м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/20472/14 10.12.14Суддя
Господарського суду міста Києва
Підченко Ю.О.

За участю секретаря судового засідання
Швеця С.С.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Білицький завод
"Теплозвукоізоляція"

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Корост-Беп"

про стягнення безпідставно
отриманих грошових коштів в сумі 360 559,98
грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Рижова Т.Ю. - юрисконсульт

від відповідача: не з'явився

За клопотанням позивача, з метою
надання додаткових доказів,
витребування від учасників судового
процесу додаткових матеріалів, які
підлягають належної правової оцінки,
строк слухання спору по даній справі
було продовжено додатково на 15
(п'ятнадцять днів), що відповідає
вимогам частини 3 статті 69 ГПК України
і знайшло своє відображення у
процесуальних документах суду.

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне
товариство "Білицький завод
"Теплозвукоізоляція" звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовними вимогами до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Корост-Беп" про стягнення безпідставно
отриманих грошових коштів в сумі 259 898,80
грн.

Сторін було належним чином повідомлено
про час та місце проведення судового
засідання, тому судом з урахуванням
вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені
всі необхідні умови для вирішення
спору на принципах змагальності,
рівності учасників процесу перед
законом.

Відповідач надав суду відзив на
позовну заяву в якому позовні вимоги не
визнав, просив провадження у справі
припинити.

З'ясувавши фактичні обставини справи,
докази на їх підтвердження, виходячи з
фактів, встановлених у процесі
розгляду справи та правову норму, яка
підлягає застосуванню, заслухавши
пояснення позивача, суд встановив:

До прийняття рішення у справі, позивач
використовуючи своє право передбачене
статтею 22 ГПК України надав заяву про
збільшення розміру своїх позовних
вимог. Судом прийнято до уваги, що
згідно пункту 3.10 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.11.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" встановлено, що
стаття 22 ГПК України передбачає право
позивача збільшити або зменшити розмір
позовних вимог, відмовитись від позову
можуть бути реалізовані до прийняття
рішення судом першої інстанції.

Під збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві. Згідно з частиною третьою статті
55 ГПК України ціну позову вказує
позивач. Отже, у разі прийняття судом
зміни (в бік збільшення або зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, має місце
нова ціна позову, виходячи з якої й
вирішується спір, - з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення. Позивач
стверджує, що після порушення
провадження у даній справі ним були
отримані документи ще від одного
орендаря - Приватного підприємства
"Сітал Гласс", які підтверджують сплату
ним на користь відповідача орендних
платежів та платежів, пов'язаних з
відшкодування витрат на утримання
об'єктів оренди у сумі 100 661,18 грн.

Матеріали справи підтверджують, що
фактично відбулося збільшення розміру
позовних вимог, що відповідає вимогам
ГПК України, у зв'язку з чим, ціна позову
по даній справі дорівнює 360 559,98 грн.

Позов мотивовано тим, що рішенням
Господарського суду м. Києва від 30.10.2013
у справи № 910/20202/13 було визнано
укладеним Договір управління майном
між Приватним акціонерним товариством
"Білицький завод "Теплозвукоізоляція"
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Корост-Беп" у
редакції викладеній у резолютивній
частині цього рішення. Постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 06.03.2014 згадане
рішення суду першої інстанції у справі
№ 910/20202/13 було скасовано.

Однак, 31.10.2013 Товариство з обмеженою
відповідальністю "Корост-Беп"
здійснювало управління майном, яке
належить на праві власності позивачу.
Відповідач уклав:

з Товариством з обмеженою
відповідальністю "Чік-2005" договір
оренди нежитлових приміщень № 5/10-13,
відповідно до якого відповідач передав
в оренду виробниче приміщення
загальною площею 532 кв.м., що
знаходиться за адресою: смт
Коцюбинське, вул. Пономарьова, 7 та
виробниче приміщення загальною площею
1 000 кв.м., що знаходиться за адресою: смт
Коцюбинське, вул. Пономарьова, 7;

з Товариством з обмеженою
відповідальністю "Термпек" договір
оренди нежитлових приміщень № 10/10-13,
відповідно до якого відповідач передав
в оренду виробниче приміщення
загальною площею 2 244 кв.м., що
знаходиться за адресою: смт
Коцюбинське, вул. Пономарьова, 7;

з Приватним акціонерним товариством
"Драінвест" договір оренди нежитлових
приміщень № 16/10-13, відповідно до якого
відповідач передав в оренду виробниче
приміщення загальною площею 2 372 кв.м.,
що знаходиться за адресою: смт
Коцюбинське, вул. Пономарьова, 7;

з Приватним підприємством "Сітал Гласс"
договори оренди нежитлових приміщень
№ 8/10-13, відповідно до якого відповідач
передав в оренду офісне приміщення
загальною площею 22,1 кв.м., що
знаходиться за адресою: смт
Коцюбинське, вул. Пономарьова, 7 та
виробниче приміщення загальною площею
324 кв.м., що знаходиться за адресою: смт
Коцюбинське, вул. Пономарьова, 7.

Умовами даних договорів оренди
визначено, що вони укладені
відповідачем на підставі договору
управління майном укладеного між
Приватним акціонерним товариством
"Білицький завод "Теплозвукоізоляція"
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Корост-Беп".

Позивач стверджує, що після укладання
даних договорів оренди, відповідач
отримував від орендарів (Товариства з
обмеженою відповідальністю "Чік-2005",
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Термпек", Приватного
акціонерного товариства "Драінвест" та
Приватного підприємства "Сітал Гласс")
орендну плату, яка фактично належить
Приватному акціонерному товариству
"Білицький завод "Теплозвукоізоляція".

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Чік-2005" було сплачено
на рахунок відповідача грошові кошти в
розмірі 56 499,70 грн.; Товариством з
обмеженою відповідальністю "Термпек" -
грошові кошти в розмірі 183 771,18 грн.;
Приватним акціонерним товариством
"Драінвест" - грошові кошти в розмірі 19
627,92 грн. та Приватним підприємством
"Сітал Гласс" - грошові кошти в сумі 100
661,18 грн. Оскільки орендарі прийняли у
строкове платне користування
приміщення, які належать позивачу на
праві власності, то останній просить
суд стягнути з відповідача
безпідставно отримані ним грошові
кошти в сумі 360 559,98 грн. отримані в
результаті укладення договорів оренди.

Дослідивши правову норму, яка підлягає
застосуванню у спірних відносинах
сторін, суд дійшов висновку про
обґрунтованість доводів позивача,
виходячи із наступного.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, і припинятися відповідно
до вимог статті 599 ЦК України
виконанням проведеним належним чином.
Відповідні положення також
визначаються у частині 1 статті 193 ГК
України.

Частиною 1 ст. 133 ГК України передбачено,
що основу правового режиму майна
суб'єктів господарювання, на якій
базується їх господарська діяльність,
становлять право власності та інші
речові права - право господарського
відання, право оперативного
управління.

Згідно з ч. 1 ст. 390 ЦК України власник
майна має право вимагати від особи, яка
знала або могла знати, що вона володіє
майном незаконно (недобросовісного
набувача), передання усіх доходів від
майна, які вона одержала або могла
одержати за весь час володіння ним.
Частиною 2 даної статті визначено, що
власник майна має право вимагати від
добросовісного набувача передання
усіх доходів від майна, які він одержав
або міг одержати з моменту, коли
дізнався чи міг дізнатися про
незаконність володіння ним, або з
моменту, коли йому було вручено
повістку до суду у справі за позовом
власника про витребування майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Згідно ч. 2 цієї статті положення цієї
глави застосовуються незалежно від
того, чи безпідставне набуття або
збереження майна було результатом
поведінки набувача майна, потерпілого,
інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про, зокрема, про
повернення виконаного за недійсним
правочином та відшкодування шкоди
особою, яка незаконно набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (ч. 3 ст. 1212 ЦК України).

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін
довести ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень. Відповідно до вимог
статті 34 ГПК України визначає, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Втім ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили і
оцінюються судом в розумінні вимог
статті 43 ГПК України за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Майно розташоване за адресою: Київська
область, смт Коцюбинське, вул.
Пономарьова буд. 7 (земельна ділянка,
нерухоме майно (нежитлові приміщення,
цехи, склади тощо), обладнання,
устаткування) належать Приватному
акціонерному товариству "Білицький
завод "Теплозвукоізоляція" на праві
власності. Договір управління майном,
на підставі якого відповідач передав в
оренду приміщення за адресою: Київська
область, смт Коцюбинське, вул.
Пономарьова буд. 7, не набув чинності та
не породжує будь-які правові наслідки
ним обумовлені.

Орендарі (Товариство з обмеженою
відповідальністю "Чік-2005", Товариство з
обмеженою відповідальністю "Термпек",
Приватне акціонерне товариство
"Драінвест" та Приватне підприємство
"Сітал Гласс") користувалися
приміщеннями, згідно укладених
договорів оренди з відповідачем, яке є
власністю Приватного акціонерного
товариства "Білицький завод
"Теплозвукоізоляція", однак, сплачували
всі орендні платежі на рахунок
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Корост-Беп", про що
свідчать виписки по рахунку
відповідача з призначенням платежу -
оплата за оренду, але останній не мав
будь-яких правових підстав отримувати
орендну плату.

Факт набуття відповідачем без
достатньої правової підстави коштів у
сумі 360 559,98 грн. належним чином
доведений, документально
підтверджений і відповідачем не
спростований, тому позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
"Білицький завод "Теплозвукоізоляція"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Корост-Беп" про
стягнення безпідставно отриманих
грошових коштів у сумі 360 559,98 грн. слід
задовольнити.

Витрати по судовому збору покладаються
на відповідача у справі - Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Корост-Беп", згідно вимог ст.44, 49 ГПК
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
10.12.2014, згідно частини 2 статті 85 ГПК
України було проголошено скорочений
текст рішення, а саме його вступну та
резолютивні частини.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 390, 1212 ЦК України, ст. 133 ГК України,
ст. ст. 42, 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, частиною
другою та третьою ст. 85 ГПК України, суд
,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Білицький
завод "Теплозвукоізоляція" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Корост-Беп"
задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Корост-Беп", 04074, м.
Київ, вул. Вишгородська, буд. 28/1, , на користь:

- Приватного акціонерного товариства
"Білицький завод "Теплозвукоізоляція",
08298, Київська область, м. Ірпінь, смт
Коцюбинське, вул. Пономарьова, буд. 7,
, безпідставно отримані
грошові кошти в сумі 360 559,98 грн. та
судовий збір у розмірі 7 211,18 грн.,
видавши наказ.

3. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено - 15.12.2014 року

Суддя
Ю.О.Підченко