м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 910/13750/13 15.12.14

За скаргоюТовариства з обмеженою
відповідальністю «ДІЛАЙС»на
діїВідділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києвіу
справі№910/13750/13за позовомПриватного
акціонерного товариства
«Уксталькострукція»доТовариства з
обмеженою відповідальністю
«ДІЛАЙС»простягнення 9 567 080,83 грн.Суддя
Босий В.П.

Представники сторін: від позивача:не
з'явився від відповідача:Овчаров С.О.
від ВПВР:Новак Г.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
«Уксталькострукція» звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДІЛАЙС» про
стягнення 9 567 080,83 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 18.09.2013 р. позовні вимоги
задоволено частково, стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДІЛАЙС» на користь
Приватного акціонерного товариства
«Уксталькострукція» заборгованість у
розмірі 8 086 984,72 грн., пеню у розмірі
608 945,54 грн., 3% річних у розмірі 248 533,31 грн.
та судовий збір у розмірі 64 341,25 грн.

25.11.2014 р. до канцелярії суду від
представника Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДІЛАЙС» надійшла
скарга на дії Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві, в якій
скаржник просив суд зобов'язати
державного виконавця зняти арешт з
майна та коштів боржника, накладений в
межах виконавчого провадження
ВП№43171711, а також скасувати постанову
про стягнення виконавчого збору від
22.05.2014 р.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.11.2014 р. вказану скаргу
призначено до розгляду на 15.12.2014 р.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, 12.12.2014 р. до
канцелярії суду подав клопотання про
розгляд справи за його відсутності у
зв'язку з неможливістю направлення
свого представника в судове засідання.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, надав пояснення по
суті спору, подану скаргу просив
задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання державний
виконавець з'явилася, на виконання
вимог ухвали суду надала документи та
заперечення проти скарги, в яких
вказувала на те, що всі дії державного
виконавця під час виконання рішення у
даній справі були здійснені у
відповідності до приписів Закону
України «Про виконавче провадження».

Розглянувши скаргу, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується скарга, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
її розгляду, господарський суд міста
Києва встановив наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначаються Законом України
«Про виконавче провадження».

Статтею 19 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа:

1) за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення;

2) за заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов
від суду на підставі ухвали про надання
дозволу на примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом;

4) в інших передбачених законом
випадках.

07.05.2014 р. державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№43171711 по виконанню наказу
господарського суду міста Києва від
17.10.2013 р. у справі №910/13750/13, якою надано
боржнику семиденний строк для
добровільного виконання рішення суду.

За змістом ч. 2 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець, зокрема, здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Як вбачається із матеріалів справи,
одночасно з винесенням постанови про
відкриття виконавчого провадження
державним виконавцем Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві було винесено постанову про
арешт майна боржника та оголення
заборони на його відчуження від 07.05.2014
р. ВП №43171711.

Крім того, 22.05.2014 р. державним
виконавцем було накладено арешт на
грошові кошти боржника в межах
виконавчого провадження ВП№43171711.

23.10.2014 р. Приватним акціонерним
товариством «Уксталькострукція» було
подано до Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві заяву про
повернення виконавчого документу
стягувачу.

За змістом п. 1 ст. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо є письмова заява
стягувача.

Керуючись вказаною нормою, 18.11.2014 р.
державним виконавцем в межах
виконавчого провадження ВП№43171711 було
винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачу.

Згідно статті 50 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі закінчення виконавчого
провадження (крім направлення
виконавчого документа за належністю
іншому органу державної виконавчої
служби, офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів, а
також крім випадків нестягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні
державним виконавцем накладено арешт
на майно боржника, у постанові про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
до суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, державний
виконавець зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника. (ч. 2 ст. 50
Закону України «Про виконавче
провадження»).

Оскільки виконавче провадження
ВП№43171711 є завершеним, мають настати
наслідки його завершення у вигляді
зняття арешту з майна боржника.

При цьому, арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення суду у
відкритому виконавчому провадженні, а
відтак не зняття державним виконавцем
арешту з майна боржника після
завершення виконавчого провадження
ВП№43171711 порушує норми ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження».

За змістом ч. 5 ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» у всіх інших
випадках незавершеного виконавчого
провадження арешт з майна чи коштів
може бути знятий за рішенням суду.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДІЛАЙС» в
частині зобов'язання Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві зняти накладений в межах
виконавчого провадження ВП№43171711 арешт
з майна боржника згідно постанови від
07.05.2014 р., а також арешт з коштів
боржника згідно постанови від
22.05.2014 р. підлягаю задоволенню.

Крім того, постановою державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві від 22.05.2014
р. було стягнуто з ТОВ «ДІЛАЙС»
виконавчий збір у розмірі 900 880,00 грн. у
зв'язку з невиконанням ним в
самостійному порядку рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено
наступний перелік заходів примусового
виконання рішення: звернення
стягнення на кошти та інше майно
(майнові права) боржника, у тому числі
якщо вони перебувають в інших осіб
або належать боржникові від інших осіб;
звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу
певних предметів, зазначених у рішенні;
інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 р.
«Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження» витрати
виконавчого провадження та виконавчий
збір відповідно до статей 45, 46 Закону
України «Про виконавче провадження»
стягуються за постановою державного
виконавця з боржника, якщо останній не
виконав рішення добровільно в
установлений для цього строк і воно
було виконано примусово.

Отже, стягнення виконавчого збору
пов'язане з передбаченими Законом
України «Про виконавче провадження»
фактично здійсненими під час
виконавчого провадження заходами
примусового виконання рішення.

Аналогічні висновки містяться
постановах Вищого господарського суду
України від 20.10.2011 р. у справі № 32/306, від
17.04.2013 р. у справі № 7/29 та від 17.03.2014 р. у
справі №31/271.

Суд відзначає, наказ господарського
суду міста Києва від 17.10.2013 р. у справі
№910/13750/13 примусово державним
виконавцем виконаний не був, а станом
на момент подання стягувачем заяви про
повернення виконавчого документу, було
здійснено часткове виконання рішення
суду у даній справі на суму 5 358,11 грн.

З огляду на викладене, враховуючи, що
примусове виконання рішення в порядку,
визначеному Законом України «Про
виконавче провадження», було виконано
на суму, яка є неспіврозмірно меншою за
суму виконавчого збору, встановленого
постановою від 22.05.2014 р. (більше ніж в 150
разів), будь-які правові підстави до
стягнення виконавчого збору а такою
постановою відсутні.

Відповідно до ст. 1212 Господарського
процесуального кодексу України скарги
на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.
Скарги на дії органів Державної
виконавчої служби розглядаються
господарським судом, про час і місце
якого повідомляються ухвалою стягувач,
боржник чи прокурор та орган виконання
судових рішень.

Пунктом 9.13 постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України» №9 від 17.10.2012 р. встановлено, що
за результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, або
визнає дії чи бездіяльність органу
Державної виконавчої служби
незаконними, чи визнає недійсними
наслідки виконавчих дій, або зобов'язує
орган державної виконавчої служби
здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу
відхиляє.

Відтак, постанова державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про стягнення з боржника
виконавчого збору у розмірі 900 880,00 грн.
від 22.05.2014 р., винесена в межах
виконавчого провадження ВП№43171711,
підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 86, 1212 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДІЛАЙС»
задовольнити.

2. Зобов'язати Відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві зняти
арешт з майна Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДІЛАЙС», накладений
в межах виконавчого провадження
ВП№43171711 постановою про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 07.05.2014 р. та
постановою про арешт коштів боржника
від 22.05.2014 р.

3. Скасувати постанову державного
виконавця Відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
стягнення з боржника виконавчого збору
від 22.05.2014 р., винесену в межах
виконавчого провадження ВП№43171711.

Суддя
В.П. Босий