м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Комунального підприємства
"Черкасиводоканал" Черкаської міської
до Публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк
"Фінансова ініціатива"
про стягнення 4 110 208,14 грн.
Суддя Бондаренко Г.П.
Від позивача: Грищенко І.Д. (дов.
№1892/12 від 16.04.2013)
Від відповідача: Тронь І. В. (дов. № 197
Відповідно до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 02.12.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Комунальне підприємство
"Черкасиводоканал" Черкаської міської
ради (далі за текстом - позивач)
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Фінансова
ініціатива" (далі за текстом -
відповідач) про стягнення
заборгованості у розмірі 4 110 208,14 грн.
відповідно до договору банківського
рахунку №614 від 14.03.2011, а також
покладання судових витрат на
відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.10.2014 позовну заяву прийнято
до розгляду, порушено провадження у
справі № 910/23033/14, розгляд справи
призначено на 18.11.2014.

10.11.2014 через відділ діловодства
(канцелярія) Господарського суду м.
Києва від представника позивача
надійшла заява про зміну предмету
позову, в якій позивач просить
зобов'язати Публічне акціонерне
товариство "Комерційний банк
"Фінансова ініціатива" вчинити дії та
виконати платіжні доручення № 56 від
13.10.2014 на суму 1 000000,00 грн., №57 від 13.10.2014
на суму 1 000000,00 грн., №58 від 15.10.2014 на суму
1 110208,14 грн.

В судовому засіданні 18.11.2014 заява
позивача про зміну предмету позову
була прийнята судом в порядку ст. 22 ГПК
України, про що зазначено у відповідній
ухвалі, та відкладено розгляд справи в
порядку ст. 77 ГПК України на 25.11.2014.

В судовому засіданні 25.11.2014 судом було
оголошено перерву до 02.12.2014 в порядку
статті 77 ГПК України за клопотанням
відповідача у справі.

В судове засідання 02.12.2014 представники
сторін з'явились, надали суду усні
пояснення по суті справи.

Представником позивача в судовому
засіданні подано заяву про уточнення
позовних вимог, якою позивач просить
суд зобов'язати відповідача виконати
платіжні доручення № 56 від 13.10.2014 на
суму - 1 000 000, 00 грн., № 47 від 13.10.2014 на
суму - 1 000 000, 00 грн. та платіжне
доручення № 58 від 15.10.2014 на суму залишку
259 613, 09 грн.

Представником відповідача в судовому
засіданні подано відзив на позовну
заяву, в якому відповідач зазначає про
недоведеність позивачем факту надання
йому платіжних доручень № 55, 56, 57 від
13.10.2014.

Подана позивачем заява була розцінена
судом як заява про зменшення позовних
вимог та прийнята до розгляду в порядку
ст. 22 ГПК України, в подальшому розгляд
справи здійснюється з урахуванням
поданої заяви.

Розглянувши в судовому засіданні заяву
про забезпечення позову, яка викладена
позивачем в прохальній частині
позовної заяви, та якою позивач просить
суд накласти арешт на майно та грошові
кошти відповідача, які знаходяться на
його рахунках, суд дійшов висновку про
відмову в її задоволенні з підстав
нижчевикладених.

Відповідно до ст. 66 ГПК України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Відповідно до а. 2 п. 1 Постанови Вищого
господарського суду від 26.12.2011 року № 16
"Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову" особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних вимог,
передбачених статтею 33 ГПК,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

Згідно п. 3 зазначеної постанови
достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення прав
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову
не повинні мати наслідком повне
припинення господарської діяльності
суб'єкта господарювання, якщо така
діяльність, у свою чергу, не
призводитиме до погіршення стану
належного відповідачеві майна чи
зниження його вартості.

Заявником не наведено жодних обставин,
які б свідчили про наявність підстав
для вжиття заходів до забезпечення
позову, а доказів того, що невжиття
заходів до забезпечення позову якимось
чином може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду,
позивачем не надано. Крім того, суд
зазначає, що у разі задоволення заяви
про вжиття заходів до забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
майно та рахунки (без зазначення
такого майна та рахунків відповідача)
буде утруднено фактичне виконання
рішення суду у справі шляхом
зобов`язання відповідача перерахувати
кошти.

Оже, заява про вжиття заходів до
забезпечення позову задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати
по оплаті судового збору за розгляд
заяви про забезпечення позову
покладаються на позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням з боку відповідача його
зобов'язань за договором банківського
рахунку №614 від 14.03.2011, в частині
виконання платіжних доручень.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
повноважних представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2011 між відповідачем, як банком, та
позивачем, як клієнтом, укладено
договір банківського рахунку № 614
з суб'єктами господарювання (далі за
текстом - договір), відповідно до п. 1.1.
якого банк відкриває клієнту поточний
рахунок №614 та здійснює його
розрахунково-касове обслуговування
відповідно до діючих
нормативно-правових актів
Національного банку України в валюті
Гривня та умов договору, й отримує
плату за обслуговування клієнта згідно
з «Тарифними пакетами на банківські
послуги в національній та іноземних
валютах для суб'єктів господарювання»
(з усіма змінами та доповненнями,
внесеними банком в майбутньому та
доведеними до відома клієнта
відповідно до умов договору).

Вказаний вище договір укладено
сторонами шляхом підписання єдиного
документа, та згідно норм чинного
законодавства для укладення такого
типу договору (банківського рахунку та
розрахунково-касового обслуговування)
не встановлено вимоги про обов'язкове
нотаріальне посвідчення. Умовами
самого договору такої вимоги також не
передбачено.

Договір є чинним, та у встановленому
законом порядку недійсним не
визнавався. Матеріали справи не
містять доказів протилежного.

Згідно пункту 2.1.3. договору банк бере на
себе зобов'язання виконувати доручення
клієнта в національній валюті,
оформлене належним розрахунковим
документом, у строки:

- в день його надходження, якщо
документ надійшов протягом
операційного часу;

- не пізніше наступного робочого
дня, якщо документ надійшов після
закінчення операційного часу.

Згідно викладеного в п. 2.1.4. договору
банк, також, взяв на себе зобов'язання у
разі потреби за письмовою заявою
клієнта та за умови підписання ним
відповідного договору про банківське
обслуговування з використанням
програмно-технічного комплексу
"Клієнт-Банк" (далі - Договір ПТК КБ).
Надавати клієнтові можливість
здійснення платежів зі своїх рахунків
у банку, а також отримання інших послуг
за допомогою ПТК КБ.

У разі надання клієнтом розрахункового
документа на здійснення платежу, банк
зобов'язується перевіряти
відповідність номера рахунку клієнта і
його коду/ідентифікаційного номера, за
його наявністю, вказаному в документі,
та

прийняти цей документ до виконання
тільки у разі їх збігу. Крім того, банк
зобов'язується перевіряти заповнення
таких реквізитів: "Платник", "Код
платника", "Рахунок платника", "Банк
платника", "Код банку платника", а також
"М.П." та "Підписи платника" (якщо вони
передбачені формою документа).
Відповідальність за правильність
заповнення реквізитів розрахункового
документа, у тому числі номерів
рахунків і кодів рахунків, суми податку
на додану вартість і кодів бюджетної
класифікації несе клієнт, який подає
документ до банку.

клієнт також несе відповідальність за
відповідність інформації, зазначеної
ним в документі а переказ, суті
операції, щодо якої здійснюється цей
переказ (пункт 2.1.5. договору).

Крім того, 07.09.2012 між відповідачем, як
банком та позивачем, як клієнтом був
укладений договір банківського
рахунку про банківське обслуговування
з використанням програмно - технічного
комплексу «Клієнт - Банк». Як слідує із
п. 1.1. зазначеного договору з метою
оперативного ведення клієнтом своїх
рахунків у банку та обміном
технологічною інформацією сторони
дійшли згоди, що клієнт доручає, а банк
бере на себе зобов'язання здійснювати
дистанційне обслуговування з
використанням програмно - технічного
комплексу «Клієнт - Банк» (далі - ПТК КБ).

В пункті 2.1. договору банківського
рахунку про банківське обслуговування
з використанням програмно - технічного
комплексу «Клієнт - Банк» від 07.09.2012
зазначено, що цей договір укладено
сторонами в доповнення до договору
банківського рахунку № 614 на
здійснення розрахунково-касового
обслуговування від 14.03.2011 та може бути
змінений за погодженням сторін.

Відповідно до п. 3.1.2. договору
банківського рахунку про банківське
обслуговування з використанням
програмно - технічного комплексу
«Клієнт - Банк» від 07.09.2012 банк
зобов'язався проводити списання коштів
з рахунку клієнта в день надходження
електронних розрахункових документів
за умови їх надходження до банку
каналами телекомунікації в
операційний час, якщо інше не
передбачено додатковою угодою.

При цьому, за умовами п. 3.1.4. зазначеного
договору, банк зобов'язався не
проводити списання коштів з рахунку
клієнта, якщо електронний
розрахунковий документ, переданий
клієнтом телекомунікаційними лініями
зв'язку, не відповідає встановленому
порядку оформлення таких
розрахункових документів, зокрема не
підписаний електронними підписами
клієнта або у разі руйнування
електронного підпису. Банк негайно
інформує клієнта про факт надходження
таких платежів.

Крім того, згідно п. 3.1.7. вказаного
договору банк зобов'язався розглядати
документи, виготовлені з використанням
електронного підпису, як такі, що мають
рівну юридичну силу з документами, які
підписні службовими особами та
завірені печаткою клієнта традиційним
способом (на паперових носіях).

Згідно умов п. 4.2.3 договору
банківського рахунку про банківське
обслуговування з використанням
програмно - технічного комплексу
«Клієнт - Банк» від 07.09.2012 клієнт
наділений правом вимагати від банку
своєчасного проведення електронних
розрахункових документів, переданих до
банку телекомунікаційними лініями
зв'язку, якщо ці документи оформлені
належним чином та передані у строки,
передбачені угодою, у відповідності з
діючим регламентом проходження за
допомогою ПТК КБ.

Банк списує кошти з рахунку клієнта,
згідно електронних розрахункових
платежів, в межах залишку на його
рахунку, з урахуванням ліміту кредиту у
формі «Овердрафт», який надано згідно з
відповідним договором.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивачем на адресу відповідача -
Голови Правління ПАТ «КБ «Фінансова
Ініціатива» було направлено лист за №
487/09 від 08.10.2014, яким повідомлено про
намір використати (перерахувати) 13.10.2014
кошти в сумі 4 000 000, 00 грн., які
знаходяться на рахунку № 614 в ПАТ
« КБ «Фінансова Ініціатива» на
підставі Договору банківського
рахунку № 614 від 24.03.2011 та просив
виконати платіж вчасно і без затримки,
оскільки кошти потрібні для придбання
валюти і погашення кредиту згідно
договору про субкредитування.

За твердженням позивача, на адресу
відповідача згодом було направлено
платіжні доручення № 55 від 13.10.2014 на
суму 1 000 000,00 грн., № 56 від 13.10.2014 на суму
1000 000, 00 грн., № 57 від 13.10.2014 на суму 1 000
000, 00 грн. та № 58 від 15.10.2014 на суму 1 110 208,
14 грн.

Із наданих позивачем в матеріали
справи роздруківок платіжних доручень
№ 55 від 13.10.2014, № 56 від 13.10.2014, № 57 від
13.10.2014 та № 58 від 15.10.2014 вбачається, що
вказані платіжні доручення були
одержані банком 13.10.2014 та 15.10.2014
відповідно.

Як вбачається з виписки по рахунку №
614, на ньому була наявна достатня
сума грошових коштів для виконання
платіжних доручень позивача, та станом
на 14.10.2014 з указаної виписки вбачається,
що грошові кошти знаходились на
рахунку відповідача та списані не були.

Однак, вказані платіжні доручення
відповідачем виконані не було, і
матеріали справи також не містять
доказів надання відповідачем
обґрунтованої відмови, з встановлених
законом підстав, щодо їх невиконання.

За твердженням позивача, в ході
розгляду справи платіжні доручення № 55
в сумі 1 000 000, 00 грн. та № 58 в сумі 850 595,
05 грн. були виконані відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору у даній справі є вимога
позивача зобов'язати відповідача
виконати платіжні доручення № 56 від
13.10.2014 на суму 1 000 000, 00 грн., № 57 від
13.10.2014 на суму - 1 000 000, 00 грн. та
платіжне доручення № 58 від 15.10.2014 на
суму залишку 259 613, 09 грн., які
залишились не виконаними станом на
день розгляду справи 02.12.2014 року

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з урахуванням поданої заяви про
зменшення позовних вимог з наступних
підстав.

У відповідності до п. 8.1 ст. 8 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні» (далі -
Закон), банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в
розрахунковому документі, який
надійшов протягом операційного часу
банку, в день його надходження. У разі
надходження розрахункового документа
клієнта до обслуговуючого банку після
закінчення операційного часу банк
зобов'язаний виконати доручення
клієнта, що міститься в цьому
розрахунковому документі, не пізніше
наступного робочого дня.

Відповідно до ст.ст. 21 та 22 Закону,
ініціювання переказу проводиться,
зокрема, шляхом подання ініціатором до
банку, в якому відкрито його рахунок,
розрахункового документа. За приписами
п. 22.7 ст. 22 Закону, у разі відмови з
будь-яких причин у прийнятті
розрахункового документа банк має
повернути його ініціатору не пізніше
наступного операційного дня банку із
зазначенням причини повернення.

Разом з цим, матеріали справи не
містять доказів відмови відповідача у
прийнятті до виконання платіжних
доручень № 56 від 13.10.2014, № 57 від 13.10.2014 та
№ 58 від 15.10.2014 та повернення їх
позивачу без виконання з встановлених
законом підстав.

Відповідно до ст. 30 Закону, переказ
вважається завершеним, зокрема, з
моменту зарахування суми переказу на
рахунок отримувача.

Статтею 1066 ЦК України передбачено, що
за договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком. При цьому, банк не має
права визначати та контролювати
напрями використання грошових коштів
клієнта та встановлювати інші, не
передбачені договором або законом,
обмеження його права розпоряджатися
грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до статті 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК
України, статтею 193 ГК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином та у встановлений строк
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається.

Так, за приписами частини 3 статті 1068
ЦК України, банк зобов'язаний за
розпорядженням клієнта перерахувати з
його рахунка грошові кошти в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не передбачений договором
банківського рахунка або законом.

У відповідності до п. 2.1.3 договору та п.
3.1.2. договору банківського рахунку про
банківське обслуговування з
використанням програмно - технічного
комплексу «Клієнт - Банк» від 07.09.2012
відповідач зобов'язаний проводити
розрахункові операції за дорученням
позивача у відповідності до діючих
правил здійснення безготівкових
розрахунків.

Отже, оскільки умовами договорів не
передбачено іншого, то відповідач був
зобов'язаний виконати доручення
клієнта, що міститься в розрахунковому
документі, в день його надходження
(пункт 8.1 ст. 8 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні»).

Відповідно до ст. 1073 ЦК України, у разі,
зокрема, порушення банком
розпорядження клієнта про
перерахування грошових коштів з його
рахунка, банк повинен негайно після
виявлення порушення зарахувати
відповідну суму на рахунок клієнта або
належного отримувача, сплатити
проценти та відшкодувати завдані
збитки, якщо інше не встановлено
законом.

Обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду або в інших випадках,
встановлених законом, а також у разі
зупинення фінансових операцій, які
можуть бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванням
тероризму (ст. 1074 ЦК України).

Матеріали справи не містять доказів, що
відповідач мав передбачені законом
підстави обмежувати права позивача
щодо розпоряджання грошовими коштами,
які знаходяться на рахунку останнього.

Отже, не виконанням наданого позивачем
платіжних доручень № 56 від 13.10.2014, № 57
від 13.10.2014, неповне виконання
платіжного доручення № 58 від 15.10.2014 та
не перерахуванням коштів за вказаними
у них реквізитами, враховуючи
наявність достатньої суми коштів для
цього на рахунку позивача, є порушенням
з боку відповідача встановлених
договорами укладеними між сторонами та
Законом зобов'язань щодо повного та
вчасного здійснення
розрахунково-касового обслуговування
позивача, а відтак, позовні вимоги про
зобов'язання виконати платіжні
доручення № 56 від 13.10.2014 на суму 1 000 000,
00 грн., № 57 від 13.10.2014 на суму - 1 000 000, 00
грн. та платіжне доручення № 58 від
15.10.2014 на суму залишку 259 613, 09 грн.
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

При цьому суд зазначає, що доводи
відповідача викладені в його відзиві
спростовані матеріалами справи, а саме
копією укладеного між сторонами
договору банківського рахунку про
банківське обслуговування з
використанням програмно - технічного
комплексу «Клієнт - Банк» від 07.09.2012.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними
засобами доказування обставин на які
посилається Позивач в обґрунтування
своїх позовних вимог.

Судовий збір, відповідно до положень
статті 49 ГПК України, покладається на
відповідача повністю, враховуючи, що
спір у справі виник внаслідок його
неправильних дій.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги з урахуванням
заяви про зменшення позовних вимог
задовольнити.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне
товариство "Комерційний банк
"Фінансова ініціатива" (03150, м. Київ, вул.
Щорса, буд. 7/9; ідентифікаційний код
33299878) перерахувати грошові кошти у сумі
2 259 613 (два мільйони двісті п'ятдесят
дев'ять тисяч шістсот тринадцять) грн. 09
коп. з рахунку Комунального
підприємства "Черкасиводоканал"
Черкаської міської ради (18036, м.
Черкаси, вул. Ватутіна, 12;
ідентифікаційний код 03357168) № 614 на
поточний рахунок Комунального
підприємства "Черкасиводоканал"
Черкаської міської ради (18036, м. Черкаси,
вул. Ватутіна, 12; ідентифікаційний код
03357168) № 07 у АБ «Укргазбанк», МФО
320478, код отримувача 03357168 за
виставленим платіжними дорученнями №
56 від 13.10.2014 на суму 1 000 000, 00 грн., № 57
від 13.10.2014 на суму - 1 000 000, 00 грн., № 58
від 15.10.2014 на суму залишку 259 613, 09 грн.

3. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Фінансова ініціатива" (03150, м. Київ,
вул. Щорса, буд. 7/9; ідентифікаційний код
33299878; в порядку визначеному Законом
України «Про виконавче провадження»)
на користь Комунального підприємства
"Черкасиводоканал" Черкаської міської
ради (18036, м. Черкаси, вул. Ватутіна, 12;
ідентифікаційний код 03357168) 45 192 (сорок
п'яти тисяч сто дев'яносто дві) грн. 26
коп. витрат по оплаті судового збору.

4. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 09.12.14.

Суддя
Бондаренко Г.
П.