ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
РІШЕННЯ

"22" грудня 2014 р. Справа № 926/1770/14

За позовом приватного підприємця
ОСОБА_1 м.Чернівці

До Товариства з обмеженою
відповідальністю «Електромонтаж 470»
м.Чернівці

Про стягнення заборгованості в сумі
75494,17 грн.

Суддя С.М. Гушилик

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 - приватний
підприємецьвід відповідача: не
з'явився

СУТЬ СПОРУ: Приватний підприємець
ОСОБА_1 01.12.2014 року звернувся з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Електромонтаж 470»
м.Чернівці про стягнення
заборгованості в сумі 75494,17 грн., з яких
сума основного боргу складає 58884,28 грн.,
3% річні - 3267,72 грн., інфляційні - 9504,21 грн.
та пеня - 3837,96 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що між позивачем та
відповідачем 25.02.2009 року було укладено
договір № 25/11/09 про надання правової
допомоги, згідно з яким позивач взяв на
себе зобов'язання надавати відповідачу
допомогу у сфері правознавства, а
останній в свою чергу зобов'язався
провести оплату отриманих послуг.
Пунктом 3 договору сторони погодило, що
вартість виконаних робіт оформляється
відповідним актом приймання-передачі в
якому сторони визначають вартість
наданих робіт. Позивач свої умови
договору виконав, що підтверджено
актами приймання-передачі виконаних
робіт за період з 01.01.2010р. по 25.03.2014р. на
загальну суму 58884,28 грн. За несвоєчасне
виконання своїх зобов'язань позивач
нарахував відповідачу штрафні санкції
у вигляді пені в сумі 3837,96 грн., а також
збитки завдані інфляцією в сумі 9504,21
грн. та 3% річних в сумі 3267,72 грн.

Ухвалою суду від 01.12.2014 року порушено
провадження у справі та призначено
судове засідання на 10.12.2014 року.

Ухвалою суду від 10.12.2014 року розгляд
справи за клопотанням відповідача було
відкладено на 22.12.2014 року.

Відповідач в судове засідання, яке
відбулося 22.12.2014 року повторно не
з'явився хоч і був належним чином
повідомлений про час, дату і місце
слухання справи, відзив на позовну
заяву не подав і причин своєї неявки
суду не повідомив.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Разом з тим, нез'явлення представника
відповідача в судове засідання не
перешкоджає вирішенню спору по суті,
справу може бути розглянуто без його
участі за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи, що розгляд справи було
відкладено за клопотанням відповідача,
суд дійшов висновку, що підстав для
повторного відкладення розгляду
справи в зв'язку з нез'явленням
представника відповідача, який був
належним чином повідомлений про час і
місце судового засідання, суд не
вбачає.

До початку судового засідання від
позивача надійшла заява про зменшення
позовних вимог в частині нарахованої
пені в розмірі 3837,96 грн., згідно поданої
заяви позивач просить стягнути з
відповідача заборгованість в сумі 71656,21
грн., з яких сума основного боргу
складає 58884,28 грн., 3% річні - 3267,72 грн.,
інфляційні - 9504,21 грн.

У відповідності до частини 4 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи, те що подана заява позивача
про зменшення позовних вимог
узгоджується із вимогами ст.22
Господарського кодексу України, суд
дійшов висновку, що вона підлягає
задоволенню, а відтак розглядається
спір про стягнення з відповідача
заборгованість в сумі 71656,21 грн., з яких
сума основного боргу складає 58884,28 грн.,
3% річні - 3267,72 грн., інфляційні - 9504,21 грн.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представника позивача,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позовна вимога, дослідивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

25.02.2009 року між приватним підприємцем
ОСОБА_1 (Виконавець) та ТОВ
«Електромонтаж 470» (Замовник) було
укладено договір № 25/11/09 про надання
правової допомоги, згідно з яким
позивач взяв на себе зобов'язання
надавати відповідачу допомогу у сфері
правознавства, а останній в свою чергу
зобов'язався провести оплату отриманих
послуг (далі - Договір).

За умовами Договору Виконавець приймає
на себе обов'язок надати Замовнику
допомогу у сфері правознавства з
питань господарської діяльності
Замовника.

Відповідно до п.3 Договору, послуги
Виконавця надаються Замовнику платно.
Вартість виконаних робіт Вартість
виконаних робіт (наданих послуг)
оформляється відповідним актом
приймання-передачі в якому сторони
визначають вартість наданих робіт
(послуг).

Згідно з пунктом 9 Договору він
укладений на невизначений строк.

Докази визнання Договору у
встановленому законом порядку
недійсним відсутні.

Свої умови договору позивач виконав, з
січня 2010 року по березень 2014 року надав
відповідачу послуги на загальну суму
58884, 28 грн., що підтверджено актами
виконаних робіт за зазначений період.

Статтею 626 Цивільного кодексу України
встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 638
Цивільного кодексу України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Статтею 509 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

В укладеному між сторонами договорі №
25/11/09 від 25 лютого 2009 року та актах
виконаних робіт за період до 30.06.2012 року
не визначено строків оплати виконаних
робіт та наданих послуг, а отже у
відповідності до даних взаємовідносин
застосовуються положення викладені в
ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, а
саме - якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

На виконання положень вказаної вище
норми, 17.05.2012 року приватним
підприємцем ОСОБА_1 на адресу ТОВ
«Електромонтаж-470» направлено лист з
вимогою сплати заборгованості, яка
виникла на підставі отриманих послуг
згідно актів приймання-передачі
виконаних робіт за період з 01.01.2010р. по
31.03.2012р., в 10-ти денний термін з дня
отримання листа, в розмірі 20644,28 грн.

Таким чином, у відповідача в цей час
виникло зобов'язання провести
розрахунок із позивачем за отримані
послуги в період з 01.01.2010р. по 31.03.2012р.,
проте Замовник розрахунок не провів.

В актах приймання-передачі виконаних
робіт за період з квітня 2012року по
березень 2014 року Виконавець почав
проставляти строк оплати, (з моменту
підписання даного акту), а саме: по акту
від 30.06.2012р. (за 01.04.2012р.-30.06.2012р.) - на суму
5600 грн., строк - протягом 10-ти
календарних днів; по акту від 31.08.2012р.
(за 01.07.2012р.-31.08.2012р.) - на суму 3170 грн.,
строк - протягом 10-ти календарних днів;
по акту від 25.10.2012р. (за 01.09.2012р.-25.10.2012р.) -
на суму 3170 грн., строк - протягом 5-ти
календарних днів; по акту від 25.12.2012р.
(за 26.10.2012р.-25.12.2012р.) - на суму 3920 грн.,
строк - протягом 5-ти календарних днів;
по акту від 25.01.2013р.- на суму 3120 грн.,
строк - протягом 5-ти календарних днів;
по акту приймання-передачі виконаних
робіт від 31.03.2013р. (за 01.02.2013р.-31.03.2013р. - на
суму 3240 грн., строк - протягом 5-ти
календарних днів; по акту від 31.05.2013р.
(за 01.04.2013р. -31.05.2013р.) - на суму 3240 грн.,
строк - протягом 5-ти календарних днів;
по акту від 01.07.2013р. (за 01.06.2013р. -30.06.2013р.) -
на суму 1740 грн., строк - протягом 5-ти
календарних днів; по акту від 29.08.2013р.
(за 01.08.2013р. -29.08.2013р.) - на суму 2700 грн.,
строк оплати протягом 5-ти календарних
днів, по акту від 29.09.2013р. (за 01.09.2013р.
-29.09.2013р.) - на суму 1700 грн., строк -
протягом 5-ти календарних днів; по акту
від 31.12.2013р. (за 01.10.2013р.-31.12.2013р.) - на суму
4900 грн., строк - протягом 5-ти
календарних днів; по акту від 25.03.2014р.
(за 01.01.2014р.-25.03.2014р.) - на суму 3240 грн.,
строк - протягом 5-ти календарних днів.

В січні 2013 року відповідач надав
позивачу гарантійного листа, в кому
підтвердив свою заборгованість в сумі
36624,28 грн., яка виникла внаслідок не
сплати послуг по актам
приймання-передачі виконаних робіт за
період з 01.01.2010р. по 25.01.2013р.

Позивач неодноразово звертався до
відповідача з претензіями (від 24.07.2013р.,
02.12.2013р., 13.10.2014р.) про погашення
заборгованість, проте останній
розрахунок не провів.

Судом з достовірністю встановлено,
відповідач свого обов'язку по
перерахуванню коштів за отримані
послуги по актам приймання-передачі за
період з 01.01.2010р. по 25.03.2014р. не виконав,
допустивши прострочення виконання
грошового зобов'язання на суму 58884,28
грн.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, а також три проценти річних
від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
законом або договором, а тому позивачем
правомірно нараховано відповідачу 3%
річних в сумі 3267,72 грн. та збитки
завдані інфляцією в сумі 9504,21 грн.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, однак відповідач
неналежним чином виконав свій
обов'язок, а тому з нього слід стягнути
заборгованість в сумі 58884,28 грн., 3%
річних в сумі 3267,72 грн. та збитки
завдані інфляцією в сумі 9504,21 грн.

Враховуючи те, що представником
позивача було сплачено судовий збір в
сумі 1951,50 грн., тоді як згідно із ціною
позову судовий збір мав бути в сумі 1827
грн. (мінімальна сума), судовий збір в
частині переплаченої суми повинен бути
йому повернутий.

Статтею 7 Закону України «Про судовий
збір» врегульовано загальні питання
повернення сплачених сум судового
збору, в тому числі визначено підстави
такого повернення, яке здійснюється за
ухвалою суду. Зокрема, сума судового
збору підлягає поверненню у випадку,
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом; у
цьому разі судовий збір повертається в
розмірі переплаченої суми (Лист, Вищий
господарський суд, від 25.08.2011, №
01-06/1175/2011 «Щодо судового збору»).

Отже, згідно вищезазначеного,
поверненню підлягає судовий збір в
розмірі 124,50 грн., сплачений квитанцією
№64 від 01.12.2014 року.

Судом з достовірністю встановлено, що
позивач виконав умови договору в
повному обсязі, відповідач же в
порушення умов договору за отримані
послуги не розрахувався, а відтак суд
прийшов до висновку, що вимоги позивача
засновані на договірних відносинах між
сторонами, є обґрунтованими, а тому
підлягають задоволенню.

Керуючись викладеним, суд вирішив, що
судові витрати слід віднести на
відповідача.

На підставі викладено та керуючись ст. 7
Закону України «Про судовий збір»,
статтями 22, 49, 82, 84 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Задовольнити заяву позивача про
зменшення позовних вимог.

2.Позов задовольнити.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Електромонтаж 470»
м.Чернівці, (м.Чернівці, вул.
Череповецька, 26, код 31887180) на користь
приватного підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1,
(ідент. номер НОМЕР_1) - 58884,28 грн. боргу,
3267,72 грн. 3% річних, 9504,21 грн. інфляційних
та 1827 грн. судового збору.

4. Повернути приватному підприємцю
ОСОБА_1 АДРЕСА_1, (ідент. номер НОМЕР_1) -
судовий збір в розмірі 124,50 грн.,
сплачений квитанцією №64 від 01.12.2014
року.

Повний текст рішення складено 23.12.2014
року

Суддя С.М.Гушилик