м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/26299/14 11.12.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
будівельна

компанія №1»

До Публічного акціонерного
товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2»

Про стягнення 55 895,85 грн.

Суддя Сівакова
В.В.

Представники сторін:

від позивача Найдьонов Р.А. - по
дов. № б/н від 09.11.2014

Новіков Я.А. -
директор, протокол № 2/2009 від 11.03.2009

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська будівельна компанія №1» до
Публічного акціонерного товариства
«Трест Київпідземшляхбуд-2» про
стягнення 55 895,85 грн., з яких: 44 000,16 грн.
основного боргу, 3 270,47 грн. пені, 7 392,02
грн. збитків від зміни індексу інфляції
та 1 233,20 грн. - 3% річних за неналежне
виконання взятих на себе останнім
зобов'язань згідно договору № 41 від
02.08.2013.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.11.2014 порушено провадження у
справі № 910/26299/14 та призначено справу
до розгляду на 11.12.2014.

Позивачем в судовому засіданні 11.12.2014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 11.12.2014 не
з'явився, письмовий відзив на позов не
подав, вимог ухвали суду про порушення
провадження у справі від 28.11.2014 не
виконав.

Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення,
оскільки

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
(п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України ухвалу
суду від 28.11.2014 було надіслано
відповідачу рекомендованою
кореспонденцією з повідомленням про
вручення на адресу, що зазначена в
позовній заяві, а саме : м. Київ, вул.
Темпере, 13-Б, яка згідно витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
станом на 08.12.2014 є місцезнаходженням
відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 28.11.2014,
надіслану за вказаною вище адресою,
отримав 03.12.2014, що підтверджується
наявним в матеріалах справи поштовим
повідомлення про вручення
відправлення.

Про поважні причини неявки в судове
засідання повноважного представника
відповідача суд не повідомлений.
Клопотань про відкладення розгляду
справи від відповідача не надходило.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні 11.12.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
позивача, Господарський суд міста
Києва

ВСТАНОВИВ:

02.08.2013 між Публічним акціонерним
товариством «Трест
Київпідземшляхбуд-2» (генпідрядник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Українська
будівельна компанія №1» (субпідрядник)
було укладено договір № 41 (далі -
договір).

Відповідно до п. 1.1. договору
субпідрядник зобов'язується на свій
ризик і своїми силами виконати монтаж
муфтових з'єднань стиків
попередньо-ізольованих труб О 1020/1200 мм
на прокладанні тепломережі по об'єкту:
«Комплекс багатоповерхових житлових
будинків з об'єктами
культурно-побутового призначення на
території мікрорайонів № 2, 3, 4
житлового масиву «Осокорки-Північні» в
Дарницькому районі міста Києва -
зовнішні інженерні мережі у
відповідності до будівельних норм та
стандартів у встановлений цим
договором строк, а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити пі
роботи, матеріали і комплектуючі.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач
вважає, що відповідач в порушення умов
договору не було у повному обсязі
сплачено вартість послуг виконаних за
договором, в зв'язку з чим у відповідача
виникла заборгованість.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України
встановлює, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є не обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Згідно з п. 1.2. початок робіт
встановлено серпень 2013 року,
закінчення робіт - вересень 2013 року.

Відповідно до п. 2.1. договору загальна
вартість робіт складає 55 000,00 грн. та ПДВ
- 11 000,00 грн. згідно договірної ціни
(додаток № 2 до договору), яка
уточнюється за фактично виконані
роботи.

Згідно з п. 2.2. договору загальна
вартість робіт визначається
відповідно до фактично виконаних
обсягів робіт (кількість стиків), які
підтверджуються підписом
відповідальної особи Генпідрядника з
об'єкту будівництва та підтверджується
шляхом підписання генпідрядником та
субпідрядником актів приймання
виконаних будівельних робіт ф.КБ.2в та
довідок ф.КБ-3».

В матеріалах справи наявні акт
приймання-виконання будівельних робіт
за жовтень 2013 року та довідка форми КБ-3
про вартість виконаних робіт за
жовтень 2013 року, які підписано та
скріплено печатками обох сторін,
відповідно до яких за договором
здійснено будівельні роботи з
муфтування ТІ стиків О 1020/1200 на суму 44
000,16 грн.

Відповідно до п. 3.2. договору
генпідрядник щомісячно здійснює
розрахунки за виконані роботи згідно
оформлених актів виконаних робіт,
шляхом перерахування коштів
підряднику.

Оплата здійснюється до 25 числа
наступного за звітним місяцем у
розмірі 95 (дев'яносто п'ять) відсотків
від суми кожного оформленого акту
виконаних робіт, при умові отримання
коштів від замовника будівництва
об'єкта.

Накопичені за період будівництва 5
(п'ять) відсотків відкладених платежів,
як гарантія виконання зобов'язань
підрядника по контракту, залишаються в
гарантійному фонді замовника
будівництва об'єкта.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
визначено, що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, відповідач в порушення взятих на
себе зобов'язань за договором вартість
виконаних робіт не сплатив, в зв'язку з
чим виникла заборгованість перед
позивачем, яка не оспорена
відповідачем і становить 44 000,16 грн.

Згідно з ст. 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Відповідно до ст. 838 Цивільного кодексу
України підрядник має право, якщо інше
не встановлено договором, залучити до
виконання роботи інших осіб
(субпідрядників), залишаючись
відповідальним перед замовником за
результат їхньої роботи. У цьому разі
підрядник виступає перед замовником як
генеральний підрядник, а перед
субпідрядником - як замовник.

Генеральний підрядник відповідає
перед субпідрядником за невиконання
або неналежне виконання замовником
своїх обов'язків за договором підряду,
а перед замовником - за порушення
субпідрядником свого обов'язку.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

З урахуванням існування належних
доказів виконання обумовлених
договором робіт, суд дійшов висновку
про наявність передбачених чинним
законодавством правових підстав для
стягнення з відповідача їх вартості
позивачу в розмірі 44 000,16 грн.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу
України визначає що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Матеріалами справи підтверджується те,
що відповідач у визначені строки плату
за виконані роботи повністю не вніс, а
отже є таким, що прострочив виконання
зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено що, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері
господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України визначає, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про
зменшення розміру неустойки,
встановленого актом цивільного
законодавства, крім випадків
передбачених законом.

Пунктом 6 статті 232 Господарського
кодексу України встановлено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 6.2. договору генпідрядник несе
відповідальність за порушення зі свої
вини сплату грошових зобов'язань
(несвоєчасну оплату виконаних робіт) у
вигляді пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від вартості
робіт за договором за кожний день
прострочення оплати.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського
кодексу України платник грошових
коштів сплачує на користь одержувача
цих коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлює, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

При укладанні договору сторони
визначили розмір відповідальності за
порушення зобов'язання щодо оплати
виконаних робіт.

В зв'язку з тим, що взяті на себе
зобов'язання по сплаті виконаних робіт
відповідач не виконав, він повинен
сплатити позивачу, крім суми основного
боргу, пеню відповідно до п. 6.2.
договору, розмір якої за розрахунками
суду становить 3 133,05 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення з
відповідача пені в розмірі 3 133,05 грн.
обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В частині нарахування розміру пені в
сумі 137,42 грн. в позові слід відмовити,
оскільки при здійсненні розрахунку
позивачем порушено норми чинного
законодавства України. Так, позивач при
розрахунку пені за період з 26.11.2013 по
25.05.2014 здійснює нарахування на 187 днів,
тоді як вказаний період містить 181 день.

В зв'язку з тим, що відповідач
припустився прострочення по сплаті
коштів за виконанні роботи, позивач на
підставі ст. 625 Цивільного кодексу
України просить суд стягнути з
відповідача 7 392,02 грн. збитків від зміни
індексу інфляції та 1 233,20 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3 % річних, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом, не є санкціями, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника.

Умовами договору не передбачено інший
розмір процентів.

Суд приходить до висновку про
задоволення вимог позивача щодо
стягнення з відповідача 7 376,47 грн.
збитків від зміни індексу інфляції та 1
233,20 грн. - 3% річних (за розрахунками
суду).

В частині нарахування збитків від
зміни індексу інфляції в сумі 15,55 грн. в
позові слід відмовити, оскільки при
здійсненні розрахунку позивачем
порушено норми чинного законодавства
України.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищевикладене, позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
будівельна компанія №1» обґрунтовані
та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 49, ст.ст.82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2»
(м. Київ, вул. Темпере, 13-Б, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
будівельна компанія №1» (м. Київ, вул.
Святошинська, 3, ) 44 000
(сорок чотири тисячі) грн. 16 коп.
основного боргу, 3 133 (три тисячі сто
тридцять три) грн. 05 коп. пені, 7 376 (сім
тисяч триста сімдесят шість) грн. 47 коп.
збитків від зміни індексу інфляції, 1 233
(одна тисяча двісті тридцять три) грн. 20
коп. - 3% річних, 1 822 (одна тисяча вісімсот
двадцять дві) грн. 00 коп. витрат по
сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити
повністю.

Повне рішення складено 15.12.2014.

СуддяВ.В. Сівакова