ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року Справа № 910/14348/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого судді:Губенко
Н.М.,суддів:Барицької Т.Л., Картере
В.І.,розглянувши касаційну скаргу
заступника військового прокурора
Центрального регіону Українина
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 14.10.2014та на
рішеннягосподарського суду міста
Києва від 19.08.2014у справі№910/14348/14
господарського суду міста Києваза
позовомзаступника прокурора
Центрального регіону України з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
в інтересах держави в особі: 1)
Міністерства внутрішніх справ України;
2) Державного підприємства "Українське
авіаційно-транспортне підприємство
"Хорів-Авіа" ;доПриватного акціонерного
товариства "Авіакомпанія "Українські
вертольоти" про припинення дії
договору оренди в судовому засіданні
взяли участь представники: -
прокуратури Спорий І.Г., - МВС України
Щетинін Д.В., - ДП "Українське
авіаційно-транспортне підприємство
"Хорів-Авіа" Тарасов А.Г. - ПАТ
Авіакомпанія "Українські вертольоти"
Букорос С.С., Мога М.В.,ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 19.08.2014 у справі №910/14348/14 (суддя
Смирнова Ю.М.), залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 14.10.2014 (судді:
Яковлєв М.Л., Авдеєв П.В., Куксов В.В.),
відмовлено у задоволенні позову
заступника прокурора Центрального
регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
інтересах держави в особі Міністерства
внутрішніх справ України (надалі
позивач 1/ МВС України) та Державного
підприємства "Українське
авіаційно-транспортне підприємство
"Хорів-Авіа" (надалі позивач 2/ДП
"Хорів-Авіа") до Приватного
акціонерного товариства "Авіакомпанія
"Українські вертольоти" (надалі
відповідача) про припинення дії
договору оренди.

Не погоджуючись із вказаними судовими
рішеннями, до Вищого господарського
суду України із касаційною скаргою
звернувся заступник військового
прокурора Центрального регіону
України; посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення та постанову скасувати
і прийняти нове рішення, якими позов
задовольнити.

Позивач 1 та позивач 2 надали до суду
касаційної інстанції відзиви на
касаційну скаргу заступника
військового прокурора Центрального
регіону України, в яких заперечують
проти касаційної скарги, просять
оскаржувані рішення та постанову
залишити без змін.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши
застосування норм процесуального та
матеріального права при прийнятті
оскаржуваних судових актів, вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є вимоги
заступника військового прокурора
Центрального регіону України, заявлені
в інтересах держави в особі позивачів 1
та 2 про припинення дії договору оренди
вертольоту МІ-8МТ, заводський номер 94708,
від 27.10.2010 №УВ.АРВ-12-001 (надалі - спірний
договір), укладеного між позивачем 2 та
відповідачем та про повернення
відповідачем позивачу 2 вказаного
вертольоту.

Обґрунтовуючи підстави позову,
заступник прокурора посилається на
ст.ст. 202, 205 ГК України, ст. 212 ЦК України,
ст. 1 Закону України "Про оборону", ст. 1
Закону України "Про мобілізаційну
підготовку та мобілізацію", п.п. 12.1., 7.1.14.
спірного договору.

Під час здійснення розгляду даної
справи у суді першої інстанції
позивачі 1 та 2 відмовилися від позову з
підстав його необґрунтованості.

Суди попередніх інстанцій, розглядаючи
дану справу, не погодилися із доводами
заступника прокурора, наведеними в
обґрунтування підстав позову, та
керуючись ст.ст. 598, 759, 763, 781, 785 ЦК
України, ст.ст.283, 291 ГК України, ст.ст. 26,
27 Закону України "Про оренду державного
та комунального майна", умовами
спірного договору оренди, відмовили в
його задоволенні, з чим погоджується
суд касаційної інстанції з огляду на
таке.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Згідно з частиною 1 ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Як встановлено судами та вбачається з
матеріалів справи, 27.01.2010 між позивачем
2 (орендодавець) та ЗАТ "Авіакомпанія
"Українські вертольоти", яке в
подальшому стало ПАТ "Авіакомпанія
"Українські вертольоти" (орендар) був
укладений договір №УВ.АРВ-12-001 про
оренду вертольоту МІ-8МТ, заводський
номер 94708, відповідно до умов якого
орендодавець передає, а орендар на
правах оренди приймає в строкове
платне володіння та користування
окреме індивідуально визначене майно -
вертоліт МІ-8МТ, з технічним майном,
устаткуванням з комплекту 1:1,
необхідним для виконання усіх видів
авіаційних робіт за цивільними
процедурами на території України та за
її межами. Акт приймання-передачі
вертольоту підписаний сторонами 01.02.2010.

В подальшому, сторонами неодноразово
вносилися зміни до вказаного договору
оренди. Так, зокрема, згідно з п. 15.1.
договору в редакції додаткової угоди
№7 від 17.08.2013, спірний договір діє з
27.01.2010 по 31.01.2023.

Відповідно до ст. 781 ЦК України договір
найму припиняється у разі смерті
фізичної особи - наймача, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір найму припиняється у разі
ліквідації юридичної особи, яка була
наймачем або наймодавцем.

Приписами ст. 291 ГК України також
унормовано, що одностороння відмова
від договору оренди не допускається.
Договір оренди припиняється у разі:
закінчення строку, на який його було
укладено; викупу (приватизації) об'єкта
оренди; ліквідації суб'єкта
господарювання - орендаря; загибелі
(знищення) об'єкту оренди. Договір
оренди може бути розірваний за згодою
сторін. На вимогу однієї із сторін
договір оренди може бути достроково
розірваний з підстав, передбачених
Цивільним кодексом України для
розірвання договору найму, в порядку,
встановленому статтею 188 цього Кодексу.
Правові наслідки припинення договору
оренди визначаються відповідно до умов
регулювання договору найму Цивільним
кодексом України.

Відповідно до приписів ст.ст. 26, 27
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" (які правомірно
застосовані судами попередніх
інстанцій, виходячи із правового
статусу орендованого майна - державна
власність), одностороння відмова від
договору оренди не допускається.
Договір оренди припиняється в разі:
закінчення строку, на який його було
укладено; приватизації об'єкта оренди
орендарем (за участю орендаря);
банкрутства орендаря; загибелі об'єкта
оренди; ліквідації юридичної особи, яка
була орендарем або орендодавцем.
Договір оренди може бути розірвано за
погодженням сторін. На вимогу однієї із
сторін договір оренди може бути
достроково розірвано за рішенням суду
у разі невиконання сторонами своїх
зобов'язань та з інших підстав,
передбачених законодавчими актами
України. У разі розірвання договору
оренди, закінчення строку його дії та
відмови від його продовження або
банкрутства орендаря він зобов'язаний
повернути орендодавцеві об'єкт оренди
на умовах, зазначених у договорі
оренди.

Крім того, умовами спірного договору
оренди, як вірно зазначили суди
попередніх інстанцій, також
унормовано, що одностороння відмова
від даного договору не допускається.
Чинність цього договору припиняється
внаслідок: закінчення строку, на який
його було укладено; загибелі
орендованого повітряного судна;
достроково за взаємною згодою сторін
або за рішенням суду; банкрутство
орендаря; ліквідації орендаря -
юридичної особи (п. 15.6. договору).

Отже, як вірно зазначили суди
попередніх інстанцій, ані нормами
законодавства, ані положеннями
спірного договору оренди, не
передбачено таких підстав для
припинення дії договору оренди як
виникнення форс-мажорних підстав
(обставин), на які посилається прокурор
у позовній заяві - особливий період у
державі.

Так, як вірно зазначили суди, положення
договору, на яке посилається прокурор
як на підставу позову про припинення
дії спірного договору оренди, а саме: п.
12.1., регулює не припинення договору
оренди, а встановлює підстави для
звільнення від відповідальності за
повне або часткове його невиконання, що
випливає із самого змісту вказаного
пункту, який викладений в наступній
редакції: "Сторони звільняються від
відповідальності за повне або часткове
невиконання своїх зобов'язань за цим
Договором, якщо невиконання стало
наслідком обставини непереборної сили
(форс-мажор), які виникли у результаті
непередбачених і непереборних подій
надзвичайного характеру, як-то:
стихійних лих (повеней, пожеж,
землетрусів, поганих метеорологічних
умов, ураганів, тощо), військових дій
будь-якого характеру, вибухів, блокад,
страйків, локаутів, масових заворушень,
заборон державних органів і т.д. на час
дії такого роду обставин.", а тому, як
вірно встановили суди, навіть
незважаючи на існування в державі
особливого періоду, що підтверджується
Указом виконуючого обов'язки
Президента України від 14.04.204 №405/2014,
Законами України "Про часткову
мобілізацію", "Про оборону", вказане
положення договору оренди не
встановлює (не передбачає), у будь-якому
випадку, правових підстав для
припинення дії спірного договору
оренди.

Отже, встановивши вищенаведені
обставини, дослідивши підстави,
заявлені прокурором в обґрунтування
підстав позову, а також, законодавство
та умови спірного договору оренди, що
регулюють підстави припинення
договору оренди, суди попередніх
інстанцій прийшли до правомірного
висновку про необґрунтованість позову
заступника прокурора в частині вимоги
про припинення дії спірного договору
оренди.

Крім того, колегія суддів погоджується
і з висновками судів попередніх
інстанцій про відсутність підстав для
задоволення другої вимоги заступника
прокурора про зобов'язання відповідача
повернути позивачу 2 вертоліт, який є
предметом спірного договору оренди,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України у
разі припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено у договорі.

Аналогічні положення містяться і в ст.
27 Закону України "Про оренду державного
та комунального майна".

Крім того, положеннями спірного
договору оренди сторони також узгодили
підстави для повернення з оренди
орендованого майна, а саме: п. 7.1.14.
(розділ 7 договору "Обов'язки
орендаря):"У разі припинення Договору
оренди повернути Орендодавцю ПС
відповідно до вимог п. 6.10. цього
Договору, технічне майно та
устаткування з комплекту 1:1, що
передавалось у відповідності до п. 1.1., а
також передати разом з ПС всі агрегати,
які раніше були передані Орендодавцем
для устаткування на ПС в процесі його
експлуатації.".

В той же час, як вірно зазначили суди,
оскільки заступником прокурора не
доведено наявності правових підстав
для припинення дії спірного договору
оренди, а наведені ним підстави не є
законодавчо встановленими підставами
для припинення дії спірного договору,
то, відповідно, відсутні й підстави для
зобов'язання відповідача (орендаря)
повернути позивачу 2 (орендодавцю)
вертоліт, який є предметом оренди за
спірним договором оренди.

Доводи заступника військового
прокурора, викладені в касаційній
скарзі, стосовно наявності визначених
у п.п. 7.1.14 та 12.1. спірного договору
оренди, підстав для припинення
зобов'язань за спірним договором
оренди, відхиляються судовою колегією,
з підстав, наведених у даній постанові,
оскільки, як вказувалося вище, п. 12.1.
спірного договору врегульовані
підстави не припинення договірних
зобов'язань за вказаним договором, а
підстави для звільнення від
відповідальності за вказаним
договором; п. 7.1.14 спірного договору, в
свою чергу, встановлений обов'язок
орендаря повернути вертоліт у разі
припинення дії спірного договору, яку
(дію), виходячи з вищенаведеного, немає
підстав припиняти.

Посилання скаржника на положення ст. 1
Закону України "Про оборону", ст. 1
Закону України "Про мобілізаційну
підготовку та мобілізацію", якими дано
визначення поняттю "особливий період" в
державі, також є безпідставними,
оскільки, судами попередніх інстанцій
встановлено, про що вказувалося вище,
що дійсно, виходячи із приписів Указу
виконуючого обов'язки Президента
України від 14.04.204 №405/2014, Законів
України "Про часткову мобілізацію", "Про
оборону", в державі панує особливий
період, однак, ані умови спірного
договору, ані приписи відповідного
законодавства, не пов'язують існування
"особливого періоду" з припиненням
договірних відносин за спірним
договором оренди.

Інші доводи касаційної скарги також не
спростовують правомірних висновків
судів попередніх інстанцій про
відсутність правових, законодавчо
встановлених підстав для припинення
правовідносин за спірним договором
оренди, а тому не є підставами для
скасування оскаржуваних судових
рішень; при цьому, в частині
встановлення фактичних обставин
справи та переоцінки наявних доказів
касаційна скарга не відповідає вимогам
статті 1117 ГПК України стосовно меж
перегляду справи в касаційній
інстанції.

Отже, рішення господарського суду
першої інстанції та постанова
апеляційного господарського суду у
справі відповідають встановленим ними
фактичним обставинам, прийняті з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права та передбачені
законом підстави для їх скасування
відсутні.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника
військового прокурора Центрального
регіону України залишити без
задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 14.10.2014 та
рішення господарського суду міста
Києва від 19.08.2014 у справі №910/14348/14
залишити без змін.

Головуючий суддя
Н.М. Губенко

Судді:
Т.Л. Барицька

В.І. Картере