ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2014 р.
Справа № 914/3668/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "АВЕ Львів", м. Львів

до відповідача: Дочірнього
підприємства "Албіс компані"
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Діаніум трейдінг ко
лімітед" республіка Кіпр, м. Львів

про зобов'язання укласти з ТзОВ "АВЕ
Львів" договір про надання послуг з
вивезення твердих побутових відходів,
згідно запропонованого на основі
типового договору та встановити ціну
договору розраховану ТзОВ "АВЕ Львів"
згідно встановлених нормативів.

Суддя Н. Мороз

При секретарі М. Потикевич

Представники:

Від позивача: Крукеницький Н.Я.

Від відповідача: Парамонов С.О.

Суть спору:

Позовну заяву подано Товариством з
обмеженою відповідальністю "АВЕ Львів",
м. Львів до відповідача Дочірнього
підприємства "Албіс компані"
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Діаніум трейдінг ко
лімітед" республіка Кіпр, м. Львів про
зобов'язання укласти з ТзОВ «АВЕ Львів»
договір про надання послуг з вивезення
твердих побутових відходів, згідно
запропонованого на основі типового
договору та встановити ціну договору
розраховану ТзОВ «АВЕ Львів» згідно
встановлених нормативів.

Ухвалою суду від 17.10.2014р. порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду на 11.11.2014р.

Для об"єктивного та всестороннього
вирішення спору, 11.11.2014р. та 25.11.2014р.
розгляд справи відкладався з підстав,
викладених у відповідних ухвалах суду.

02.12.2014р. в судовому засіданні
оголошувалась перерва, про що
представники сторін ознайомлені під
розписку.

В судове засідання 16.12.2014р. представник
позивача з'явився, позовні вимоги
підтримав з підстав, наведених у
позовній заяві, позов просить
задоволити. Вимоги ухвали суду від
25.11.2014р. не виконав.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, проти позову
заперечив з підстав, наведених у
відзиві, вимоги позивача вважає
безпідставними та недоведеними. В
задоволенні позову просить відмовити.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
докази у їх сукупності, заслухавши
пояснення представників сторін, суд
встановив:

Львівською міською радою (на підставі
ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування»,
п.44, 55) ухвалено Правила благоустрою м.
Львова, згідно яких встановлено
визначення на конкурсних засадах
юридичної особи, яка здійснює у межах
певної території збирання та
перевезення побутових відходів
спеціально обладнаними для цього
транспортними засобами. Переможцем
конкурсу на надання послуг з вивезення
(збирання, зберігання і перевезення)
твердих та великогабаритних побутових
відходів з території ЛКП Галицького
району визначено ТзОВ «АВЕ Львів».

Відповідно до п.3.2.1. рішення Львівської
міської ради №890 від 17.10.2011р., юридичні
особи у сфері поводження з відходами
зобов'язані виконувати вимоги
законодавства України у сфері
поводження з відходами, Правила
благоустрою і утримання території м.
Львова.

Пунктом 3.2.2. рішення встановлено
обов'язок для юридичних осіб, у
встановленому порядку укладати угоди,
проводити оплату за користування
послугами підприємств та організацій,
які здійснюють операції збирання,
зберігання, перевезення, утилізації,
оброблення та захоронення відходів.

Згідно ст.35-1 Закону України «Про
відходи» та у відповідності до п.1.6.
наказу Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 07.06.2010р. №176 "Про
затвердження Методичних рекомендацій
з організації збирання, перевезення,
перероблення та утилізації твердих
побутових відходів", власники або
наймачі, користувачі, у тому числі
орендарі, джерел утворення побутових
відходів, земельних ділянок укладають
договори з юридичною особою, яка
визначена виконавцем послуг на
вивезення побутових відходів,
здійснюють оплату таких послуг та
забезпечують роздільне збирання
твердих побутових відходів.

Згідно п. 7.1.4. Правил благоустрою м.
Львова, затв. ухвалою ЛМР №376 від
21.04.2011р., юридичні особи зобов'язані
виконувати вимоги законодавства
України у сфері поводження з відходами,
зокрема, у встановленому порядку
укладати угоди, проводити оплату за
користування послугами підприємств та
організацій, які здійснюють операції
збирання, зберігання, перевезення,
утилізації, оброблення та захоронення
відходів.

23.09.2013р. позивач - ТзОВ «АВЕ Львів»
звернулось до відповідача- ДП «Албіс
Компані» з пропозицією укласти договір
про надання послуг з вивезення твердих
побутових відходів (лист вих. №2145).
Листом від 09.10.2013р. №21-13 відповідач
повідомив, що така пропозиція
розглянута та запропонував ціну
договору в розмірі 500 грн.

Згідно листа №2182 від 29.10.2013р., позивач
повідомив про неприйнятність
запропонованої ціни договору та просив
погодити договір в первинному
варіанті, підписати договори в двох
примірниках та надіслати для завірення
їх підписом та печаткою позивача - ТзОВ
«АВЕ Львів». Листом - відповіддю від
01.11.2013р. №0345 відповідач відмовив у
задоволенні пропозиції щодо укладення
договору, у зв'язку з неналежним
оформленням позивачем запропонованих
проектів договорів.

28.11.2013р. ТзОВ «АВЕ Львів» звернулось до
ДП «Албіс Компані» з листом №2240, згідно
якого повідомив, що раніше скерований
проект договору №ГКМ-611/К є
неактуальним, а нові договори зі
зміненою ціною (розрахунком та
обгрунтуванням ціни договору) були
прикріплені до листа ТзОВ «АВЕ Львів»
від 29.10.2013р. №2182.

Листом від 12.12.2013р. №38-13 відповідач
відмовився укладати договір у зв'язку з
непогодженням вартості наданих послуг
(ціни договору). Крім того, повідомив
про повернення позивачу проекту
договору про надання послуг з
вивезення побутових відходів №Г/КМ-375/К
від 25.11.2013р. та проекту договору б/н та
без дати, у зв'язку з невідповідністю
вимогам ст.181 ГК України, а саме,
відсутності підпису та печатки
позивача на двох примірниках договору.

Згідно ст.174 ГК України, однією з
підстав виникнення господарських
зобов'язань є господарський договір та
інші угоди, передбачені законом, а
також угоди, які не передбачені
законом, але такі, які йому не
суперечать. Однією з підстав
виникнення зобов"язань, згідно ст.11 ЦК
України, зокрема є договори та інші
правочини.

Законодавством визначено загальний
порядок укладення господарських
договорів.

У відповідності до ч. ч. 2, 3 ст. 181 ГК
України, проект договору може бути
запропонований будь-якою з сторін. У
разі якщо проект договору викладено як
єдиний документ, він надається другій
стороні у двох примірниках. Сторона,
яка одержала проект договору, у разі
згоди з його умовами оформляє договір
відповідно до вимог частини першої
цієї статті і повертає один примірник
договору другій стороні або надсилає
відповідь на лист, факсограму тощо у
двадцятиденний строк після одержання
договору.

Згідно ч. 8 ст. 181 ГК України, у разі якщо
сторони не досягли згоди з усіх
істотних умов господарського договору,
такий договір вважається неукладеним
(таким, що не відбувся).

Позивачем в досудовому порядку
вчинялись дії щодо укладення договору
з відповідачем, однак сторони не
досягнули згоди щодо істотних умов при
укладенні договору, у зв'язку з чим
позивач звернувся до суду з вимогою
зобов'язати відповідача укласти
договір про надання послуг з вивезення
твердих побутових відходів, згідно
запропонованого на основі типового
договору та встановити ціну договору
розраховану ТзОВ "АВЕ Львів" згідно
встановлених нормативів.

Як встановлено судом, 28.11.2013р.
відповідачу надсилався проект
договору №Г/АЙ-375/К про надання послуг
з вивезення побутових відходів від
25.11.2013р., без підпису та печатки
позивача - ТзОВ «АВЕ Львів». Дана
обставина позивачем не
заперечувалась.

Пунктом 3.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
від 29.05.2013 №11, визначено, дво - або
багатосторонні правочини (договори),
які повинні укладатися в письмовій
формі, можуть укладатися, зокрема,
шляхом обміну листами, телеграмами,
телетайпограмами, телефонограмами,
радіограмами, засобами електронного
зв'язку тощо за підписами сторін, які їх
надсилають. Якщо іншою стороною
заперечується одержання нею
відповідного документа,
заінтересована сторона зобов'язана
подати господарському суду належні
докази його надіслання поштою або
іншим передбаченим законом чи
договором засобом зв'язку; за неподання
таких доказів у суду відсутні підстави
для висновку про додержання сторонами
письмової форми правочину (договору).

У господарських відносинах правочин
(договір), як правило, вчиняється шляхом
складання документа (документів), що
визначає (визначають) його зміст і
підписується безпосередньо особою, від
імені якої він вчинений, або іншою
особою, яка діє в силу повноважень,
заснованих, зокрема, на законі,
довіреності, установчих документах. (п.
3.3 Постанови).

Таким чином, в порушення
вищезазначених вимог та ст.181 ГК
України позивачем направлявся
відповідачу неналежним чином
оформлений проект договору за
відсутності підпису та печатки
позивача - ТзОВ «АВЕ Львів», що не може
вважатись належним та допустимим
доказом, у зв'язку з недотримання форми
щодо вчинення правочину.

Суд звертає увагу, що докази
направлення відповідачу належним
чином оформленого проекту договору про
надання послуг вивезення твердих
побутових відходів (підпис та печатка
сторони, яка направила договір) в
матеріалах справи відсутні.

Крім того, суд зазначає, відповідно до
ч.3 ст. 184 ГК України укладення
господарських договорів на основі
примірних і типових договорів повинно
здійснюватися з додержанням умов,
передбачених статтею 179 цього Кодексу,
не інакше як шляхом викладення
договору у вигляді єдиного документа,
оформленого згідно з вимогами статті 181
цього Кодексу та відповідно до правил,
встановлених нормативно-правовими
актами щодо застосування примірного
або типового договору.

Частиною 4 ст.179 ГК України передбачено,
що при укладенні господарських
договорів сторони можуть визначати
зміст договору на основі:

-вільного волевиявлення, коли сторони
мають право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству;

-примірного договору, рекомендованого
органом управління суб'єктам
господарювання для використання при
укладенні ними договорів, коли сторони
мають право за взаємною згодою
змінювати окремі умови, передбачені
примірним договором, або доповнювати
його зміст;

-типового договору, затвердженого
Кабінетом Міністрів України, чи у
випадках, передбачених законом, іншим
органом державної влади, коли сторони
не можуть відступати від змісту
типового договору, але мають право
конкретизувати його умови;

-договору приєднання, запропонованого
однією стороною для інших можливих
суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі
вступу в договір не мають права
наполягати на зміні його змісту.

Однак, виходячи з аналізу норм ч. 4 ст. 179
ГК України, проект договору про надання
послуг з вивезення твердих побутових
відходів не належить до типових
договорів, а є господарським договором,
в якому сторони на основі вільного
волевиявлення визначають його зміст та
мають право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Щодо вимоги позивача про встановлення
ціни договору, розрахованої ТзОВ «АВЕ
Львів» згідно встановлених нормативів
суд зазначає.

У відповідності до ст. 16 ЦК України,
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Заявлена позивачем вимога не
відповідає способам захисту прав та
охоронюваних законом інтересів
учасників господарських відносин, а
спрямована на встановлення юридичного
факту, що виходить за межі компетенції
суду. Відтак, обраний позивачем спосіб
захисту своїх прав в частині
встановлення ціни договору не
відповідає способам звернення за
захистом до суду, встановленим чинним
законодавством.

Відповідно до ст.ст. 33, 38 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Сторона
або прокурор у разі неможливості
самостійно надати докази вправі подати
клопотання про витребування
господарським судом доказів. У разі
задоволення клопотання суд своєю
ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального
закону спрямовані на реалізацію статті
43 Господарського процесуального
кодексу України. Згідно з положеннями
цієї статті судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

За таких обставин, дослідивши та
проаналізувавши подані докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку в
позові відмовити повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 11, 16 ЦК України, ст.ст.
174, 179, 181, 184 ГК України, ст.ст. 4, 32, 33, 34, 38,
43, 82, 84, 85 ГПК України, господарський суд
-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення складено 22.12.2014р.

Суддя
Мороз Н.В.