ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2014 р.
Справа № 922/1090/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Пелипенко Н.М., суддя Івакіна В.О.,
суддя Камишева Л.М.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників:

позивача - Пивоварова Р.В. (дов. б/н від
03.03.2014 р.)

1-го відповідача - Максимов О.М. (дов. б/н
від 29.10.2014 р.), Скринський Є.Є. (дов. б/н
від 11.12.2014 р.)

2-го відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу першого відповідача
(вх.№3700Х/1-8) на рішення господарського
суду Харківської області від 13 жовтня
2014 року у справі

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стальконструкція
ЛТД", м. Харків

до 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хайдельбергбетон
Україна", м. Кривий Ріг;

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЮФ "Консорціум", м.
Харків

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до господарського
суду Харківської області з позовом, в
якому просив стягнути з ТОВ
"Хайдельбергбетон Україна" та ТОВ "ЮФ
"Консорціум" солідарно 5000,00 грн., з ТОВ
"Хайдельбергбетон Україна" 1394697,48 грн.;
судові витрати просив покласти на
відповідачів.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 13.10.2014 р. у
справі №922/1090/14 (головуючий суддя
Жиляєв Є.М., судді Ємельянова О.О.,
Лавренюк Т.А.) позов задоволено
повністю.

ТОВ "Хайдельбергбетон Україна" з
рішенням господарського суду першої
інстанції не погодилось, звернулось до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, вважаючи, що рішення прийнято
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, з
невідповідністю висновків, викладених
у рішенні, обставинам справи. Просить
рішення господарського суду скасувати
та прийняти нове, яким в задоволенні
позову відмовити.

Позивач проти задоволення апеляційної
скарги заперечує, вважає рішення суду
першої інстанції законним та
обґрунтованим. Зокрема, зазначає, що у
діях першого відповідача наявний склад
цивільного правопорушення, внаслідок
якого позивач зазнав збитків, які
підлягають відшкодуванню особою, що їх
завдала - ТОВ "Хайдельбергбетон
Україна". Просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, рішення
господарського суду - без змін; судові
витрати просить покласти на
відповідачів.

ТОВ "ЮФ "Консорціум" апеляційну скаргу
підтримує частково, вважає, що рішення
суду першої інстанції неправомірне в
частині задоволення позовної вимоги
про стягнення солідарно з відповідачів
на користь позивача 5000,00 грн. Просить
рішення господарського суду в цій
частині змінити та частково
задовольнити позов, стягнувши 5000,00 грн.
з ТОВ "Хайдельбергбетон Україна" на
користь ТОВ "Стальконструкція ЛТД". В
іншій частині апеляційну скаргу не
підтримує, просить залишити її без
задоволення, а рішення без змін. Крім
того, просить розглянути справу за
відсутності його представника.

Колегія суддів вважає, що нез'явлення в
судове засідання представника другого
відповідача не перешкоджає розгляду
справи, тому справа розглядається
відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги та відзивів на неї, вислухавши в
судовому засіданні уповноважених
представників позивача та апелянта,
перевіривши повноту встановлення
місцевим господарським судом обставин,
що мають значення для справи,
правильність застосування норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
15.07.2013 р. між ТОВ "Стальконструкція ЛТД"
та ТОВ "Хайдельбергбетон Україна" було
досягнуто усної домовленості щодо
купівлі-продажу бетону у спрощеній
формі шляхом обміну між сторонами
рахунком-фактурою на оплату товару №
КБ-0000713 від 08.07.2013 р. на суму 383071,00 грн. (т.
1 а. с. 36) та зустрічної часткової оплати
цього рахунку на загальну суму 345312,58
грн., що підтверджується вищевказаним
рахунком-фактурою та банківськими
виписками (т.1 а. с. 37-43).

Таким чином, ТОВ "Хайдельбергбетон
Україна" зобов'язалось передати ТОВ
"Стальконструкція ЛТД" суміш бетонну
готову марки В30 М400 П4 F 100 W6 та суміш
готову бетонну марки В7.5 М100 П4 в
погодженій кількості на об'єкт - ПАТ
"Стаханівський завод технічного
вуглецю".

На виконання домовленості ТОВ
"Хайдельбергбетон Україна" передало, а
ТОВ "Стальконструкція ЛТД" прийняло 263,7
куб. м бетонної суміші готової марки В30
М400 П4 F 100 W6 на загальну суму 294 522,60 грн.,
про що свідчать видаткові накладні за
період з 22.07.2013 р. по 19.09.2013 р. (т.1 а. с. 44-66).

Товар, придбаний ТОВ "Стальконструкція
ЛТД" у ТОВ "Хайдельбергбетон Україна"
був використаний покупцем для
виконання робіт за договором
генерального підряду №175 від 17.05.2013 р.,
укладеного між ПАТ "Стаханівський
завод технічного вуглецю" (замовник) та
ТОВ "Стальконструкція ЛТД"
(генпідрядник), для улаштування
фундаментів на об'єкті ПАТ
"Стаханівський завод технічного
вуглецю" (т.1 а. с. 70-78).

Згідно порядку, передбаченому ДБН
А.3.1-5-2009 "Організація будівельного
виробництва", ДСТУ Б.В.2.7-114-2002 (ГОСТ
10181-2000) Будівельні матеріали. Суміші
бетонні. Методи випробувань", ДСТУ
Б.В.2.7-214:2009 "Будівельні матеріали.
Бетони. Методи визначення міцності за
контрольними зразками", генпідрядником
під час укладки бетону з кожної партії
здійснювався відбір контрольних
зразків.

Відібрані контрольні зразки
передавались до лабораторії ТОВ
"Енергетик", з яким у ТОВ
"Стальконструкція ЛТД" укладено
договір на надання послуг з
випробування зразків бетону.

Протоколами випробування контрольних
зразків бетону за №2433, 2273, 2502, виконаних
лабораторією ТОВ "Енергетик",
встановлено невідповідність міцності
бетону у проектному віці заявленому
класу (т.1 а. с. 67-69).

Відповідно до товаросупроводжувальної
документації клас поставленої
бетонної суміші за міцністю визначено
як В30.

Згідно із додатком А до ДСТУ Б В.2-43-96
"Бетони важкі. Технічні умови" суміш
визначеного класу повинна мати середню
міцність 392,9 кгс/см2 (39,29 МПа) з
допустимим відхиленням 1,8%.

Проте, протоколами випробування
контрольних зразків бетону
встановлено середню міцність серії
зразків: відібраних 29.07.2013 р. - 305,0кгс/см2;
відібраних 01.08.2013 р. - 198,5кгс/см2;
відібраних 05.08.2013 р. - 257,0 кгс/см2;
відібраних 10.08.2014 р. - 111,0 кгс/см2;
відібраних 14.08.2013 р. - 220,0 кгс/см2;
відібраних 23.08.2013 р. - 122,0кгс/см2;
відібраних 31.08.2013 р. - 190,5кгс/см2;
відібраних 06.09.2013 р. - 169,5кгс/см2;
відібраних 13.09.2013 р. - 239,0кгс/см2;
відібраних 18.09.2013 р. - 202,5 кгс/см2;
відібраних 19.09.2013 р. - 222,5кгс/см2;

Отже, жодна з партій бетону класу В30 не
відповідає заявленому класу міцності
відповідно до вимог ДСТУ Б В.2-43-96.

20.09.2013 р. технічним наглядом замовника
об'єкта будівництва з конструкції
фундаменту об'єкта будівництва,
улаштованого 17.08.2013 р. були випиляні
зразки бетону та проведено його
випробування в атестованій
випробувальній лабораторії ВО
"Луганськзалізобетон".

За результатами випробування
встановлено невідповідність бетону
заявленій проектній марці, оскільки
встановлено середню межу при стиску, що
дорівнює 101,85 кг/см2 .

24.09.2013 р., з метою підтвердження якості
бетону ТОВ "Стальконструкція ЛТД", як
покупцем вказаного товару, із
залученням спеціаліста Харківського
національного університету
будівництва та архітектури (ХНУБА) було
здійснено випилювання зразків бетону з
конструкції фундаменту та
випробування бетону неруйнівним
методом (т.1 а. с. 179-187).

Висновком лабораторії ХНУБА від 27.09.2013
р. встановлена невідповідність бетону
заявленій проектній марці. Причина
недоліку - використання виготовлювачем
бетонної суміші цементу заниженої
активності (т.1 а. с. 137-178).

Враховуючи вищенаведене, та те, що
усунення недоліків використання
бетону що не відповідає заявленій
проектній марці потребує розроблення
спеціального проекту, ТОВ
"Стальконструкція ЛТД" по договору
№136/13 від 24.09.2013 р. було замовлено ХНУБА
виконати креслення на підсилення
фундаментів на об'єкті ПАТ
"Стаханівський завод технічного
вуглецю".

Висновком експерта від 27.09.2013 р. надано
рекомендації щодо забезпечення
нормальної експлуатації фундаментів, а
також виконано робочі креслення
підсилення конструкцій фундаментів.

Вартість висновку про технічний стан
окремих фундаментів з рекомендаціями
які забезпечать їх нормальну
експлуатацію становила 40000,00 грн., що
підтверджується договором №136/13,
протоколом угоди про договірну ціну,
кошторисом, актом здачі-приймання
науково-технічної продукції від 31.10.2013
р., рахунком-фактурою №58, банківськими
виписками. (т.1 а. с. 179-187).

За фактом виявлених недоліків
поставленого бетону між
генпідрядником та замовником
будівництва було складено акт №1
виявлення недоліків (дефектів) в
виконаних роботах від 30.09.2013 р. за
договором підряду №175 від 17.05.2013 р. (т.1 а.
с. 79-85).

Відповідно до умов пункту 4.6 договору
генерального підряду №175 від 17.05.2013 р.
генпідрядник зобов'язується виправити
всі недоліки і дефекти у виконаній ним
роботі за власний рахунок.

З метою усунення виявлених недоліків
між ТОВ "Стальконструкція ЛТД" та ПАТ
"Стаханівський завод технічного
вуглецю" було укладено додаткову угоду
№1 від 01.10.2013 р., де сторони передбачили
порядок та строки усунення виявлених
недоліків, а також вартість таких
робіт, що була покладена на позивача як
на підрядника (т.1 а. с. 86).

На виконання додаткової угоди від
01.10.2013 р., відповідно до рекомендацій та
креслень, розроблених ХНУБА, ТОВ
"Стальконструкція ЛТД" виконало роботи,
необхідні для забезпечення нормальної
експлуатації фундаментів на загальну
суму 1040377,00 грн., що підтверджується
актом приймання-передачі виконаних
будівельних робіт за листопад 2013 року
за договором підряду №175 від 17.05.2013 р. на
усунення недоліків виконаних робіт (т.1
а. с. 109-123).

На підставі вимог статті 678 Цивільного
кодексу України ТОВ "Стальконструкція
ЛТД" відмовилось від купівлі бетону та
направило на адресу ТОВ
"Хайдельбергбетон Україна" вимогу №47
від 21.03.2014 р. про повернення грошових
коштів, сплачених за неякісний товар у
загальній сумі 294522,60 грн. (т.1 а. с. 18-23).

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ
"Стальконструкція ЛТД" оплатило
рахунок №КБ-0000713 від 08.07.2013 р. в сумі
345312,58 грн., а ТОВ "Хайдельбергбетон
Україна" на підставі вказаного рахунку
передало товар: суміші готової
бетонної марки В30 М400 П4 F 100 W6, що
виявились неякісними, та суміші
готової бетонної марки В7.5 М100 П4,
претензії щодо якості яких не
висуваються, - на загальну суму 320 514,70
грн.

Отже, ТОВ "Хайдельбергбетон Україна" не
передало покупцю товар на частину
попередньої оплати, сплачену останнім
в розмірі 24 797,88 грн.

У зв'язку з виявленням неякісної
бетонної суміші ТОВ "Стальконструкція
ЛТД" у вимозі №47 від 21.03.2014 р., вимагало
від ТОВ "Хайдельбергбетон Україна":
повернути позивачу грошові кошти,
сплачені за товар, у сумі 294 522,60 грн.,
повернути позивачу частину
попередньої оплати за товар у розмірі 24
797,88 грн., відшкодувати покупцеві
збитки, що полягають у понесених
витратах на виконання робіт по
підсиленню фундаментів об'єкта
будівництва, на загальну суму 1 040 377,00
грн., відшкодувати покупцеві вартість
робіт по наданню висновку про
технічний стан конструкцій окремих
фундаментів реакторного відділення
цеху №1 ПАТ "Стаханівський завод
технічного вуглецю" з рекомендаціями,
які забезпечують їх нормальну
експлуатацію у розмірі 40000,00 грн. (а. с.
18-21, т. 1).

Проте, ТОВ "Хайдельбергбетон Україна"
зазначену вимогу проігнорувало, кошти,
сплачені за неякісний товар у
загальній сумі 294522,60 грн. в
добровільному порядку не сплатило, що
стало підставою для звернення ТОВ
"Стальконструкція ЛТД" до
господарського суду Харківської
області з позовом про стягнення з ТОВ
"Хайдельбергбетон Україна" 1394697,48 грн.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ
"Стальконструкція ЛТД" зазначає про
наявність у діях ТОВ "Хайдельбергбетон
Україна" складу цивільного
правопорушення, внаслідок якого
позивач зазнав збитків, які підлягають
відшкодуванню особою, що їх завдала.

Крім того, позивач звернувся з вимогою
про стягнення солідарно з ТОВ
"Хайдельбергбетон Україна" та ТОВ "ЮФ
"Консорціум" 5000,00 грн., обґрунтовуючи
позов в цій частині наступним.

20.07.2013 р. між ТОВ "Стальконструкція ЛТД"
та ТОВ "ЮФ "Консорціум" було укладено
договір поруки, відповідно до умов
якого ТОВ "ЮФ "Консорціум" поручається
за виконання зобов'язань ТОВ
"Хайдельбергбетон Україна", що виникли
з договору, укладеного у спрощеній
формі на підставі рахунку-фактури
№КБ-0000713 від 08.07.2013 р. на суму 383 071,00 грн.,
в частині виконання ТОВ
"Хайдельбергбетон Україна"
зобов'язання з передання товару,
зазначеного у рахунку-фактурі, що
відповідає вимогам, що ставляться
чинними державними стандартами
України до товару такого виду, роду та
класу, а також зобов'язується нести
перед ТОВ "Стальконструкція ЛТД"
відповідальність, передбачену чинним
законодавством України, за порушення
ТОВ "Хайдельбергбетон Україна"
вказаного зобов'язання (т.1 а. с. 15-16).

Пунктом 1.2 договору поруки сторони
передбачили, що у випадку невиконання
боржником своїх зобов'язань перед
кредитором, визначених у п.1.1 цього
договору, поручитель зобов'язався
нести відповідальність солідарно з
боржником.

Задовольняючи позовні вимоги,
господарський суд, встановивши факт
наявності в діях першого відповідача
складу цивільного правопорушення,
дійшов висновку про обґрунтованість та
доведеність позову належними доказами.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 202, 205, 207 Цивільного
кодексу України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, двох або
багатостороннім правочином (договором)
є погоджена дія двох або більше сторін.
Правочин може вчинятись усно або в
письмовій формі, сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони, якщо він
підписаний сторонами.

Правочин до якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків ( ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу
України).

Згідно ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу
України, договір може бути укладений у
будь - якій формі, якщо вимоги щодо
форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші,
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Як вірно встановив місцевий
господарський суд, усна домовленість,
що виникла між позивачем та другим
відповідачем, відповідає вимогам ч. 2
ст.205 Цивільного кодексу України,
згідно з якими правочин, для якого
законом не встановлена обов'язкова
письмова форма, вважається вчиненим,
якщо поведінка сторін засвідчує їхню
волю до настання відповідних правових
наслідків. Підтвердженням такого
волевиявлення є наявність підписаних з
боку сторін первинних бухгалтерських
документів (видаткових накладних).

За своєю правовою природою, між
позивачем та другим відповідачем
виникли правовідносини щодо поставки
товару (бетону).

Статтею 268 Господарського кодексу
України встановлено, що якість товарів,
що поставляються, повинна відповідати
стандартам, технічним умовам, іншій
технічній документації, яка встановлює
вимоги до їх якості, або зразкам
(еталонам), якщо сторони не визначать у
договорі більш високі вимоги до якості
товарів.

Всупереч вимогам чинного
законодавства України, першим
відповідачем було передано позивачу
товар, який не відповідає державним
стандартам України, що ставляться до
такого виду та класу товару, у зв'язку з
чим, перший відповідач порушив
господарське зобов'язання щодо
передання товару належної якості.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу у спосіб, що
встановлений договором або законом.
Самостійним способом захисту
цивільних прав та інтересів може бути
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2
ст. 16 Цивільного кодексу України).

Частинами першою та другою ст. 22
Цивільного кодексу України
передбачено, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є витрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки) та доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушено (упущена вигода).

Згідно ст. ст. 611, 623 Цивільного кодексу
України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст. 216. ч. 2 ст. 217
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором. У сфері
господарювання застосовуються такі
види господарських санкцій:
відшкодування збитків: штрафні
санкції: оперативно-господарські
санкції. Ст. 218 Господарського
кодексу України встановлено, що
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Підставою для настання
господарсько-правової
відповідальності, передбаченої ст. 224
Господарського кодексу України, є
правопорушення, що включає в себе:
збитки, протиправність поведінки
особи, яка заподіяла збитки; причинний
зв'язок між ними; вина. Відсутність хоча
б одного елемента складу
правопорушення, за загальним правилом,
виключає настання цивільно-правової
відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 225 Господарського
кодексу України, до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються додаткові
витрати (штрафні санкції, сплачені
іншим суб'єктам, вартість додаткових
робіт, додатково витрачених матеріалів
тощо), понесені стороною, яка зазнала
збитків внаслідок порушення
зобов'язання другою стороною.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною. До складу
збитків, що підлягають відшкодуванню
особою, яка допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства: додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною: неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною.

В даному випадку, позивачем заявлено до
стягнення збитки, завдані у зв'язку з
поставкою неякісного товару в розмірі
1394697,48 грн.

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
збитків, потрібна наявність повного
складу цивільного правопорушення,
як-то: протиправна поведінка, дія чи
бездіяльність особи; шкідливий
результат такої поведінки (збитки);
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками; вина
правопорушника.

Протиправність поведінки першого
відповідача полягає у поставці товару
неналежної якості, що підтверджується:
актами про виявлення прихованих
недоліків, виявлених у продукції
(товарі) №1-13; протоколами випробування
контрольних зразків бетону № 2273, 2433, 2502;
протоколом фізико-механічних
випробувань бетону №459 від 20.09.2013 р.;
висновком ХНАУБА про технічний стан
конструкцій окремих фундаментів
реактивного відділення цеху №1 ПАТ
"Стаханівський завод технічного
вуглецю" з рекомендаціями, що
забезпечують їх нормальну
експлуатацію від 27.09.2013 р. з
кресленнями.

Протиправний зв'язок між неналежним
виконанням першим відповідачем
зобов'язання і завданими збитками
полягає в тому, що бетонна суміш
неналежної якості була укладена на
об'єкті будівництва. Підтвердженням
того, що неналежна якість бетонної
суміші, а саме її невідповідність
показників міцності вимогам
нормативним документів до готової
бетонної суміші заявленого класу,
стала наслідком збитків, понесених
позивачем, та дотримання позивачем
вимог нормативних документів (чинних
державних стандартів та державних
будівельних норм) є: копія журналу
бетонних робіт ТОВ "Стальконструкція
ЛТД" по об'єкту "Реакторне відділення
цеху №1 ПАТ "Стаханівський завод
технічного вуглецю"; протоколи
випробування контрольних зразків
бетону №2273, 2433, 2502; протоколи
фізико-механічних випробувань бетону
№459 від 20.09.2013 р.; висновок ХНАУБА від
27.09.2013 р. з кресленнями.

Згідно з частиною другою статті 623
Цивільного кодексу розмір збитків,
завданих порушенням зобов'язання,
доказується кредитором.

Розмір збитків полягає у додаткових
витратах на виявлення недоліків та
розроблення проекту (креслень) на їх
усунення, а також усунення недоліків у
підрядних роботах, виконаних за
допомогою товару (бетонної суміші), що
виявився неякісним та підтверджується:
договором №136/13 на створення (передачу)
науково-технічної продукції від 24.09.2013
р.; кошторисом до договору №136/13 ; актом
здачі-приймання науково-технічної
продукції за договором №136/13; рахунком
ХНАУБА на оплату послуг з надання
висновку за результатами проведення
випробування бетону за №58;
банківськими виписками про оплату
рахунку ХНАУБА на оплату послуг з
надання висновку за результатами
проведення випробування бетону за від
21.10.2013 р. та 04.11.2013 р.; договором
генпідряду №175 від 17.05.2013 р. та
додатковою угодою №1 до нього від 01.10.2013
р. про усунення недоліків; актом
виявлення недоліків (дефектів) у
виконаних роботах за договором
генпідряду №175; актом приймання
виконаних будівельних робіт за
листопад 2013 року (ф. кб-2в) за договором
генпідряду №175 та довідкою про
вартість виконаних будівельних робіт
(ф. кб-3); відомістю ресурсів до акту
приймання № 1 за листопад 2013 р.;
розрахунком № 1-2 загальновиробничих
витрат до акту №1 за листопад 2013 р.;
розрахунком №1-1 прямих та
загальновиробничих витрат до акту №1
за листопад 2013 р.

Колегія суддів зазначає, що позивачем
доведений як сам факт порушення першим
відповідачем зобов'язання з поставки
товару неналежної якості, так і
наявність причинного зв'язку, розмір
збитків.

Відповідно до частини 2 статті 614
Цивільного кодексу України
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання, тобто перший
відповідач. Особа є невинуватою, якщо
вона доведе, що вжила всіх залежних від
неї заходів щодо належного виконання
зобов'язання.

Проте, ані під час розгляду справи в
місцевому господарському суді, ані під
час розгляду в суді апеляційної
інстанції першим відповідачем не
наведено жодних належних обґрунтувань,
що свідчили б про вжиття всіх залежних
від нього заходів щодо належного
виконання зобов'язання та про
відсутність його вини у порушенні
зобов'язання.

З урахуванням наданих позивачем
доказів до матеріалів справи судом
встановлено, що у діях першого
відповідача наявні всі необхідні
елементи складу правопорушення.

Стосовно позовних вимог про стягнення
з ТОВ "Хайдельбергбетон Україна" та ТОВ
"ЮФ "Консорціум" солідарно 5000,00 грн.,
колегія суддів зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище, 20.07.2013 р. між
ТОВ "Стальконструкція ЛТД" та ТОВ "ЮФ
"Консорціум" було укладено договір
поруки.

Пунктом 1.2 договору поруки сторони
передбачили, що у випадку невиконання
боржником своїх зобов'язань перед
кредитором, визначених у п.1.1 цього
договору, поручитель зобов'язався
нести відповідальність солідарно з
боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя.

У зв'язку з наявним порушенням першого
відповідача, що виникли у останнього з
договору, укладеного у спрощеній формі
на підставі рахунку-фактури №КБ-0000713
від 08.07.2013 р. на суму 383071,00 грн., а також
враховуючи зобов'язання другого
відповідача нести перед позивачем
відповідальність, позивачем
обґрунтовано пред'явлено до стягнення
солідарно з відповідачів 5000,00 грн.

З огляду на наведене, господарський суд
Харківської області правомірно
задовольнив позов в цій частині.

Посилання апелянта на неналежність
вимоги позивача за №47 від 21.03.2014 р., як
доказу в підтвердження виникнення
обов'язку повернення коштів, сплачених
за неякісний товар, оскільки її було
отримано після порушення провадження у
справі, колегія суддів вважає
безпідставними та необґрунтованими з
огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звертався до ТОВ
"Хайдельбергбетон Україна" з
претензіями: №149 від 02.10.2013 р. та №187 від
28.10.2013 р., які були отримані апелянтом,
що визнається ним у відзиві на позов. У
вказаних претензіях позивач
повідомляв про розірвання договору та
вимагав повернути грошові кошти,
сплачені ним за договором, а отже строк
на повернення грошових коштів,
сплачених позивачем за неякісний
товар, на момент звернення з позовом до
суду настав.

Відповідно до вимог статті 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський у визначеному законом
порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, які мають
значення для правильного вирішення
господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Апеляційні вимоги не підтверджені
належними доказами, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, тому у суду
апеляційної інстанції відсутні
правові підстави для їх задоволення.

На підставі викладеного колегія
суддів вважає, що рішення
господарського суду Харківської
області від 13.10.2014 р. у справі №922/1090/14
прийняте при належному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи
та у відповідності до норм
матеріального і процесуального права і
підстави для його скасування відсутні,
в зв'язку з чим, апеляційна скарга
першого відповідача не підлягає
задоволенню.

Керуючись статтями 22, 85, 91, 99, 101, пунктом
1 статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого
відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 13.10.2014 р. у
справі №922/1090/14 залишити без змін.

Повна постанова складена 19.12.2014 р.

Головуючий суддя
Пелипенко Н.М.

Суддя
Івакіна В.О.

Суддя
Камишева Л.М.