ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року Справа № 922/3437/14 Вищий
господарський суд України в складі
колегії суддів:

Черкащенка М.М. -головуючий, Жукової
Л.В. (доповідач), Нєсвєтової
Н.М.,розглянувши касаційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Розенталь" на
рішеннягосподарського суду
Харківської області від 26.09.2014 р.та
постановуХарківського апеляційного
господарського суду від 29.10.2014 р.у
справі № 922/3437/14 господарського суду
Харківської областіза позовомфізичної
особи - підприємця ОСОБА_4дотовариства
з обмеженою відповідальністю
"Розенталь"простягнення 13 200 грн.в
судовому засіданні взяли участь
представники від:

позивача : не з'явилися,

відповідача : не з'явилися;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Розенталь" про
стягнення 13 200 грн.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 18.08.2014 р.
порушено провадження у справі № 922/3437/14.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 26.09.2014 р. (суддя
Суслова В.В.) у справі № 922/3437/14 позов
задоволено. Стягнуто з товариства з
обмеженою відповідальністю "Розенталь"
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 13 200 грн. заборгованості та 1 827
грн. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 29.10.2014 р.
(головуючий суддя: Сіверін В.І., судді:
Медуниця О.Є., Терещенко О.І.) у справі №
922/3437/14 рішення господарського суду
Харківської області від 26.09.2014 р.
залишено без змін, апеляційну скаргу
відповідача залишено без задоволення.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Розенталь" подало до
Вищого господарського суду України
касаційну скаргу, в якій просить суд
касаційної інстанції скасувати
рішення господарського суду
Харківської області від 26.09.2014 р. та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 29.10.2014 р., а
справу № 922/3437/14 передати на новий
розгляд до господарського суду
Харківської області.

В обґрунтування своїх вимог, скаржник
посилається на те, що судами попередніх
інстанцій належним чином не досліджені
всі обставини справи, крім того
неправильно застосовані норми чинного
законодавства.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 не
скористався правом, наданим ст.1112
Господарського процесуального кодексу
України та не надіслав до Вищого
господарського суду України відзив на
касаційну скаргу, що не перешкоджає
касаційному перегляду оскаржених
судових актів.

У зв'язку з лікарняним судді-доповідача
Жукової Л.В. судове засідання 17.12.2014 р.
не відбулося. Розгляд касаційної
скарги товариства з обмеженою
відповідальністю "Розенталь"
перенесено на 24.12.2014 р. об 11год. 10 хв.

В судове засідання представники сторін
не з'явилися. Враховуючи, що про час,
дату та місце розгляду справи сторони
були повідомлені своєчасно та належним
чином, Вищий господарський суд України
вважає за можливе розглянути касаційну
скаргу за відсутності представників
сторін.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши, згідно ч.1 ст. 1117
Господарського процесуального кодексу
України, наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в судових рішеннях,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що 01.05.2013 р. між
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4
укладено договір оренди об'єкта
нерухомого майна.

Відповідно до п. 1.1.-1.2. договором
регулюються правовідносини, пов'язані
із передачею орендодавцем орендареві у
строкове платне користування
наступного об'єкту нерухомого майна.

Вид об'єкту: нежитлове приміщення;

Місцезнаходження об'єкту: АДРЕСА_1

Загальна площа об'єкту: 55,3 кв.м.;

Опис технічного стану об'єкту: об'єкт
знаходиться у задовільному стані,
придатному для використання за його
цільовим призначенням.

Згідно п. 4.1. строк оренди
встановлюється з 01.05.2013 р. по 31.12.2014 р.
Строк оренди може бути змінений за
письмовою згодою сторін.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4
звернувся з листом від 07.04.2014 р. до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 з
проханням погодити укладення договору
суборенди частини орендованого
приміщення АДРЕСА_1, площею 14 кв.м. з
товариством з обмеженою
відповідальністю "Розенталь", на що
ОСОБА_5 надав згоду на укладення даного
договору, про що свідчить його запис на
вказаному листі, який скріплений його
підписом та печаткою.

10.04.2014 р. між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 (орендарем) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Розенталь"
(суборендарем) було укладено договір
суборенди.

Відповідно до п. 1.1. орендар передає, а
суборендар приймає в тимчасове платне
користування нежитлове приміщення
загальною площею 14 кв.м., розташоване за
адресою: АДРЕСА_1

Згідно п. 3.1. розмір щомісячної орендної
плати за користування орендованим
приміщенням складає з урахуванням її
індексації 2 200 грн. без ПДВ.

Відповідно до п. 3.3 - 3.4. орендна плата
сплачується орендарем у порядку
передплати щомісячно до 10 числа
поточного місяця. Оплата здійснюється
в безготівковому порядку шляхом
перерахування грошових коштів з
поточного рахунку орендаря на поточний
рахунок орендодавця.

Сторони прийшли згоди, що орендар
протягом 5 календарних днів з моменту
підписання даного договору здійснить
передплату з орендної плати за перший
та останній місяці, що
враховуватиметься в виконання
зобов'язань орендаря зі сплати
орендної плати.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено те, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Обов'язок своєчасно і в повному обсязі
сплачувати орендну плату встановлені
частиною 2 статті 285 Господарського
кодексу України.

Відповідно до ст. 286 Господарського
кодексу України встановлено, що
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності. Строки
внесення орендної плати визначаються в
договорі.

Відповідно до п. 4.2.1 договору суборенди
відповідач зобов'язався своєчасно та в
повному обсязі сплачувати орендну
плату.

Суди попередніх інстанцій встановили,
що відповідно до акту прийому-передачі
від 10.04.2014 р., фізична особа -
підприємець ОСОБА_4 свої зобов'язання
щодо передачі в належному технічному,
санітарному та протипожежному стані
приміщення виконав, проте товариство з
обмеженою відповідальністю
"Розенталь", за період дії договору,
жодного разу орендну плату не сплатив,
крім того, передплата за перший та
останній місяці здійснена не була, у
зв'язку із чим фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 була нарахована
заборгованість за період з 10.04.2014 р. по
09.09.2014 р. із врахуванням передплат у
розмірі 13 200 грн.

Докази погашення боргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Розенталь"
перед фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_4 в матеріалах справи не
містяться.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Отож, колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновками
суду першої та апеляційної інстанції
щодо стягнення з відповідача 13 200 грн.
боргу, оскільки в порушення умов
договору товариство з обмеженою
відповідальністю "Розенталь" не
вносило орендну плату, в зв'язку з чим
виникла заборгованість у товариство з
обмеженою відповідальністю "Розенталь"
перед фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_4.

Доводи скаржника, які по суті
стосуються переоцінки обставин справи
та доказів у справі, були предметом
розгляду у судах першої та апеляційної
інстанцій та обґрунтовано ними
відхилені, не можуть бути підставою для
скасування судових актів у справі.

Так, відповідно до ч. 2 ст.1117
Господарського процесуального кодексу
України, касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

З огляду на викладене, колегія суддів
Вищого господарського суду України
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, а тому оскаржувані рішення та
постанова залишаються без змін.

Приписами ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати за подання касаційної скарги
покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Розенталь"
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 26.09.2014 р. та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 29.10.2014 р. у
справі № 922/3437/14 залишити без змін.

Головуючий
Черкащенко М.М.

Судді
Жукова Л.В.

Нєсвєтова Н.М.