ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 грудня 2014 р.
Справа № 918/1662/14

Суддя Горплюк А.М. розглянувши
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Агро-Союз-Хмельницький"

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нафтоком Оіл"

про стягнення заборгованості в сумі 16
430 грн. 35 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача : Тарасюк О.В. (довіреність
№34 від 03.11.2014р.).

Від відповідача : не з'явився.

Суть спору: Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Агро-Союз-Хмельницький" звернулось до
господарського суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нафтоком Оіл" про
стягнення заборгованості в сумі 13 299
грн. 29 коп., 1 321 грн. 85 коп. пені, 1 606 грн. 44
коп. інфляційних втрат та 202 грн. 63 коп. 3%
річних.

Ухвалою суду від 21.11.2014р. позовну заяву
прийнято до розгляду та порушено
провадження, справу призначено до
слухання на 04.12.2014р.

Ухвалою суду від 04.12.2014р. розгляд справи
відкладено на 18.12.2014р.

18.12.2014 року позивачем, через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду, подано уточнений
розрахунок позовних вимог в частині
стягнення пені, 3% річних та інфляційних
втрат, згідно з яким Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Агро-Союз-Хмельницький" просить
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нафтоком Оіл" 1 320
грн.61 коп. пені, 202 грн. 34 коп. 3% річних та
1 529 грн. 44 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України,
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках передбачених ст. 5 цього
Кодексу в цій частині, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних
вимог.

Пунктами 3.10, 3.11 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" роз'яснено, що під
збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві.

Таким чином, оскільки до закінчення
судового розгляду позивачем до
канцелярії суду подано уточнений
розрахунок позовних вимог в частині
стягнення пені, 3% річних та інфляційних
втрат, який за своєю суттю є заявою про
зменшення розміру позовних вимог, суд
розглядає справу з урахуванням
вказаного уточненого розрахунку.

В судовому засіданні 18.12.2014р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі з
підстав вказаних у позовній заяві та з
урахуванням уточненого розрахунку
позовних вимог.

Представник відповідача в судові
засідання 04.12.2014р. та 18.12.2014р. не
з'явився, відзиву на позов не подав,
хоча належним чином був повідомлений
про місце, дату та час розгляду справи,
що підтверджується поштовими
повідомленнями про вручення поштових
відправлень (а.с. 28, 36).

Суд вбачає, що відповідно до статті 75
ГПК України наявних у справі
матеріалів достатньо для розгляду
позовної заяви без участі представника
відповідача.

В результаті розгляду матеріалів
справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20.01.2014р. Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Агро-Союз-Хмельницький" (постачальник)
та Товариство з обмеженою
відповідальністю "Нафтоком Оіл"
(покупець) уклали договір №22 (а.с. 14-15),
відповідно до умов п. 1.1. якого
постачальник зобов'язується поставити,
а покупець прийняти й оплатити
продукцію в асортименті, кількості й за
ціною, визначеними у рахунках та/або
накладних, що є невід'ємною частиною
даного договору.

Згідно з п. 2.4. Договору, датою поставки
продукції являється дата виписки
постачальником товарної накладної.
Накладна також являється
специфікацією до діючого договору.

Відповідно до п. 3.1. договору, покупець
здійснює оплату за кожну партію
продукції протягом 10 днів з дати
поставки цієї партії продукції. Оплата
проводиться в безготівковій формі
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок постачальника.
Датою оплати вважається дата
зарахування грошових коштів на рахунок
постачальника (п.3.2. Договору).

Згідно з п. 3.3. Договору, за згодою
сторін розрахунок за продукцію може
бути здійснений в іншій формі і
порядку, що не суперечить чинному
законодавству України.

У відповідності до п. 5.3. Договору, за
прострочення оплати продукції,
покупець сплачує постачальникові пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, встановленої на дату нарахування
пені, від простроченої суми, за кожен
день прострочення. Пеня може бути
нарахована постачальником за весь
період прострочення оплати.

Договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами й діє по 31
грудня 2014 року (п. 6.1. Договору).

Договір №22 від 20.01.2014р. підписаний
повноважними представниками та
скріплений відтисками печаток сторін.

Із матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов договору, згідно
видаткових накладних № 00259/03 від
27.01.2014р. на суму 2 654 грн. 14 коп., № 00264/03
від 27.01.2014р. на суму 1 138 грн. 14 коп., №
00386/03 від 05.02.2014р. на суму 491 грн. 77 коп., №
00467/03 від 10.02.2014р. на суму 679 грн. 99 коп., №
00482/03 від 11.02.2014р. на суму 633 грн. 43 коп., №
00502/03 від 12.02.2014р. на суму 198 грн. 40 коп., №
00535/03 від 13.02.2014р. на суму 407 грн. 84 коп., №
00703/03 від 21.02.2014р. на суму 16 500 грн. 00 коп.,
№ 00730/06 від 24.02.2014р. на суму 103 грн. 80 коп.
та № 00833/06 від 28.02.2014р. на суму 334 грн. 81
коп., - товариство з обмеженою
відповідальністю
"Агро-Союз-Хмельницький" передало, а
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Нафтоком Оіл"
прийняло товар на загальну суму 23 142
грн. 29 коп., що стверджується
матеріалами справи (а.с. 9-19).

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Нафтоком Оіл"
здійснило оплату товару несвоєчасно та
не в повному обсязі - всього сплачено 9
844 грн. 17 коп., що стверджується
банківськими виписками. (а.с. 20-23).

Наявність заборгованості та порушення
строків розрахунків підтверджується
також актом звірки розрахунків за
період з 01.01.2014р. по 01.07.2014р. /а.с.24-25/.

На підставі договору та частини 2
статті 625 ЦК України та враховуючи
порушення відповідачем умов договору
позивач нарахував відповідачу пеню за
період з 11.03.2014р. по 09.09.2014р. в розмірі 1 320
грн. 61 коп., 3% річних в розмірі 202 грн. 34
коп., а також інфляційні втрати за
період з березня по серпень 2014 року в
розмірі 1 529 грн. 44 коп. (уточнений
розрахунок а.с. 38).

Розглянувши матеріали справи,
встановивши обставини справи і давши
їм оцінку, господарський суд вважає, що
позов підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України
встановлено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини, а також
завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Згідно зі статтею 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання
нею зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

В силу ст.ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння заміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Матеріалами справи стверджено, що на
підставі укладених договорів між
сторонами виникли відносини поставки.

Відповідно до ст.712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ст.692 ЦК України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Частиною 1 статті 612 ЦК України
встановлено, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Доказів сплати боргу відповідач суду
не подав.

З огляду на вищевикладене в сукупності
вбачається, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача 13 299 грн. 44 коп.
заборгованості обґрунтовані,
стверджуються матеріалами справи, а
відтак підлягають задоволенню.

Статтею 216 ГК України передбачено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Пунктом 2 частини 1 статті 611 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, зміна умов
зобов'язання, сплата неустойки (пені,
штрафу).

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК
України, штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

В силу статті 546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися,
зокрема неустойкою (штрафом, пенею),
якою, з огляду на положення статті 549 ЦК
України, є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. При цьому, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасного виконання
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до частини 6 статті 231 ГК
України штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за увесь час
користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не
звільняється за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно пункту 6 статті 232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Перевіривши наведений позивачем
розрахунок пені 3% річних та
інфляційних втрат, суд прийшов до
висновку, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача 1 320 грн. 61 коп.
пені, 202 грн. 43 коп. 3% річних та 1 529 грн. 44
коп. інфляційних втрат (уточнений
розрахунок а.с. 38) за несвоєчасне
виконання зобов'язань є також
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до статті 43 ГПК
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

З огляду на вищевикладене в сукупності
вбачається, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача 13 299 грн. 44 коп.
основної заборгованості, пені в
розмірі 1 320 грн. 61 коп., 3% річних в
розмірі 202 грн. 43 коп. та інфляційних
втрат в розмірі 1 529 грн. 44 коп.
обґрунтовані, стверджуються
матеріалами справи, а відтак
підлягають задоволенню.

На відповідача на підставі статті 49 ГПК
України покладаються витрати по сплаті
судового збору в розмірі 1 827 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 49, 81-1, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Нафтоком Оіл» (34240,
Рівненська обл., Рокитнівський р-н, смт.
Томашгород, вул. Леніна, буд. 22, кімната
2, ) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю
«Агро-Союз-Хмельницький (29000,
Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул.
Чорновола, буд. 155/1, ) - 13
299 грн. 44 коп. основної заборгованості, 1
320 грн. 61 коп. пені, 202 грн. 43 коп. 3% річних,
1 529 грн. 44 коп. інфляційних втрат та 1 827
грн. 00 коп. витрат по сплаті судового
збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення підписане суддею "22" грудня 2014р.

Суддя
Горплюк А.М.