ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.12.2014 р.
Справа№ 914/4391/14

Суддя Яворський Б.І., розглянувши
матеріали

за позовом: ОСОБА_1, м.Львів

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства «Львівський
Локомотиворемонтний завод», м.Львів

про визнання відомостей такими, що не
відповідають дійсності, зобов'язання
виконати умови трудового договору,
сплатити неустойку та відшкодувати
заподіяні моральні збитки,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду
Львівської області ОСОБА_1 подано
позовну заяву до Приватного
акціонерного товариства «Львівський
Локомотиворемонтний завод» про
визнання відомостей такими, що не
відповідають дійсності, зобов'язання
виконати умови трудового договору,
сплатити неустойку та відшкодувати
заподіяні моральні збитки.

Вирішуючи питання про прийняття
позовної заяви, судом встановлено
наявність підстав для відмови у її
прийнятті, зважаючи на наступне.

Згідно ст.1
Господарського-процесуального кодексу
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням. У
випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до ст.2 ГПК України
господарський суд порушує справи за
позовними заявами: підприємств та
організацій, які звертаються до
господарського суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів; державних та інших органів,
які звертаються до господарського суду
у випадках, передбачених законодавчими
актами України; прокурорів, які
звертаються до господарського суду в
інтересах держави; Рахункової палати,
яка звертається до господарського суду
в інтересах держави в межах
повноважень, що передбачені
Конституцією та законами України.
Господарський суд порушує справи про
банкрутство за письмовою заявою
будь-кого з кредиторів, боржника.
Господарський суд розглядає справи про
оскарження рішень третейських судів та
про видачу виконавчих документів на
примусове виконання рішень
третейських судів, утворених
відповідно до Закону України "Про
третейські суди".

Стаття 12 ГПК України визначає
справи, які підвідомчі господарським
судам: 1) справи у спорах, що
виникають при укладанні, зміні,
розірванні і виконанні господарських
договорів, у тому числі щодо
приватизації майна, та з інших підстав,
крім: спорів про приватизацію
державного житлового фонду; спорів, що
виникають при погодженні стандартів
та технічних умов; спорів про
встановлення цін на продукцію (товари),
а також тарифів на послуги (виконання
робіт), якщо ці ціни і тарифи
відповідно до законодавства не можуть
бути встановлені за угодою сторін;
спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та
віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та
адміністративних судів; інших спорів,
вирішення яких відповідно до законів
України та міжнародних договорів
України віднесено до відання інших
органів; 2) справи про банкрутство; 3)
справи за заявами органів
Антимонопольного комітету України,
Рахункової палати з питань,
віднесених законодавчими актами до їх
компетенції; 4) справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між
господарським товариством та його
учасником (засновником, акціонером), у
тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками,
акціонерами) господарських товариств,
що пов'язані із створенням,
діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності цього
товариства, крім трудових спорів; 5)
справи у спорах щодо обліку прав на
цінні папери; 6) справи у спорах, що
виникають із земельних відносин, в яких
беруть участь суб'єкти господарської
діяльності, за винятком тих, що
віднесено до компетенції
адміністративних судів; 7) справи у
спорах з майновими вимогами до
боржника, стосовно якого порушено
справу про банкрутство, у тому числі
справи у спорах про визнання
недійсними будь-яких правочинів
(договорів), укладених боржником;
стягнення заробітної плати;
поновлення на роботі посадових та
службових осіб боржника, за винятком
спорів, пов'язаних із визначенням та
сплатою (стягненням) грошових
зобов'язань (податкового боргу),
визначених відповідно до Податкового
кодексу України, а також справ у
спорах про визнання недійсними
правочинів (договорів), якщо з
відповідним позовом звертається на
виконання своїх повноважень
контролюючий орган, визначений
Податковим кодексом України; 8) справи
за заявами про затвердження планів
санації боржника до порушення справи
про банкрутство.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» від 27.02.2009р. №1,
відкриваючи провадження у справі, суд
має з'ясувати, за правилами якого
судочинства підлягає розгляду заява.
При цьому слід виходити з компетенції
суду щодо розгляду цивільних справ,
зазначеної в статті 15 ЦПК, та
враховувати положення статей 1, 12 ГПК
України. Оскільки характер спірних
правовідносин є цивільно-правовим
(незалежно від суб'єктного складу), то
всі справи зазначеної категорії
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства, за винятком
справ про захист ділової репутації між
юридичними особами та іншими
суб'єктами підприємницької діяльності
у сфері господарювання та іншої
підприємницької діяльності, що
розглядаються в порядку
господарського судочинства.

Судом встановлено, що позов поданий
фізичною особою, яка не є суб'єктом
підприємницької діяльності, тому даний
спір є не господарсько-правовим, а
цивільно-правовим, і він підлягає
вирішенню у порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до п.1 ст.62 ГПК України суддя
відмовляє у прийнятті позовної заяви,
якщо заява не підлягає розгляду в
господарських судах України. У п.3.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» №18 від 26.12.2011р.
зазначено, що на підставі пункту 1
частини першої статті 62 ГПК суддя
відмовляє у прийнятті позовної заяви,
якщо спір непідвідомчий
господарському суду, зокрема, коли його
вирішення законодавством України
віднесено до компетенції іншого органу
або заява взагалі не підлягає
розглядові в судовому порядку.

Зважаючи на те, що даний спір необхідно
розглядати у порядку цивільного
судочинства, суд дійшов висновку про
відмову у прийнятті позовної заяви у
зв'язку з тим, що спір не підлягає
вирішенню в господарських судах
України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.62, ст.86
Господарського процесуального кодексу
України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті
позовної заяви до Приватного
акціонерного товариства «Львівський
Локомотиворемонтний завод» про
визнання відомостей такими, що не
відповідають дійсності, зобов'язання
виконати умови трудового договору,
сплатити неустойку та відшкодувати
заподіяні моральні збитки.

2. Позовну заяву з додатками
повернути позивачу.

Суддя
Яворський Б.І.