ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2014 року Справа №
904/6027/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В.
(доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Чоха Л.В.,

при секретарі Ревкова Г.О.

за участю представника позивача:
Семикіна Л.В., представник, довіреність
№ 21 від 03.03.14;

та відповідача-1: Сависько В.В.,
представник, довіреність №
5950/10/04-36-10-06-07 від 26.08.14;

від відповідача-2: Ситай М.В.,
представник, довіреність № 4172/9/17-00-10-120
від 28.11.14 (був присутній у судовому
засіданні 03.12.2014р.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "ДАНА-АС" на ухвалу
господарського суду Дніпропетровської
області від 27.10.2014р. у справі № 904/6027/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДАНА-АС", м.
Дніпропетровськ

до відповідача-1: Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, м. Дніпропетровськ;

відповідача-2: Головного управління
Міндоходів у Рівненській області, м.
Рівне

про зобов'язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 27.10.2014р.
(суддя Мельниченко І.Ф.) провадження у
справі припинено.

Не погодившись з вказаню ухвалою,
позивач звернувся до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалу
скасувати, як винесену із порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Посилається на те, що ним,
позивачем, не оскаржують ся дії
(бездіяльність) суб'єкта владних
повноважень, а спір у цій справі - є
спором про право власника майна на
користування та розпорядження своїм
майном. При цьому посилається на те, що
відповідно до ст..16 ГПК України
передбачена виключна підсудність
справ, зокрема частиною 3 цієї статті
передбачено, що справи у спорах про
право власності на майно або про
витребування майна з чужого
незаконного володіння чи про усунення
перешкод у користуванні майном
розглядаються господарським судом за
місцезнаходженням майна.

Відповідачі у своїх відзивах на
апеляційну скаргу просили апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
оскаржувану ухвалу без змін.

В судовому засіданні 15.12.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали місцевого
господарського суду в повному обсязі,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного:

Місцевий господарський суд,
припиняючи провадження у справі,
виходив з того, що даний спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах, що в свою чергу є підставою
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України
для припинення провадження у справі.

Але з таким висновком суду першої
інстанцій колегія суддів погодитись не
може виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1
Господарського процесуального кодексу
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) передбачено,
що кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності з ч.1 ст.16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Стаття 20 Господарського кодексу
України також передбачає відповідні
способи захисту цивільних прав та
інтересів.

Частиною 3 ст. 22 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" визначено,
що місцеві господарські суди
розглядають справи у спорах, що
виникають з господарських
правовідносин, а також інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх
підсудності, а отже з урахуванням
статей 1, 4 1, 12 ГПК України господарські
суди розглядають справи в порядку
позовного провадження, коли склад
учасників спору відповідає приписам
статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких
виник спір, мають господарський
характер.

Статтею 16 ГПК України визначено, що,
зокрема, справи у спорах про право
власності на майно або про
витребування майна з чужого
незаконного володіння чи про усунення
перешкод у користуванні майном
розглядаються господарським судом за
місцезнаходженням майна.

Відповідно до п. 3.1. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 24 жовтня 2011 року N 10 „Про
деякі питання підвідомчості і
підсудності справ господарським судам"
осподарський спір підвідомчий
господарському суду, зокрема, за таких
умов: участь у спорі суб'єкта
господарювання; наявність між
сторонами, по-перше, господарських
відносин, врегульованих Цивільним
кодексом України, Господарським
кодексом України, іншими актами
господарського і цивільного
законодавства, і, по-друге, спору про
право, що виникає з відповідних
відносин; наявність у законі норми, що
прямо передбачала б вирішення спору
господарським судом; відсутність у
законі норми, що прямо передбачала б
вирішення такого спору судом іншої
юрисдикції.

Відповідно до п.3.2. зазначеної
Постанови господарські суди на
загальних підставах вирішують усі
спори між суб'єктами господарської
діяльності, а також спори, пов'язані з
захистом права власності, в тому числі
з визнанням цього права.

Статтями 386, 391 Цивільного Кодексу
України передбачено право власника
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав, в тому числі звертатися до
суду з вимогою про заборону вчинення
дій, які можуть порушувати його право,
або з вимогою про вчинення певних дій
для запобігання такому порушенню, в
тому числі усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном.

Позивач звернувся з вимогою про
зобов'язання повернути належне йому
майно, при цьому позивачем був обраний
спосіб захисту порушеного права,
визначений Цивільним процесуальним
кодексом України, тобто вимоги
позивача не стосуються захисту його
прав, свобод та інтересів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, як це передбачено ч.1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Враховуючи як суб'єктний склад
сторін, так і характер спірних
правовідносин судова колегія вважає,
що висновок господарського суду про
розгляд даного спору в порядку
адміністративного судочинства є
помилковим та таким, що суперечить
нормам діючого законодавства.

За викладених обставин
апеляційний суд вважає, що ухвала
господарського суду підлягає
скасуванню.

Справу належить направити на
розгляд господарського суду
Дніпропетровської області.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106
Господарського процесуального кодексу
України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "ДАНА-АС"
задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 27.10.2014р.
у справі №904/6027/14 скасувати.

Справу №904/6027/14 передати на розгляд
до господарського суду
Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів до
Вищого господарського суду України.

Головуючий
Л.О. Чимбар

Суддя
Л.В. Чоха

Суддя
С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі
18.12.14 року.