м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/5109/14 08.12.14

За позовом Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "АХА Страхування"

до Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхове товариство
з додатковою відповідальністю "Глобус"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача

Возний Олексій Федорович

про відшкодування шкоди в
порядку регресу в розмірі 11099,11 грн.

Судді: Васильченко Т.В. (головуючий)

Марченко О.В.

Ломака В.С.

в присутності представників сторін:

від позивача:не з'явилися;від
відповідача: Туголукова І.В.; від
третьої особи: не з'явилися.

Суть спору: Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "АХА
Страхування" звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхове товариство
з додатковою відповідальністю "Глобус"
про відшкодування шкоди в порядку
регресу в розмірі 11099,11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем на підставі договору
добровільного страхування наземного
транспорту №59887Га/13к-03 від 15.03.2013
внаслідок настання страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди (надалі -
ДТП) виплачено страхове відшкодування
власнику автомобіля марки "Toyota Camry",
реєстраційний номер АА4003ОМ, а тому
позивачем відповідно до положень
статті 27 Закону України "Про
страхування" та статті 993 Цивільного
кодексу України отримано право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду, якою є
відповідач у справі.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 26.03.2014 порушено провадження у
справі №910/5109/14 та призначено до
розгляду.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 14.04.2014 на підставі ст. 27 ГПК
України залучено до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Возного Олексія
Федоровича та відкладено розгляд
справи.

Ухвалами господарського суду міста
Києва від 20.05.2014 у справі № 910/5109/14
призначено судову автотоварознавчу
експертизу, проведення якої доручено
Київському науково-дослідному
інституту судових експертиз та
зупинено провадження у справі.

25.06.2014 Київським науково-дослідним
інститутом судових експертиз
Міністерства юстиції України
супровідним листом №7091/14-54 від 19.06.2014
через відділ діловодства суду були
повернуті матеріали справи №910/5109/14
разом з клопотанням про надання
матеріалів, необхідних для проведення
експертизи.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 07.07.2014 розгляд справи №910/5109/14
вирішено здійснювати колегіально у
складі трьох суддів.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 07.07.2014 призначено
колегіальний розгляд справи №910/5109/14 у
наступному складі суду: Головуючий
суддя: Васильченко Т.В., судді: Любченко
М.О., Ломака В.С.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 07.07.2014 справу №910/5109/14
прийнято до провадження колегією
суддів у складі: Головуючий суддя:
Васильченко Т.В., судді: Любченко М.О.,
Ломака В.С., поновлено провадження та
призначено справу до розгляду.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 23.07.2014 зупинено провадження у
даній справі до надання висновків
судової експертизи, призначеної
ухвалою суду від 20.05.2014, проведення
якої доручено Київському
науково-дослідному інституту судових
експертиз Міністерства юстиції
України та надано згоду на проведення
експертизи за наявними в матеріалах
справи документами.

27.08.2014 Київським науково-дослідним
інститутом судових експертиз
Міністерства юстиції України
супровідним листом №7091/14-54 від 21.08.2014
через відділ діловодства суду були
повернуті матеріали справи №910/5109/14 з
повідомленням про неможливість
проведення судової експертизи, в
зв'язку з її несплатою.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 09.09.2014 поновлено провадження
у справі № 910/5109/14 та призначено
до розгляду.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 06.10.2014 справу
№910/5109/14 передано на розгляд колегії
суддів у складі: Головуючий суддя:
Васильченко Т.В., судді:
Марченко О.В., Ломака В.С., у зв'язку з
перебуванням судді Любченко М.О. у
відпустці.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 06.10.2014 справу №910/5109/14
прийнято до провадження колегією
суддів у складі: Головуючий суддя:
Васильченко Т.В., судді: Марченко О.В.,
Ломака В.С. та призначено до розгляду.

27.10.2014 відповідач, через відділ
діловодства суду, подав відзив на
позовну заяву, в якому проти позову
заперечив з підстав того, що в основу
розрахунку ціни позовної заяви
покладено рахунок-фактуру, який не є
звітом про оцінку та не містить
відомостей про коефіцієнт фізичного
зносу пошкодженого автомобіля., у
зв'язку з чим, в позові просить
відмовити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 08.12.2014 проти позову заперечив
в повному обсязі, з підстав, викладених
у відзиві на позовну заяву.

Позивач та третя особа в судове
засідання не з'явилися, про причини
неявки суду не повідомили, хоча про час
та місце розгляду справи повідомлені
своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" розпочинаючи судовий
розгляд, суддя має встановити, чи
повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка позивача та
третьої особи не перешкоджає
всебічному, повному та об'єктивному
розгляду всіх обставин справи, суд
вважає за можливе розглянути справу за
наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 08.12.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2013 між позивачем, як страховиком та
Скородумовим Геннадієм Вікторовичем,
як страхувальником було укладено
договір добровільного страхування
наземного транспорту №59887Га/13к-03,
предметом якого є майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням та розпорядженням
транспортним засобом - автомобілем
марки "Toyota Camry", реєстраційний номер
АА4003ОМ, 2007 року випуску.

Договором визначено, що до страхових
випадків відноситься, зокрема, ДТП та
вигодонабувачем є страхувальник.

Строк дії договору встановлено з 16.03.2013
по 15.03.2014.

03.09.2013 о 15 год. 40 хв. по бул. Перова, 16 в м.
Києві відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участі застрахованого
автомобіля марки "Toyota Camry",
реєстраційний номер АА4003ОМ та автобусу
Богдан А091 реєстраційний номер АІ0126АА,
а саме: Возний Олексій Федорович,
керуючи транспортним засобом -
автобусом Богдан А091 реєстраційний
номер АІ0126АА, під час зміни напрямку
руху та перестроюванні праворуч, не
надав дорогу автомобілю "Toyota Camry",
реєстраційний номер АА4003ОМ під
керуванням водія Скородумова Геннадія
Вікторовича, що рухався в попутному
напрямку, що призвело до пошкодження
транспортних засобів та заподіянню
матеріальних збитків.

ДТП сталася в результаті порушення
водієм Возним Олексієм Федоровичем
вимог пунктів 10.1, 10.3 Правил дорожнього
руху України, що підтверджується
довідкою відділу ДАІ Дніпровського РУ
ГУМВС України в місті Києві № 9259187 про
дорожньо-транспортну пригоду.

Постановою Дніпровського районного
суду міста Києва від 26.09.2013 у справі
№755/22078/13-п встановлено порушення
Возним Олексієм Федоровичем вимог п.п.
10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України,
Возного Олексія Федоровича визнано
винним у скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу.

09.09.2013 власник транспортного засобу
"Toyota Camry", реєстраційний номер АА 4003 ОМ
Скородумов Геннадій Вікторович
звернувся до позивача із заявою про
виплату страхового відшкодування за
договором №59887Га/13к-03 від 15.03.2013 на
рахунок ТОВ "АВТОСАМІТ ЛТД", як особі,
яка буде здійснювати ремонт.

Згідно рахунку-фактури №С-00047675 від
11.09.2013 виставленого власнику
застрахованого транспортного засобу
ТОВ "АВТОСАМІТ ЛТД" вартість
відновлювального ремонту автомобіля
"Toyota Camry", реєстраційний номер АА 4003 ОМ
складає 12005,11 грн.

18.09.2013 позивачем був складений та
підписаний страховий акт
№1.001.13.12579/VESKO32407, згідно з яким
пошкодження транспортного засобу
автомобіля "Toyota Camry", реєстраційний
номер АА 4003 ОМ, внаслідок ДТП визнано
страховим випадком та призначено до
виплати страхове відшкодування в
розмірі 11099,11 грн.

На підставі складеного страхового акту
№1.001.13.12579/VESKO32407 Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "АХА
Страхування", виконуючи свої
зобов'язання за договором
добровільного страхування наземного
транспорту №59887Га/13к-03 від 15.03.2013,
перерахувало суму страхового
відшкодування в розмірі 11099,11 грн. на
рахунок ТОВ "АВТОСАМІТ ЛТД", що
підтверджується наявним в матеріалах
справи платіжним дорученням № 59 218
від 20.09.2013.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, до Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "АХА Страхування" перейшло в
межах виплаченої суми право вимоги до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

З матеріалів справи вбачається, що
транспортний засіб - автобус Богдан А091
реєстраційний номер АІ0126АА, яким
спричинено ДТП, що потягнуло нанесення
шкоди автомобілю "Toyota Camry",
реєстраційний номер АА4003ОМ, належить
Гамбашидзе Тетяні Андріївні та
знаходився під керуванням водія
Возного Олексія Федоровича, який
станом на момент ДТП перебував у
трудових відносинах з ТОВ "Кийтранс-2005",
що встановлено постановою
Дніпровського районного суду
м. Києва від 26.09.2013 у справі №755/22078/13-п.

Доказів того, що Возний Олексій
Федорович не мав права керування
транспортним засобом автобус Богдан
А091 реєстраційний номер АІ0126АА та
притягувався до адміністративної
відповідальності за ст. 126 КУпАП
матеріали справи не містять, а відтак,
враховуючи положення статті 62
Конституції України, що закріплюють
принцип презумпції невинуватості
особи, суд дійшов висновку, що Возний
Олексій Федорович на законних
підставах керував транспортним
засобом автобус Богдан А091
реєстраційний номер АІ0126АА.

Аналогічна правова позиція міститься в
постанові Вищого господарського суду
України №30/5009/2733/11 від 02.04.2012.

За умовами ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу
України, юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових обов'язків.

Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автобусом
Богдан А091 реєстраційний номер АІ0126АА
встановлена в судовому порядку та
повинна бути відшкодована ТОВ
"Кийтранс-2005", як роботодавцем винної у
вчиненні ДТП особи.

Під час розгляду справи встановлено, що
ТОВ "Кийтранс-2005", уклав договір
добровільного страхування наземного
транспорту оформлений полісом серії
АС№3203705 з Товариством з додатковою
відповідальністю "Страхове товариство
з додатковою відповідальністю "Глобус"
предметом якого є майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням та розпорядженням
транспортним засобом автобусом Богдан
А091 реєстраційний номер АІ0126АА, строк
дії якого з 01.07.2013 по 31.12.2013, що
підтверджено відповіддю МТСБУ, яка
надійшла на запит суду.

Згідно п.п. 1.1, 1.4 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхувальниками є юридичні
особи та дієздатні громадяни, що уклали
із страховиками договори обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності за шкоду, заподіяну
життю, здоров'ю, майну третіх осіб під
час експлуатації наземного
транспортного засобу, а особи,
відповідальність яких застрахована, -
страхувальник та інші особи, які
правомірно володіють забезпеченим
транспортним засобом.

Отже, відповідальність за шкоду,
заподіяну майну внаслідок
експлуатації транспортного засобу -
автобус Богдан А091 реєстраційний номер
АІ0126АА, була застрахована Товариством
з додатковою відповідальністю
"Страхове товариство з додатковою
відповідальністю "Глобус".

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому, за умовами п. 12.1 ст. 12
вказаного Закону страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Вказаним договором (поліс серії АС
№3203705) передбачено, що ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну становить 50000,00 грн., франшиза - 0
грн.

Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Згідно акту виконаних робіт № від
25.01.2014, вартість відновлювального
ремонту автомобіля "Toyota Camry",
реєстраційний номер АА4003ОМ, в частині
пошкоджень, пов'язаних саме з ДТП, яка
відбулася 03.09.2013, складає 12005,11 грн., а до
позивача перейшло право зворотної
вимоги в межах виплаченої суми.

Позивач претензією №ЛВ 1978 від 10.01.2014 та
доповненням до неї №ЛВ 2344 від 07.02.2014
звернувся до відповідача з проханням
відшкодувати у порядку регресу шкоду,
заподіяну в результаті ДТП у розмірі
11099,11 грн.

Втім, відповідач відповіді на вимогу не
надав, виплату страхового
відшкодування не здійснив.

За таких обставин, враховуючи розмір
права зворотної вимоги, який перейшов
до позивача, визначені полісом серії АС
№3203705 розміри лімітів
відповідальності та франшизи (0 грн.),
суд дійшов висновку, що відповідач
зобов'язаний відшкодувати позивачу
витрати в розмірі 11099,11 грн., у зв'язку із
чим позов підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього
Кодексу кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідач під час розгляду справи не
надав суду належних та допустимих
доказів, які б спростовували заявлені
позовні вимоги, а доводи відповідача
про те, що в матеріалах справи
відсутній звіт про оцінку майна з
визначенням розміру матеріального
збитку, завданого власнику
застрахованого автомобіля під час ДТП,
а рахунок-фактура, який покладений в
основу розрахунку ціни позовної заяви
не містить в собі відомостей про
коефіцієнт фізичного зносу
пошкодженого автомобіля, не
приймаються судом до уваги з огляду на
наступне.

Відповідно до п. 36.4 ст.36 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Таким чином, особою, відповідальною за
завдані у даному випадку збитки, згідно
з положеннями вказаного Закону, в
межах, передбачених договором
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності, є саме відповідач.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня
узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має право
на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його. Якщо відшкодування
витрат на проведення відновлювального
ремонту пошкодженого майна
(транспортного засобу) з урахуванням
зносу здійснюється безпосередньо на
рахунок потерпілої особи (її
представника), сума, що відповідає
розміру оціненої шкоди, зменшується на
суму визначеного відповідно до
законодавства податку на додану
вартість. При цьому доплата в розмірі,
що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту. Якщо у
зв'язку з відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
страховик (МТСБУ) не може оцінити її
загальний розмір, виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється у розмірі шкоди, оціненої
страховиком (МТСБУ). Страховик має
право здійснювати виплати без
проведення експертизи (у тому числі
шляхом перерахування коштів особам,
які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна), якщо за
результатами проведеного ним огляду
пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір та
спосіб здійснення страхового
відшкодування і не наполягають на
проведенні оцінки, експертизи
пошкодженого майна; у разі невизнання
майнових вимог заявника або з підстав,
визначених статтями 32 та/або 37 цього
Закону, - прийняти вмотивоване рішення
про відмову у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати)
(п.36.2 ст.36 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
наземних транспортних засобів").

Зі змісту вказаних приписів
вбачається, що обов'язок з визначення
причин настання страхового випадку та
визначення розміру збитків, завданих
майну потерпілої особи, покладається
на страховика, який здійснив
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власника наземного транспортного
засобу, тобто на відповідача.

Втім, відповідач не скористався своїм
правом проведення оцінки з визначення
розміру матеріального збитку,
завданого майну потерпілої особи в ДТП,
яка відбулася 03.09.2013, після отримання
від позивача вимоги про здійснення
відповідної виплати, або під час
розгляду справи.

У свою чергу, відсутність вказаних дій
з боку відповідача не позбавляє
позивача права на отримання
відшкодування в межах понесених ним
витрат у вигляді виплати страхового
відшкодування.

Як зазначалося вище, до страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором майнового страхування,
переходить право вимоги до страховика,
який здійснив обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власника транспортного засобу, у
розмірі виплаченого страхового
відшкодування. Отже, визначальним
моментом для звернення з такою вимогою
є сам факт виплати страхового
відшкодування за договором майнового
страхування.

Здійснення позивачем виплати
страхового відшкодування в сумі 11099,11
грн. (на підставі рахунку-фактури особи,
яка здійснювала ремонт) на користь
страхувальника не суперечить вимогам
ст. 29 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", оскільки,
вказаний закон не поширюється на
правовідносини, що виникли за
договором добровільного страхування
наземного транспорту №59887Га/13к-03 від
15.03.2013, а Закон України "Про страхування"
відповідних застережень не містить.

Відтак, оскільки з приписів
вищевказаних норм Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" вбачається, що обов'язки,
пов'язані з оцінкою шкоди, не
стосуються позивача (страховика за
договором добровільного страхування
наземного транспорту), дії якого не
регулюються цим Законом, у суду
відсутні підстави перекладати на
позивача обов'язки відповідача, який є
страховиком за полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

До того ж, вказаним Законом не
передбачено обов'язкового проведення
суб'єктами оціночної діяльності
незалежної професійної оцінки шкоди,
завданої транспортному засобу
внаслідок ДТП, тобто необхідність
відшкодування шкоди не ставиться у
залежність від проведення такої
оцінки, а під оціненою шкодою в ньому
розуміється передусім шкода, оцінена
страховою компанією.

При цьому, доказом фактично здійснених
позивачем витрат по виплаті страхового
відшкодування, які (витрати) виникли
внаслідок ДТП є платіжне доручення №
59218 від 20.09.2013 та акт виконаних робіт
№ від 25.01.2014, а звіт про оцінку
транспортного засобу є лише попереднім
оціночним документом, в якому
зазначається про можливу, але не
кінцеву суму, що витрачена на
відновлення транспортного засобу.

Отже, враховуючи положення ч. 1 ст. 990 ЦК
України та ст.ст. 25, 26 Закону України
"Про страхування", сама по собі
відсутність звіту про оцінку витрат,
пов'язаних з відновленням
транспортного засобу, не є підставою
для відмови у виплаті страхового
відшкодування за умови підтвердження
розміру оціненої шкоди іншими доказами
по справі, чим повністю спростовуються
доводи відповідача про недоведеність
розміру збитків, які ґрунтуються
виключно на відсутності складеного
відповідним експертом звіту про оцінку
майна, як обов'язкового документу, що
відповідно до Методики визначає
відновлювальну вартість пошкодженого
транспортного засобу з урахуванням
коефіцієнта фізичного зносу.

Аналогічна правова позиція міститься в
постановах Вищого господарського суду
України від 15.01.2013 у справі №5011-72/9778-2012,
від 30.01.2013 у справі №5011-35/11156-2012, від
13.05.2013 у справі №5011-50/17051-2012, від 14.05.2013 у
справі №5011-50/17049-2012, від 30.07.2013 у справі
№910/3655/13 та інших.

З урахуванням вищевикладеного,
оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог, в повному
обсязі з покладенням судового збору на
відповідача, в порядку ст. 49 ГПК
України.

Керуючись ст. ст. 43 , 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82,84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхове товариство
з додатковою відповідальністю "Глобус"
(01010, м. Київ, вул. Андрія Іванова, буд.
21/17, кв. 1, ідентифікаційний код 20448234) на
користь Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування" (04070 м. Київ, вул.
Іллінська, буд.8, ідентифікаційний код
20474912) суму страхового відшкодування у
розмірі 11099 (одинадцять тисяч
дев'яносто дев'ять) грн. 11 коп. та 1827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. судового збору, видати наказ
позивачу після набрання рішенням суду
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 11.12.2014.

Головуючий суддя
Т.В.Васильченко

судді
О.В.Марченко

В.С.Ломака