ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 р.
Справа № 914/4070/14

Господарський суд Львівської області
розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи:

за позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТБ Сад» (м. Львів)до
відповідача:Товариства з обмеженою
відповідальністю «Яблуневий Дар»
(м.Городок)про:стягнення 600000 грн. 00 коп.

Суддя: Цікало А. І.

При секретарі: Герасименко В. С.

Представники:

Позивача:Оліярник Н. В. - представник
(довіреність від 22.12.2014 р. №
517)Відповідача:не з'явився

Представнику позивача роз'яснено права
та обов'язки відповідно до ст. ст. 20, 22
ГПК України, зокрема право заявляти
відводи.

Заяв про відвід судді не поступало.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
надходили.

17.11.2014 р. до господарського суду
Львівської області за вх. № 4217
поступила позовна заява від Товариства
з обмеженою відповідальністю «ТБ Сад»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Яблуневий Дар» про
стягнення 600000 грн. 00 коп.

17.11.2014 р. до суду за вх. № 5451/14 від
представника Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТБ Сад» поступила
заява про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на рухоме та
нерухоме майно Товариства з обмеженою
відповідальністю «Яблуневий Дар».

Ухвалою суду від 19.11.2014 р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі, вжито заходів до
забезпечення позову шляхом накласти
арешт на рухоме та нерухоме майно, що
належить Товариству з обмеженою
відповідальністю «Яблуневий Дар» та
справу призначено до розгляду на
09.12.2014р.

05.12.2014 р. до суду за вх. № 52982/14 від
відповідача поступило клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
неможливістю забезпечити явку
представника в судове засідання.

Ухвалою суду від 09.12.2014 р. розгляд
справи було відкладено на 23.12.2014 р.

Позивач вимоги суду виконав частково,
явку повноважного представника в
судове засідання забезпечив.

Представник позивача позов підтримав
повністю, просив суд задоволити
позовні вимоги з підстав наведених у
позовній заяві та поясненнях.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
невиконанням відповідачем умов
договору купівлі-продажу від 02.06.2014 р. №
07/SR/2014 в частині оплати вартості
отриманого товару, внаслідок чого у
відповідача виникла заборгованість
перед позивачем за отриманий товар на
суму 600000 грн. 00 коп.

Відповідач вимоги суду не виконав,
відзив на позовну заяву не представив,
проти позову не заперечив, явку
повноважного представника в судове
засідання не забезпечив, хоча і був
належно, відповідно до ст. 64 ГПК
України, повідомлений про місце, дату і
час розгляду справи, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення
(долучено до матеріалів справи).

Згідно з підпунктом 3.9.2 підпункту 3.9
пункту 3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» від
26.12.2011 р. № 18 (із змінами та
доповненнями), у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи те, що позивачем надано
достатньо матеріалів для розгляду
справи по суті, відповідач відзив на
позов не подав, проти позову не
заперечив, не забезпечив явку свого
повноважного представника в судове
засідання, не представив доказів
сплати заборгованості, не скористався
наданим йому правом на участь у
судовому процесі, з метою недопущення
затягування розгляду справи, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду справи, відповідно до ст. 75 ГПК
України, у відсутності представника
відповідача за наявними у ній
матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали,
подані до суду, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, сукупно
оцінивши докази, які мають значення для
справи, суд встановив наступне:

02.06.2014 р. між Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТБ Сад» (позивач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Яблуневий Дар»
(відповідач) укладено договір
купівлі-продажу № 07/SR/2014 (надалі -
Договір; оригінал оглянуто в судовому
засіданні, копію долучено до
матеріалів справи).

Відповідно до п. 1.1. Договору, продавець
(позивач) зобов'язується передати у
власність покупця (відповідача)
сільськогосподарську плодоовочеву
продукцію, а саме яблука (надалі -
Товар), у кількості погодженій
сторонами, а покупець (відповідача) -
прийняти та оплатити її.

Згідно з п. 2.1. Договору, асортимент,
якість, кількість, ціна та вартість
кожної партії товару визначається
сторонами в товарній накладній на
кожну партію товару.

На виконання умов Договору, позивач
поставив відповідачу Товар на загальну
суму 1545369 грн. 54 коп., що підтверджується
видатковою накладною від 01.09.2014р. № 296
(оригінал оглянуто в судовому
засіданні, копію долучено до
матеріалів справи).

Відповідно до п. 4.1. Договору, оплата за
Товар здійснюється після поставки
товару, або передоплатою на підставі
рахунку.

Порушуючи умови Договору, відповідач
не здійснив повної оплати за
поставлений товар внаслідок чого у
нього утворилась заборгованість перед
позивачем у розмірі 600000 грн. 00 коп.

15.09.2014 р. за вих. № 15/09, позивач направив
на адресу відповідача вимогу про
оплату заборгованості у розмірі 600000
грн. 00 коп. (оригінал оглянуто в
судовому засіданні, копію долучено до
матеріалів справи).

У відповідь на зазначену вимогу,
відповідач направив на адресу позивача
повідомлення від 18.09.2014 р. № 18/09, в якому
визнав борг перед позивачем у розмірі
600000 грн. 00 коп. та зазначив, що
заборгованість буде погашена згодом,
оскільки на даний момент відповідач
немає можливості оплатити
заборгованість (оригінал повідомлення
оглянуто в судовому засіданні, копію
долучено до матеріалів справи).

Станом на день розгляду справи,
відповідач доказів погашення
заборгованості не представив.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного:

Відповідно до ст. 8 Конституції України,
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй. Норми Конституції
України є нормами прямої дії.

Згідно ч. 4 ст. 13 Конституції України,
Держава забезпечує захист прав усіх
суб'єктів права власності і
господарювання, соціальну
спрямованість економіки. Усі суб'єкти
права власності рівні перед законом.

Відповідно до ст. 42 Конституції
України, кожен має право на
підприємницьку діяльність, яка не
заборонена законом. Держава забезпечує
захист конкуренції у підприємницькій
діяльності. Не допускаються
зловживання монопольним становищем на
ринку, неправомірне обмеження
конкуренції та недобросовісна
конкуренція.

Юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Згідно ст. 124 Конституції України,
правосуддя в Україні здійснюється
виключно судами. Юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі.

Судочинство здійснюється
Конституційним Судом України та судами
загальної юрисдикції.

Судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України, однією із основних засад
судочинства є змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ст. 1 ЦК України, цивільним
законодавством регулюються особисті
немайнові та майнові відносини
(цивільні відносини), засновані на
юридичній рівності, вільному
волевиявленні, майновій самостійності
їх учасників.

Відповідно до ст. 3 ЦК України,
загальними засадами цивільного
законодавства зокрема є свобода
договору; свобода підприємницької
діяльності, яка не заборонена законом;
справедливість, добросовісність та
розумність.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 ГК України,
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Дво- чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно з ст. 204 ЦК України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України,
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 510 ЦК України,
сторонами у зобов'язанні є боржник і
кредитор.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 179 ГК України,
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і негосподарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України,
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, сторони
користуються рівними процесуальними
правами. Сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Відповідач має право визнати позов
повністю або частково, а також має
право до початку розгляду
господарським судом справи по суті
подати зустрічний позов.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На час розгляду справи, відповідач не
заперечив факту отримання товару,
доказів оплати боргу не представив.

Враховуючи те, що позивачем
представлено достатньо об'єктивних,
допустимих та переконливих доказів в
підтвердження своїх позовних вимог, а
відповідач проти позову не заперечив,
доказів погашення заборгованості не
представив, виконавши вимоги
процесуального права, всебічно і повно
перевіривши обставини справи в їх
сукупності, дослідивши представлені
докази, у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТБ Сад» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Яблуневий Дар» про
стягнення 600000 грн. 00 коп. обґрунтовані
та підлягають до задоволення.

Відповідно до пункту 10 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» від 26.12.2011 р. № 16 (із змінами та
доповненнями), враховуючи, що
забезпечення позову застосовується як
гарантія задоволення законних вимог
позивача, господарський суд не повинен
скасовувати вжиті заходи до виконання
рішення або зміни способу його
виконання, за винятком випадків, коли
потреба у забезпеченні позову з тих чи
інших причин відпала або змінились
певні обставини, що спричинили
застосування заходів забезпечення
позову, або забезпечення позову
перешкоджає належному виконанню
судового рішення.

Оскільки позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «ТБ Сад»
підлягають задоволенню, суд не
скасовує заходи до забезпечення
позову, вжиті ухвалою від 19.11.2014 р. у
справі № 914/4070/14.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік», установлено
мінімальну заробітну плату у місячному
розмірі - 1218 грн.

Відповідно до підпункту 1) пункту 2
частини 2 статті 4 Закону України «Про
судовий збір», ставка судового збору за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
становить 2 відсотки ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат.

За подання позовної заяви, позивачем
сплачено судовий збір у розмірі 12000 грн.
00 коп., що підтверджується платіжним
дорученням від 11.11.2014 р. № 818 (долучено
до матеріалів справи).

Судовий збір, відповідно до ст. 49 ГПК
України, слід покласти на відповідача
оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 8,
13, 42, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1,
3, 11, 202, 204, 509, 510, 526, 530, 626, 627, 629, 655, 692 ЦК
України, ст. ст. 174, 179 ГК України, ст. ст. 4,
43, 45 , 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТБ Сад» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Яблуневий Дар» про
стягнення 600000 грн. 00 коп. - задоволити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Яблуневий
Дар» (вул. Львівська, буд. 274А, м. Городок,
Львівська область, 81500; )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТБ Сад» (вул.
Єфремова, 32А, м. Львів, 79013; ) 600000 грн. 00 коп. боргу та 12000 грн. 00
коп. сплаченого судового збору.

3. Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК
України, після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 25 грудня 2014
року.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України,
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Цікало А.І.