра Банк» про визнання недійсним
договору поруки №П/13/34 від 10.02.2014р. та
суддею Мельник В.І. порушено
провадження у справі №910/26701/14 за
позовом ТОВ «АН «Траєкторія» до ПАТ
«Терра Банк» про застосування
нікчемності правочину, а саме
Кредитного договору №КЛ/13/34 від 16.12.2013р.
Розгляд зазначених справ, на думку
відповідача-2 унеможливлює розгляд
даної справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом, а також у разі звернення
господарського суду із судовим
дорученням про надання правової
допомоги до іноземного суду або іншого
компетентного органу іноземної
держави.

Відповідно до п. 3.16 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", пов'язаною з даною
справою є така інша справа, у якій інший
суд встановлює обставини, що впливають
чи можуть вплинути на подання і оцінку
доказів у даній справі; в тому числі
йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення (частини друга -
четверта статті 35 ГПК).

Однак, відповідачем-2 не надано суду
доказів, що у провадженні
Господарського суду міста Києва
перебувають справи про визнання
недійсним договору поруки №П/13/34 від
10.02.2014р. та про застосування наслідків
нікчемності Кредитного договору
№КЛ/13/34 від 16.12.2014р. Згідно наданої до
матеріалів справи незавіреної копії
Ухвали про порушення провадження
№910/26701/14 від 02.02.2014р. не встановлюється
до якого саме правочину заявлено
вимогу про застосування наслідків
нікчемності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що клопотання відповідача-2
про зупинення провадження у справі
№910/23396/14 не підлягає задоволенню.

Судом також враховано, що відповідно до
п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників
сторін не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст.
6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
строку.

Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005р. у справі «Смірнова проти
України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду
України головам апеляційних судів
України №1-5/45 від 25.01.2006р., у
цивільних, адміністративних і
господарських справах перебіг
провадження для цілей статті 6
Конвенції розпочинається з моменту
подання позову і закінчується
винесенням остаточного рішення у
справі.

Критерії оцінювання «розумності»
строку розгляду справи є спільними для
всіх категорій справ (цивільних,
господарських, адміністративних чи
кримінальних). Це - складність справи,
поведінка заявника та поведінка
органів державної влади (насамперед,
суду). Відповідальність держави за
затягування провадження у справі, як
правило, настає у випадку
нерегулярного призначення судових
засідань, призначення судових засідань
з великими інтервалами, затягування
при передачі або пересиланні справи з
одного суду в інший, невжиття судом
заходів до дисциплінування сторін у
справі, свідків, експертів, повторне
направлення справи на додаткове
розслідування чи новий судовий
розгляд.

Всі ці обставини судам слід
враховувати при розгляді кожної
справи, оскільки перевищення розумних
строків розгляду справ становить
порушення прав, гарантованих пунктом 1
статті 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини, а збільшення
кількості звернень до Європейського
суду з прав людини не лише погіршує
імідж нашої держави на міжнародному
рівні, але й призводить до значних
втрат державного бюджету.

В судовому засіданні 16 грудня 2014 року в
справі №910/23396/13 було оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2013р. між позивачем (Банк за
Договором) та відповідачем-1
(Позичальник за Договором) був
укладений Кредитний договір №КЛ/13/34.
(надалі - Кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору
Банк відкриває Позичальнику
відновлювальну кредитну лінію (далі -
кредит або кредитна лінія) з загальним
лімітом в сумі 10 000 000,00 грн., а
Позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти за
користування кредитом в межах строку
кредитування, встановленого в пункті 1.3
цього Договору, в розмірі 23,5% річних, та
сплачувати інші платежі, передбачені
цим Договором.

У п. 1.3 Кредитного договору встановлено,
що кредитна лінія відкривається з 16
грудня 2013р. по 15 грудня 2014р. (включно,
втім Позичальник у будь-якому випадку
зобов'язаний повернути кредит у
повному обсязі в строки (терміни) - по 15
грудня 2014р. (включно) (п.п. 1.3.1, 1.3.2 п. 1.3
Кредитного договору).

Пунктом 1.2 Кредитного договору
визначено цільове використання (мета)
кредиту: для поповнення оборотних
коштів.

Цей кредит забезпечується: усім
належним Позичальнику майном та
ліквідним балансом, що буде передане в
забезпечення зобов'язань за цим
Договором в строк до 21.01.2014р. (включно).
(п. 2.1. Кредитного договору).

Пунктом 3.1 Кредитного договору
передбачено, що кредитні кошти
надаються Банком Позичальнику
окремими траншами, шляхом:

- оплати в межах сум та відповідно до
строків, визначених в п. 1.3. цього
Договору, розрахункових документів
Позичальника безпосередньо з
позичкового рахунку №6078.980,
відкритого в ПАТ "Терра Банк", код Банку
380601;

- перерахування на поточний рахунок
Позичальника №6078.980, відкритий в
"Терра Банк", код Банку 380601.

Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору
визначено, що погашення кредиту
Позичальник здійснює на рахунок
№6078.980 в ПАТ "Терра Банк", код Банку
380601, відповідно до строків, визначених
в п. 1.3 цього Договору. У разі
ненадходження платежів від
Позичальника у встановлені Договором
строки, суми непогашених у строк
платежів визнаються простроченими та
наступного банківського дня
перераховуються на рахунки
простроченої заборгованості.

Відповідно до п. 3.3 Кредитного договору
нарахування процентів за користування
кредитом по Договору здійснюється на
суми фактичного щоденного залишку
заборгованості за отриманими коштами,
виходячи з процентної ставки у розмірі,
визначеному п. 1.1 цього Договору. При
розрахунку процентів використовується
метод "факт/факт", виходячи із фактичної
кількості днів у місяці та у році.
Проценти за користування кредитом
нараховуються Банком щомісячно, в дату,
визначену Банком, але не пізніше
останнього робочого дня місяця.
Нарахування процентів здійснюється за
період з дати надання кредиту по день,
що передує останньому робочому дню
місяця, в якому надано кредит, включно,
та надалі за період з останнього
робочого дня місяця, попередньої
звітному, по день, що передує
останньому робочому дню звітного
місяця, а при погашенні кредиту по день,
що передує дню погашення кредиту. В
грудні місяці у зв'язку з завершенням
календарного року проценти
нараховуються по 31 грудня включно.

Відповідно до п. 3.4 Кредитного договору
проценти за користування кредитом
сплачуються Позичальником щомісячно,
не пізніше п'ятого календарного дня
місяця наступного за місяцем
нарахування, а також в день закінчення
строку, на який надано кредит, у
відповідності з п. 1.3 цього Договору, в
день повного погашені заборгованості
по кредиту, або в день дострокового
погашення заборгованості по кредиту на
рахунок №6078.980, відкритий в ПАТ
"Терра Банк", код Банку 380601.

За користування кредитними коштами, що
не повернуті в строки/терміни,
передбачені цим договором (прострочена
заборгованість), процентна ставка
встановлюється в розмірі 33,5% річних
(проценти за понадстрокове
користування кредитом). Нарахування
процентів за користування кредитними
коштами, що не повернуті
строки/терміни, передбачені цим
договором (проценти за понадстрокове
користування кредитом), здійснюється
на суму фактичного щоденного залишку
простроченої заборгованості по
кредиту, виходячи з процентної ставки,
зазначеної в першому абзаці цього
пункту Договору. Проценти за
понадстрокове користування кредитом
нараховуються Банком щомісячно в дату,
визначену Банком, але не пізніше
останнього робочого дня місяця.
Проценти нараховуються за період з
дати виникнення простроченої
заборгованості по кредиту по день, що
передує останньому робочому дню
місяця, в якому виникла така
заборгованість (або до дня погашення
простроченої заборгованості), та
надалі з дня, в якому здійснювалось
нарахування процентів в минулому
місяці, по день, що передує дню
нарахування процентів в поточному
місяці, включно та з дня попереднього
нарахування до дня погашення
простроченої заборгованості в місяці,
в якому відбулось таке погашення.
Сплата процентів за понадстрокове
користування кредитом здійснюється в
порядку та в терміни, зазначені у п. 3.4
цього договору. (п. 3.5. Кредитного
договору).

Пунктом 3.6 Кредитного договору
передбачено, що у випадку, якщо Банком
застосована до Позичальника неустойка
у вигляді пені, остання нараховується
Банком з дати виникнення обставин, що є
підставою для застосування пені, до
дати припинення цих обставин включно,
та сплачується Позичальником у
порядку, передбаченому п. 3.4. цього
Договору для нарахування та сплати
процентів, на рахунок, номер якого
повідомляється Банком Позичальнику
негайно після його відкриття.

Згідно п.п. 4.2.1, 4.2.2 Кредитного договору
Позичальник зобов'язується:
використовувати кредит за цільовим
призначенням і, у встановлені п. 1.3
цього Договору строки, повернути
отримані в межах кредитної лінії суми
кредиту; своєчасно сплачувати плату за
кредит на умовах і в порядку,
передбачених цим Договором, а також
суми передбаченої цим Договором
неустойки.

Відповідно до п. 4.3.4 Кредитного
договору Банк має право вимагати від
Позичальника (незалежно від настання
строку погашення кредиту) сплати у
повному обсязі заборгованості за
кредитом та/або процентами за
користування кредитом, та/або суми
неустойки, передбачених цим договором,
у разі настання будь-якого або всіх
випадків, зокрема: невиконання
Позичальником у строк своїх
зобов'язань по поверненню кредиту,
та/або сплаті процентів за
користування кредитом та/або по сплаті
комісійної винагороди та/або інших
зобов'язань по сплаті грошових коштів,
передбачених цим Договором.

Договором про внесення змін та
доповнень №1 від 30.12.2013р. до Кредитного
договору сторони домовились викласти
п. 2.1. Кредитного договору в наступній
редакції: «Цей кредит забезпечується:
заставою майнових прав на грошові
кошти, які належать майновому
поручителю - Товариству з обмеженою
відповідальністю «Солід-Плюс», в сумі 10
000 000,00 грн., що розміщені на вкладному
(депозитному) рахунку №8343 в ПАТ
«Терра Банк», код Банку 380601 у
відповідності з умовами Договору
банківського вкладу №50/Д/13/12/26-18
«Пунктуальний» від 26.12.2013р., укладеного
між Банком та майновим поручителем.

В забезпечення виконання кредитних
зобов'язань відповідачем-1, між Банком
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "АН "Траєкторія"
(Поручитель, відповідач-2) укладено
Договір поруки №П/13/34 від 10.02.2014р.
(надалі - Договір поруки).

У відповідності до п. 1.1. Договору
поруки поручитель зобов'язується
відповідати перед кредитором за
виконання ТОВ "Виробниче об'єднання
гірничотранспортні системи" (боржник)
його зобов'язань за Кредитним
договором №КЛ/13/34 від 16.12.2013р.,
укладеним між кредитором і боржником, а
також усіх додаткових угод до нього,
які можуть бути укладені до закінчення
строку його дії (Основний договір)
включаючи зобов'язання із повернення
отриманих грошових коштів (суми
кредиту), сплати процентів за
користування кредитними коштами,
комісій, пені, інших штрафних санкцій,
відшкодування збитків, тощо. Строк,
порядок палання та повернення кредиту,
нарахування та сплати процентів,
комісій визначено Основним договором.

В разі порушення боржником своїх
зобов'язань за Основним договором
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники. За Основним договором
поручитель відповідає перед
кредитором в тому ж обсязі, що й
боржник. Поручитель підтверджує, то він
ознайомлений із змістом Основного
договору (п. 1.2., п. 1.3., п. 1.4. договорів
поруки).

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги,
вказує, що відповідач-1 своїх
зобов'язань за Кредитним договором
належним чином не виконував.

При зверненні з позовом до суду позивач
зазначив, що на виконання пунктів 1.1, 1.2,
1.3 Кредитного договору відкрив
відповідачу відновлювальну відкличну
кредитну лінію з загальним лімітом в
сумі 10 000 000,00 грн. (кредит) на поповнення
обігових коштів строком до 15.12.2014р. зі
щомісячною сплатою 23,5% річних за
користування Кредитом. Позивач надав
відповідачу кредит шляхом оплати в
межах сум розрахункових документів
відповідача безпосередньо з
позичкового рахунку №6048.980 та
шляхом перерахування коштів на
поточний рахунок відповідача-1
№6048.980, відкритий у позивача, що
підтверджується доданими до позовної
заяви виписками по особовим рахункам з
16.12.2013р. по 16.09.2014р.

Нараховані проценти відповідач
зобов'язався сплачувати щомісячно, не
пізніше п'ятого календарного дня
місяця наступного за місяцем
нарахування, а також в день закінчення
строку, на який надано кредит, або в
день дострокового погашення
заборгованості по кредиту на рахунок №
7190.980, відкритий в ПАТ "ТЕРРА БАНК"
(п. 3.4 Кредитного договору).

Однак, в порушення умов Кредитного
договору, відповідач прострочив сплату
нарахованих процентів по кредиту на
строк більше одного місяця.

Позивач також зазначив, що у зв'язку з
настанням передумов для припинення
кредитування відповідача, визначених
п. 4.3.4 Кредитного договору, зокрема,
простроченням сплати чергових
платежів по нарахованих процентах
більш ніж на один місяць, та з метою
дострокового повернення всієї наявної
заборгованості за кредитом та
нарахованими процентами, 28.08.2014р.
відповідачу-1 було направлено вимогу
№27.08.2014/31-Вих від 27.08.2014 р. про
дострокове погашення всієї наявної
заборгованості за Кредитним договором.

Втім, отримана відповідачем-1 15.09.2014р.
вимога, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення,
залишилась невиконаною відповідачем, а
заборгованість непогашеною.

Також, позивач, звернувся з вимогою до
відповідача-2 (№19.09.2014/23-Вих від 19.09.2014 р.)
про виконання солідарного обов'язку та
погашення боргу.

За розрахунком позивача
заборгованість відповідача1 за
Кредитним договором станом на 16.09.2014
року складає: 6 000 000,00 грн. - строкова
заборгованість по кредиту, 351 534,24 грн. -
заборгованість по процентам, 9 625,25 грн. -
пеня за несвоєчасну сплату процентів,
150 000,00 грн. - штраф.

Проаналізувавши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають повному задоволенню з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного
кодексу України (надалі - ЦК України)
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України
передбачено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, між
сторонами укладений договір, який за
своєю правовою природою є кредитним
договором, а тому саме умови укладеного
сторонами Кредитного договору та
відповідні положення статей
параграфів 1, 2 глави 71 підрозділу І
розділу III ЦК України, регулюють права
та обов'язки сторін, що виникають при
одержанні та поверненні кредиту.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
("Позика") глави 71 ЦК України, якщо інше
не встановлено параграфом 2 цієї глави
і не випливає із суті кредитного
договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові),
зокрема, грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики).

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України,
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивач на виконання пунктів 1.1, 1.2, 1.3
Кредитного договору відкрив
відповідачу відновлювальну відкличну
кредитну лінію з загальним лімітом в
сумі 10 000 000,00 грн. (кредит) на поповнення
обігових коштів строком до 15.12.2014р. зі
щомісячною сплатою 23,5% річних за
користування Кредитом. Позивач надав
відповідачу кредит шляхом оплати в
межах сум розрахункових документів
відповідача безпосередньо з
позичкового рахунку № 6048.980 та
шляхом перерахування коштів на
поточний рахунок Відповідача №
6048.980, відкритий у позивача, що
підтверджується доданими до позовної
заяви виписками по особовим рахункам з
16.12.2014р. по 16.09.2014р.

Матеріалами справи також
підтверджується, що в порушення умов п.
3.4 Кредитного договору, відповідач не
виконав зобов'язання щодо своєчасної
оплати нарахованих процентів за
користування кредитом та прострочив
сплату нарахованих процентів по
кредиту на строк більше одного місяця.

Згідно із ст. 14 ЦК України, цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу
України визначено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до п. 4.3.4 Кредитного
договору Банк (позивач) має право
вимагати від Позичальника
(відповідача) (незалежно від настання
строку погашення кредиту) сплати у
повному обсязі заборгованості за
кредитом та/або процентами за
користування кредитом, та/або суми
неустойки, передбачених цим договором,
зокрема, у разі не виконання
Позичальником у строк своїх
зобов'язань по сплаті процентів за
користування кредитом.

Таким чином, порушення відповідачем
зобов'язання щодо своєчасної оплати
нарахованих процентів за користування
кредитом, надає позивачу право
вимагати від відповідача сплати у
повному обсязі заборгованості за
кредитом та/або процентами за
користування кредитом, та/або суми
неустойки, передбачених цим договором.

Як свідчать матеріали справи, позивач,
керуючись наведеними умовами
Кредитного договору, 28.08.2014р. направив
відповідачу вимогу №27.08.2014/31-Вих від
27.08.2014р., відповідно до якої вимагав від
останнього протягом 10-ти банківських
днів погасити достроково наявну за
Кредитним договором заборгованість, а
саме: 6 000 000,00 грн. - заборгованості по
кредиту та 239 506,84 грн. - заборгованості
по процентам за користування кредитом,
які не сплачені в строк (станом на
27.08.2014р.).

Вимога позивача була отримана
відповідачем 15.09.2014р., що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, втім залишилась
невиконаною відповідачем, а
заборгованість непогашеною.

Станом на час вирішення спору по суті в
матеріалах справи відсутні, а
відповідачем не залучені до матеріалів
справи, докази на підтвердження
погашення ним строкової
заборгованості по кредиту в сумі 6 000
000,00 грн. та заборгованості по процентам
в сумі 351 534,24 грн. (станом на 16.09.2014р.).

Розрахунок вищенаведених сум
заборгованості по кредиту та
заборгованості по процентам (станом на
16.09.2014р.), доданий позивачем до позовної
заяви, визнається судом обґрунтованим.

За наведених обставин, вимоги позивача
про стягнення з відповідачів 6 000 000,00
грн. заборгованості по кредиту та 351 534,24
грн. заборгованості по процентам за
користування кредитом, суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню повністю.

Окрім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до п. 4.1.3.
Постанови Пленуму ВГСУ №1 від 24.11.2014р.
«Про деякі питання практики вирішення
спорів, що виникають з кредитних
договорів» якщо в договорі поруки
передбачено субсидіарну
відповідальність поручителя, то
господарським судам необхідно
виходити з того, що кредитор
зобов'язаний спочатку пред'явити
вимогу до боржника, а у разі
незадоволення цієї вимоги боржником
вправі вимагати виконання зобов'язання
від поручителя. У розгляді справ за
позовом кредитора до боржника та
поручителя як солідарних боржників
господарським судам слід враховувати,
що відповідно до статті 543 ЦК України
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від боржника та поручителя разом,
так і від будь-кого з них окремо. Разом з
тим, якщо кредитор подав позов до
поручителя, то останній відповідно до
абзацу першого частини першої статті 555
ЦК України зобов'язаний подати
клопотання про залучення боржника до
участі у справі.

Таким чином заперечення відповідача,
викладені у письмовому відзиві на
позовну заяву та зазначені судом вище,
спростовуються зазначеними нормами.

Суд також розглянув вимоги позивача
про стягнення з відповідачів 9 625,25 грн.
пені за несвоєчасну сплату процентів
та штрафу в розмірі 150 000,00 грн.

Кредитним договором встановлено, що
Позичальник у випадку прострочення ним
виконання зобов'язання по поверненню
Банку сум кредиту та/або процентів за
користування кредитом та/або процентів
за понадстрокове користування
кредитом, зобов'язаний сплатити суму
заборгованості з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення платежу (п. 5.2.
Кредитного договору); за порушення
визначених в цьому Договорі строків
(термінів) повернення кредиту та/або
сплати процентів за користування
кредитними коштами та/або комісійних
винагород Позичальник сплачує Банку
пеню, яка обчислюється від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу до моменту
фактичної сплати, у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діє у період прострочення
(п. 5.3. Кредитного договору); за кожний
випадок невиконання прийнятих на себе
зобов'язань, передбачених п. 4.2.
Кредитного договору, Позичальник
сплачує штраф у розмірі 0,5 % від суми
кредитної лінії (п. 5.5. Кредитного
договору).

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України №543/96-ВР від
22.11.1996 р. "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" передбачено, що платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Згідно ст. 3 вищезазначеного Закону
України, розмір пені, передбачений
статтею 1, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується.

Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений судом факт
несвоєчасної сплати процентів за
Кредитним договором, а умови пунктів 5.2,
5.3 Кредитного договору та положення
наведених правових норм, суд прийшов до
висновку, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача 9 625,25 грн. пені
за несвоєчасну сплату процентів, є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню повністю.

Пунктом 4 Оглядового листа Вищого
господарського суду України від
29.04.2013р. №01-06/767/2013 «Про деякі питання
практики застосування господарськими
судами законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» встановлено, що
чинне законодавство допускає
можливість одночасного стягнення з
учасника господарських відносин, що
порушив господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені, які не є
окремими та самостійними видами
юридичної відповідальності (див.
постанову Верховного Суду України від
27.04.2012 та постанову Вищого
господарського суду України від 12.06.2012
у справі №06/5026/1052/2011).

Отже, перевіривши наведений позивачем
розрахунок суми штрафу, суд вважає
позовну вимогу в справі №910/23396/14 про
стягнення з відповідачів штрафу в
розмірі 150 000,00 грн. обґрунтованою та
такою, що підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного
кодексу України за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного
кодексу України встановлено, що у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу
України солідарний обов'язок або
солідарна вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання

У разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Кредитор, який
одержав виконання обов'язку не в
повному обсязі від одного із
солідарних боржників, має право
вимагати недоодержане від решти
солідарних боржників. Солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
виконаний у повному обсязі (ч. ч. 1, 2 ст.
543 ЦК України).

За Договором поруки, укладеним з
відповідач 2 та Банком визначено, що у
разі порушення боржником своїх
зобов'язань за Кредитним договором
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники.

У відповідності до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Таким чином, оскільки, строк виконання
зобов'язання за Кредитним договором №
настав, а сума заборгованості у розмірі
по кредиту у розмірі 6 000 000,00 грн. та
заборгованість по процентам у розмірі
351 534,24 грн. належним чином доведена та
відповідачами не спростована,
розрахунок пені та штрафу є вірними, то
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Терра Банк"
визнаються судом обґрунтованими,
документально доведеними та такими, що
підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 44 ГПК України розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" №
719-VII від 16.01.2014 р. станом на 01.01.2014 року
мінімальна заробітна плата у місячному
розмірі становить 1218,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру справляється
судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати (1827,00 грн.)
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат (73080,00 грн.).

Ціна позову становить 6 511 159,49 грн., отже,
сума судового збору за подання даного
позову мала складати 73 080,00 грн. (60
розмірів мінімальної заробітної
плати).

Згідно ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Статтею 5 Закону України "Про судовий
збір" визначені пільгові категорії
щодо сплати судового збору, в т.ч.
уповноважена особа Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб - у справах,
пов'язаних із здійсненням тимчасової
адміністрації та ліквідації банку (п. 22
ч. 1 ст. 5). Фактично з даним позовом до
суду звернулось Публічне акціонерне
товариство "Терра Банк", від імені якого
діє Уповноважена особа на здійснення
тимчасової адміністрації в ПАТ "Терра
Банк" - Ірклієнко Ю.П., призначений
рішенням виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
21.08.2014р. №72 "Про запровадження
тимчасової адміністрації у ПАТ "Терра
Банк".

Враховуючи наведені норми, з
відповідачів стягується судовий збір в
доход Державного бюджету України в
розмірі 73 080,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, Закону
України «Про судовий збір»,
Господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
об'єднання гірничотранспортні системи"
(; 83016, м. Донецьк, вул.
Кирова, буд. 17) та Товариства з
обмеженою відповідальністю "АН
"Траєкторія" (; адреса:
03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя
Липківського, 40) на користь Публічного
акціонерного товариства "Терра Банк"
(; 01103, м. Київ, бульвар
Дружби Народів, будинок 28В) строкову
заборгованість по кредиту в розмірі 6 000
000,00 грн. (шість мільйонів гривень 00
копійок); заборгованість по процентам в
розмірі 351 534,24 грн. (триста п'ятдесят
одна тисяча п'ятсот тридцять чотири
гривни 24 копійки); пеню за несвоєчасну
сплату процентів в розмірі 9 625,25 грн.
(дев'ять тисяч шістсот двадцять п'ять
гривень 25 копійок); штраф в розмірі 150
000,00 грн. (сто п'ятдесят тисяч гривень 00
копійок).

3. Стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
об'єднання гірничотранспортні системи"
(; 83016, м. Донецьк, вул.
Кирова, буд. 17) та Товариства з
обмеженою відповідальністю "АН
"Траєкторія" (; адреса:
03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя
Липківського, 40) в доход Державного
бюджету України (, р/р
3001, одержувач Головне управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві, МФО 820019, код платежу
22030001) судовий збір в розмірі 73 080,00 грн.
(сімдесят три тисячі вісімдесят
гривень 00 копійок).

4. Після вступу рішення в законну силу
видати накази.

5. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 22.12.2014р.

Суддя
С.М.
Морозов