КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2014 р. Справа№ 910/15838/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

За участю представників осіб:

від позивача: Філіпов Я.М. - голова
правління; Бойков О.С. (представник за
довіреністю);

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи 1: Герасько М.Г.
(представник за довіреністю);

від третьої особи 2: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Житлово-будівельного кооперативу
"Теремки"

на рішення

Господарського суду м.Києва

від 16.10.2014р.

у справі № 910/15838/14 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом Житлово-будівельного
кооперативу "Теремки"

до Київської міської державної
адміністрації

за участю третіх осбі, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: Публічне
акціонерне товариство "Київенерго",
Державна казначейська служба України

про відшкодування збитків у розмірі 69
689, 66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Житлово-будівельний кооператив
"Теремки" звернувся до Господарського
суду м. Києва з позовом до Київської
міської державної адміністрації, за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: Публічне
акціонерне товариство "Київенерго",
Державна казначейська служба України
про відшкодування збитків у розмірі 69
689, 66 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 16.10.2014р. у справі №910/15838/14 в позові
відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, просить рішення
скасувати, посилаючись на те, що судом
неповністю з'ясовані обставини, що
мають значення по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач посилається на те, що внаслідок
бездіяльності відповідача по
відшкодування різниці в тарифах,
позивачем понесені реальні збитки на
загальну суму 69 689,66 грн., стягнутих з
нього на підставі рішення
Господарського суду міста Києва від
18.12.2013 р. у справі №37/741.

Апелянт зазначає, що невідповідність
висновків суду обставинам справи
полягає в тому, що суд першої інстанції
безпідставно не прийняв до уваги листи
до відповідача № 121 від 07.09.2007 року та №
160 від 19.10.2009 року та лист № 201 від 29.12.2008
року до Прокуратури з мотивів
недолучення до таких листів актів
звіряння. Зазначені листи подавалися
позивачем на підтвердження подальших
звернень та скарг, щодо
невідшкодування різниці в тарифах, а
доказом вини відповідача є відповідь
від 27.10.2009 року №519 та довідка від 10.11.2009
року №544.

Ухвалою від 07.11.2014 року порушено
апеляційне провадження у справі та
визнано явку повноважних
представників сторін в судове
засідання обов'язковою.

Ухвалою Київського апеляцйного
господарського суду від 02.11.2014 року
розгляд справи відкладено на підставі
ст. 77 ГПК України.

В судове засідання представники
відповідача та третьої особи 2 не
з"явилися, про час та місце судового
розгляду повідомлялись належним чином.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати необхідних заходів до
всебічного, повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи.

Вислухавши думку представників
позивача та третьої особи 1, дослідивши
матеріали справи, колегія приходить до
висновку про можливість розгляду
справи у відсутності представників
третіх осіб.

Розглянувши апеляційну скаргу,
заслухавши пояснення представників
позивача та третьої особи - 1,
перевіривши наявні матеріали справи,
колегія встановила наступне:

03.09.1998 р. між Акціонерною компанією
"Київенерго", правонаступником якої є
ПАТ "Київенерго", та ЖБК "Теремки" було
укладено договір на відпуск теплової
енергії у гарячій воді №540386.

Відповідно до умов даного договору
енергопостачальна організація
зобов'язується відпускати теплову
енергію у вигляді гарячої води на
потреби: опалення та вентиляцію в
період опалювального сезону, гарячого
водопостачання, а позивач
зобов'язується виконувати умови та
порядок оплати в обсягах і терміни, які
передбачені даним договором.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 18.12.2013 р. у справі №37/741 стягнуто з
ЖБК "Теремки" на користь ПАТ
"Київенерго" 49 554,80 грн. інфляційної
складової боргу, 9 037,32 грн. трьох
відсотків річних, 9 021,83 грн. пені, 1 839,71
грн. витрат на сплату державного мита
та 236,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, а всього - 69 689,66 грн.

Спір стосується наявності, на думку
позивача, підстав для покладення на
відповідача обов'язку по відшкодуванню
завданих збитків у розмірі 69 689,66 грн., у
зв'язку із порушенням зобов'язання з
відшкодування різниці в тарифах.

Позивачем вказано, що понесені ним
витрати на виконання зазначеного
рішення господарського суду міста
Києва від 18.12.2013 р. були зумовлені
несвоєчасним виконанням ним грошового
зобов'язання за договором, у зв'язку з
чим ПАТ "Київенерго" вказувало на
утворення заборгованості у розмірі 125
412,11 грн.

Однак, такі грошові кошти мали бути
сплачені Київською міською державною
адміністрацією в якості відшкодування
різниці в тарифах на підставі рішення
Київської міської ради №1027-3860 від
18.10.2007 р.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є:
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управленою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управлена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 225 ГК України
до складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: 1) протиправної
поведінки; 2) розміру збитків; 3)
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками; 4)
вини.

Отже, для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
збитків, потрібна наявність повного
складу цивільного правопорушення,
як-то: протиправна поведінка, дія чи
бездіяльність особи; шкідливий
результат такої поведінки (збитки);
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками; вина
правопорушника. Слід довести, що
протиправна дія чи бездіяльність
заподіювача є причиною, а збитки, які
виникли у потерпілої особи, - наслідком
такої протиправної поведінки. Тобто,
протиправна дія є причиною, а шкода
-наслідком протиправної дії.
Відсутність будь-якої з зазначених
ознак виключає настання
цивільно-правової відповідальності
відповідача у вигляді покладення на
нього обов'язку з відшкодування
збитків.

В обґрунтування вини Київської міської
державної адміністрації позивач
вказує на те, що обов'язок з
відшкодування ним різниці в тарифах
був покладений на нього згідно рішення
Київської міської ради №1027-3860 від
18.10.2007 р., яке ним належним чином
виконано не було.

За змістом п. 12 ст. 7 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" до
повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг, зокрема,
належить вирішення інших питань у
сфері житлово-комунальних послуг
відповідно до законів.

Відповідно до ч. 4 ст. 31 вказаного Закону
у разі встановлення органом місцевого
самоврядування тарифів на
житлово-комунальні послуги на рівні, що
унеможливлює отримання прибутку,
орган, який їх затвердив, зобов'язаний
відшкодувати з відповідного місцевого
бюджету виконавцям/виробникам різницю
між встановленим розміром цін/тарифів
та економічно обґрунтованими
витратами на виробництво цих послуг.

18.10.2007 р. Київською міською радою було
прийнято рішення №1027-3860 "Про питання
відшкодування різниці в тарифах на
житлово-комунальні послуги
житлово-будівельним кооперативам,
об'єднанням співвласників
багатоквартирних будинків та іншим
житловим організаціям незалежно від
форм власності", за змістом п. 1 якого
було вирішено відшкодувати з місцевого
бюджету м. Києва місцевим бюджетам
районних у м. Києві рад різницю в
нарахуваннях та тарифах на
житлово-комунальні послуги, в тому
числі за відшкодування енергоносіїв,
за період 2005 - 2007 років для будинків
житлово-будівельних кооперативів,
об'єднань співвласників
багатоквартирних будинків та житлових
організацій незалежно від форм
власності.

Пунктом 2 вказаного рішення було
доручено виконавчому органу Київської
міської ради (Київській міській
державній адміністрації) провести
розрахунок потреби у субвенції для
відшкодування різниці в нарахуваннях
та тарифах на житлово-комунальні
послуги, в тому числі за відшкодування
енергоносіїв, за період 2005 - 2007 років
для будинків житлово-будівельних
кооперативів, об'єднань співвласників
багатоквартирних будинків та житлових
організацій незалежно від форм
власності та внести пропозиції щодо
конкретних сум субвенцій районним
бюджетам на відшкодування різниці в
тарифах на розгляд сесії Київської
міської ради при внесенні змін до
бюджету міста м. Києва за результатами
його виконання за 9 місяців 2007 року.

Відповідно до п. 12 ст. 7, ст. 31 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" та рішення Київської міської
ради № 1027/3860 від 18.10.2007 року Київська
міська рада вирішила відшкодувати з
місцевого бюджету міста Києва місцевим
бюджетам районних у місті Києві рад
різницю в нарахуваннях та тарифах на
житлово-комунальні послуги, в тому
числі за відшкодування енергоносіїв за
період 2005-2007 років для будинків
житлово-будівельних кооперативів,
об'єднань співвласників
багатоквартирних будинків та житлових
організацій незалежно від форм
власності.

При цьому, відшкодування різниці в
тарифах мало відбуватися на підставі
трьохсторонніх актів між ЖБК "Теремки",
ПАТ "Київенерго" та водопостачальною
організацією.

Як вбачається із рішення
Господарського суду міста Києва від
18.12.2013 р. у справі №37/741, заборгованість
позивачем перед ПАТ "Київенерго" станом
на момент звернення останнього до суду
становила 125 412,11 грн., яка утворилася у
період з 01.09.2006 р. по 01.09.2009 р.

Матеріали справи не містять, а
позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
факту звернення позивача як до
Київської міської державної
адміністрації, так і до Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації із вимогою про
відшкодування різниці в тарифах у
спірний період.

Колегія погоджується з місцевим судом
стосовно того, що листи ЖБК "Теремки" не
приймаються судом до уваги в якості
належних доказів звернення позивача до
відповідача про відшкодування різниці
в тарифах, оскільки до листів №121 від
07.09.2007 р. та №160 від 19.10.2009 р. позивачем не
було додано відповідні трьохсторонні
акти, а лист №210 від 29.12.2008 р. був
відправлений на ім'я заступника
прокурора Голосіївського району міста
Києва.

З огляду на викладене колегія
приходить до висновку, що у період, за
який з позивача було стягнуто грошові
кошти у розмірі 69 689,66 грн. на підставі
рішення суду (01.09.2006 р. по 01.09.2009 р.) ЖБК
"Теремки" не зверталося до відповідача
з вимогою погасити утворену різницю в
тарифах з листами, до яких було додано
відповідні докази утворення такої
різниці (трьохсторонніми актами).

Слід зазначити, що відповідач у спірний
період не був належним чином
повідомлений про необхідність сплати
на користь позивача грошових коштів як
відшкодування вартості різниці в
тарифах, що виключає наявність його
протиправних дій у стягненні ПАТ
"Київенерго" з позивача пені,
інфляційних, 3% річних та судових витрат
за прострочення оплати заборгованості
за договором.

Таким чином, позивачем не доведено
того, що понесення позивачем витрат у
розмірі 69 689,66 грн. у зв'язку зі
зверненням ПАТ "Київенерго" до суду,
відбулося внаслідок протиправних дій
відповідача.

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору ( ст. 32 ГПК України).

Відповідно до ст. 43 ГПК України
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному та повному і
об"єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, слід зазначити про
недоведеність позивачем наявності
протиправної поведінки відповідача, що
виключає можливість задоволення
позовних вимог про стягнення збитків у
розмірі 69 689,66 грн.

Згідно умов договору постачання
теплової енергії у гарячій воді,
укладеного між ПАТ "Київенерго" та ЖБК
"Теремки", сторони не несуть
відповідальності за відносини
будь-якої сторони за цим договором з
іншою стороною.

Колегія не приймає до уваги доводи
апеляційної скарги, оскільки вони
спростовуються матеріалами справи.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не підтверджені відповідними доказами,
не спростовують правильності
висновків місцевого суду та не можуть
бути підставами для скасування рішення
суду.

Оцінюючи вищенаведені обставини,
колегія приходить до висновку, що
рішення Господарського суду м. Києва
обґрунтоване, відповідає обставинам
справи і чинному законодавству, а отже
підстав для його скасування не
вбачається, у зв'язку з чим апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
Житлово-будівельного кооперативу
"Теремки" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва
від 16.10.2014р. у справі №910/15838/14 залишити
без змін.

Матеріали справи №910/15838/14 повернути до
Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя
А.І. Тищенко

Судді
Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх