ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб-сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 р.
Справа № 923/1539/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Нікітенка С.В., при
секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного підприємства
"ГОФРО-ТРЕЙД", м. Запоріжжя

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Херсон

про стягнення 96502,55 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - представник Твердохліб
О.В., довіреність від 18.09.2014р.;

від відповідача - не прибув.

Суть спору: приватне підприємство
"ГОФРО-ТРЕЙД" (позивач) звернулось до
суду з позовом, в якому просить
стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (відповідач) заборгованість у
розмірі 96502,55 грн., з якої: 82829,94 грн. -
сума основного боргу та 13672,61 грн. - сума
пені. Судові витрати по справі позивач
просить суд покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує посиланнями на умови
договору №63/13 від 02.09.2013р. поставки
товару, положення ст.ст. 526, 692, 712 ЦК
України та ст.ст. 193, 265 ГК України.

25 листопада 2014 року до суду
повернулася ухвала про порушення
справи від 21.10.2014р. з відміткою
відділення поштового зв'язку "За
истечением срока хранения. Адресат по
оставленным извещениям не являлся", яка
була направлена на юридичну адресу
відповідача - м. Херсон, вул. Паровозна,
121.

08 грудня 2014 року представник
позивача подав до суду для залучення до
матеріалів справи витяг з ЄДР по
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 та
розрахунок суми пені. Дані документи
прийнято судом до розгляду та залучено
до матеріалів справи.

Відповідач не проявив свого
відношення до позовних вимог, до суду
не з'явився, відзиву на позовну заяву та
витребуваних судом документів не
надав, не зважаючи на ті обставини, що
він належним чином повідомлявся судом
про час і місце розгляду справи, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення
(ухвала суду від 25.11.2014р. про
відкладення розгляду справи на
09.12.2014р.), яке повернулося до суду, та з
якого вбачається, що воно було отримано
відповідачем 29.11.2014р.

Відповідно до витягу з ЄДРЮОФОП,
який був наданий позивачем, станом на
25.11.2014р. місцезнаходження фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 значиться -
АДРЕСА_1.

Таким чином, всі ухвали суду було
надіслано відповідачу за належною
юридичною адресою, яка зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до п.3.9.1, 3.9.2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" в
разі, якщо копію ухвали про порушення
провадження у справі, призначення її до
розгляду, відкладення розгляду справи
було надіслано за належною адресою
(повідомленою стороною, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців), і
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. У випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представника сторони справа може бути
розглянута без його участі, якщо неявка
представника не перешкоджає вирішенню
спору.

Суд повідомляв відповідача про
час і місце розгляду справи за адресою
зазначеною в ЄДР. Відповідач, з огляду
на наведений зміст Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України,
вважається повідомленим про час і
місце розгляду справи.

За ст. 77 ГПК України, неявка
представника сторони у судове
засідання може бути підставою для
відкладення розгляду справи, коли з-за
такої неявки неможливо розглянути
певну справу.

Неявка у судове засідання
представника відповідача не
унеможливлює розгляд справи №923/1539/14,
не є підставою для відкладення її
розгляду.

За таких обставин, відповідно до
статті 75 ГПК України, справа
розглядається без участі представника
відповідача, за наявними в ній
матеріалами, яких достатньо для
вирішення спору по суті.

Представник позивача у судовому
засіданні не заперечив проти розгляду
справи без участі представника
відповідача та підтримав позовні
вимоги у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 02
вересня 2013 року між приватним
підприємством "ГОФРО-ТРЕЙД" (надалі -
позивач або постачальник) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі -
відповідач або покупець) був укладений
договір поставки товару №63/13 (надалі -
договір).

Відповідно до умов п.1.1., п.1.2.
договору постачальник зобов'язується
поставляти (передавати у власність)
зумовлені з даним договором покупцю
партії товару, а саме - гофропродукцію в
асортименті, а покупець зобов'язується
приймати ці партії товару і своєчасно
сплачувати за кожну партію окремо
повну грошову суму на умовах даного
договору. Предметом поставки є товар
найменування якого повинно
визначатися у видаткових накладних,
які є невід'ємною частиною цього
договору.

На підставі п.2.1. договору,
кількість товару та його одиниця
виміру у кожному випадку поставки
партії зазначається окремо у
видаткових накладних.

Згідно п.5.1. договору, покупець
оплачує поставлену постачальником
партію товару за ціною, передбаченою у
видаткових накладних.

На виконання умов договору
позивач, у період з 13.09.2013р. по 02.10.2013р.
здійснив поставку партії
гофропродукції відповідачу, на
загальну суму 272729,94 грн., що
підтверджується відповідними
видатковими накладними (а.с. 14, 17, 20).

Відповідно до умов п.6.1. договору,
розрахунки за кожну поставлену партію
товару здійснюються покупцем в
безготівковому порядку, на умовах 30%
передоплати та 70% суми протягом 7
календарних днів з моменту
відвантаження товару зі складу
постачальника.

Відповідач, в порушення умов п.6.1.
договору свої зобов'язання по
розрахункам за придбаний товар виконав
частково, на загальну суму 189900,00 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями (а.с. 22, 23). Внаслідок чого у
відповідача утворилась заборгованість
перед позивачем у розмірі 75555,44 грн.

У зв'язку із невиконанням
відповідачем умов договору №63/13 від
02.09.2013р. в частині розрахунків за
поставку партії гофропродукції,
позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача суми боргу у
розмірі 82829,94 грн.

З метою досудового врегулювання
спору позивач, 07.08.2014р. надіслав
відповідачу претензію №389, з проханням
сплатити заборгованість з урахуванням
пені у короткий термін та перерахувати
суму боргу на розрахунковий рахунок
позивача. Вказана претензія залишена
відповідачем без відповіді та
реагування.

Станом на день звернення позивача
з позовом до суду сума заборгованості
відповідача перед позивачем за
основною сумою боргу становить 82829,94
грн.

Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, дійшов
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення суми основного боргу
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до положень ст. 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином,
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 265
Господарського кодексу України, за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та
вимог-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За умовами ст. 692 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару.

Приписами ч.2 ст. 712 Цивільного
кодексу України встановлено, що до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідачем не надано суду
доказів оплати вартості придбаного
товару на суму 82829,94 грн.

З огляду на викладене, позовні
вимоги в частині стягнення суми
основного боргу у розмірі 82829,94 грн. є
доведеними і обґрунтованими.

Позивачем також заявлена вимога
про стягнення з відповідача 13672,61 грн.
пені.

Дана вимога підлягає задоволенню
частково, з огляду на наступне.

Заявлену до стягнення суму пені
позивач обґрунтовує посиланням на
умови п.8.2. договору, в якому сторони
встановили, що покупець за даним
договором несе відповідальність перед
постачальником у вигляді сплати пені в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від вартості повної партії товару за
кожний день прострочення виконання
умов порядку розрахунку.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочення
платежу пеню у розмірі, що
встановлюється за згодою сторін. При
цьому статтею 3 Закону встановлено, що
розмір пені не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Статтею 232 (ч.6) Господарського
кодексу України встановлено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно здійсненого позивачем та
поданого до суду 08.12.2014р. нового
розрахунку заявленої до стягнення суми
пені, за період з 02.12.2013р. по 01.06.2014р., у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, вона склала 5369,19 грн.

Суд, за допомогою калькулятора
підрахунку заборгованості та штрафних
санкцій системи "Ліга" (з врахуванням
Порядку проведення підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій,
затвердженого листом Верховного Суду
України від 03.04.1997р. №62-97р.
"Рекомендації відносно порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ") перевірив
розрахунок пені, з урахуванням
приписів ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", ч.6 ст.
231 та ч.6 ст. 232 ГК України (за період з
02.12.2013р. по 01.06.2014р.) у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період,
за який стягується пеня, розрахунок має
наступний вигляд:

Сума боргу (грн.)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочення82829.9402.12.2013 - 14.04.20141346.5000 %0.036
%*3953.1482829.9415.04.2014 - 01.06.2014489.5000 %0.052 %*2069.61

За розрахунком суду, сума пені за
період з 02.12.2013р. по 01.06.2014р. становить
6022,75 грн., тобто є більшою ніж та, яка
заявлена позивачем у новому розрахунку
пені.

Відповідно до положень ГПК
України суд позбавлений права
самостійно виходити за межі позовних
вимог, тобто у даному випадку
самостійно стягнути більшу суму пені,
ніж та, яка заявлена позивачем до
стягнення.

Таким чином, позовна вимога щодо
стягнення пені підлягає задоволенню
частково, лише у розмірі 5369,19 грн.

Доказів погашення заявленої до
стягнення суми пені у розмірі 5369,19 грн.
відповідачем суду не надано.

Отже, вимога в частині стягнення
суми основного боргу у розмірі 82829,94
грн. задовольняється судом у повному
обсязі, а суми пені частково, лише у
розмірі 5369,19 грн.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34
ГПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для
справи.

Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач позовні вимоги
належними та доступними засобами
доказування не спростував, а наявні в
матеріалах справи документи свідчать
про часткову обґрунтованість позовних
вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
заявлені позивачем вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
відносяться на сторони пропорційно від
суми задоволених позовних вимог.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення і повідомлено
представнику позивача про дату
складення повного рішення.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на
користь приватного підприємства
"ГОФРО-ТРЕЙД" (69002, м. Запоріжжя, вул.
Запорізька, буд. 10-а, код ЄДРПОУ - 34407760)
суму основного боргу у розмірі 82829,94
грн., суму пені у розмірі 5369,19 грн. та
1764,00 грн. витрат по сплаті судового
збору.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Наказ видати стягувачу після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15.12.2014р.

Суддя
С.В. Нікітенко