ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2014 року
Справа № 925/1888/14

Господарський суд Черкаської
області в складі: головуючого судді
Анісімова І.А., при секретарі судового
засідання Швидкій О.В.

у відкритому судовому засіданні в
приміщенні господарського суду за
адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка,307

за участю представників сторін

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Іванов С.Г. - за
довіреністю,

розглядає справу:

за позовом Державного підприємства
"Одеська залізниця"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЕП Транско"

про стягнення 95 315 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено вимогу про стягнення з
відповідача на користь позивача штраф
у розмірі п'ятикратної провізної плати
в сумі 95 315 грн. 00 коп.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилається на те, що
відповідач при відвантаженні вагонів
невірно зазначив масу вантажу в
залізничній накладній №41820713 від 13.04.2014
та на порушення відповідачем умов
перевезення, ст.ст. 24, 37, 118, 122 Статуту
залізниць України.

За вказане порушення позивачем на
відповідача нараховано штраф у
розмірі п'ятикратної провізної плати.

Відповідач відзивом на позов,
доповненням до нього та представник в
судовому засіданні проти позову
заперечив посилаючись на те, що
відповідачем правильно заповнено
залізничну накладну на вагони і маса
вантажу відповідає відпущеній з
елеватору згідно товарно-транспортній
накладній, а тому стягнення з компанії
штрафу за невірно зазначену у
залізничній накладній масу вантажу є
безпідставним.

Крім того зазначив, що перевезення
вантажу закінчилося з моменту
розкридитування вантажу на станції
призначення (ст..Одеса-Порт), тобто з
моменту сплати усіх належних
залізниці платежів і отримання вантажу
вантажоотримувачем на станції
призначення, як це зазначено у Правилах
видачі вантажів. Ні в ході перевезення
ні на станції призначення факту
неправильності зазначення маси
вантажу виявлено не було, тобто
підстави для стягнення штрафу
залізницею відстуні.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав повністю.

В судовому засіданні, яке відбулося 12
грудня 2014 року згідно ст. 85 ГПК України
представнику відповідача було
оголошено вступну та резолютивну
частини судового рішення.

Заслухавши представника відповідача,
дослідивши усі обставини, перевіривши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

У позовній заяві позивач зазначає, що
13.04.2014 за накладною №41820713 зі станції
Умань Одеської залізниці відправником
ТОВ «ТЕП Транско» було відправлено
вагони №№95307625, 95362323, 95384947, 95396065 з
вантажем пшениця, станція призначення
Одеса-Порт Одеської залізниці,
одержувач вантажу - Філія ПАТ «ДПЗКУ»
Одеський зерновий термінал». Під час
заповнення даної накладної, в
відомості вагонів Відповідачем було
зазначено масу вантажу у вагоні №95307625 -
63550 кг, №95362323 - 68450 кг, у вагоні №95384947 -69750
кг, у вагоні № 95396065 - 68350 кг.

Під час прибуття вантажу на станцію
призначення Одеса - Порт та
контрольного зважування на справних
повірених вагонних вагах було виявлено
різницю в масі вантажу у зазначених
вагонах.

14.04.2014 про даний факт складено
комерційний акт АА №024362/18.

Згідно зазначеного акту встановлено,
що фактично вага вантажу склала у
вагоні №95307625 - 63050 кг, що менше ніж
зазначено в накладній на 500 кг; №95362323 -
67900 кг, що менше ніж зазначено в
накладній на 550 кг, у вагоні №95384947 - 68900
кг, що менше ніж зазначено в накладній
на 850 кг у вагоні № 95396065 - 67750 кг, що менше
ніж зазначено в накладній на 600 кг,
вагони прибули в технічно справному
стані, запірно -пломбувальні пристрої
вантажовідправника не пошкоджено.
Слідів втрати та крадіжки не виявлено.

Як вбачається з матеріалів справи
Відпуск зерна з Уманського елеватора
проводився представнику ТОВ «ТЕП
Транско» Сливі М.І. на підставі
довіреності виданої ТОВ «Гранум
Інвест» - власника зерна. Завантажені
вагони від складу подали на залізничні
ваги Уманського елеватору, де
проводилось комісійне зважування як
порожніх вагонів, так і навантажених.

За результатами зважування склали акт
комісійного зважування, який підписали
начальник дільниці елеватору, майстер
елеватору і представник ТОВ «ТЕП
Транско». В Акті вказана дата
зважування, номери вагонів, а також
вага брутто, тара і нетто.

Після зважування вагонів були складені
товарно-транспортні накладні №429 та 430
про відпуск зерна з Уманського
етеватору у кількості встановленій
комісійним зважуванням. В
товарно-транспортних накладних також
вказано масу зерна брутто, тара і нетто.

На підставі акту зважування і
товарно-транспортних накладних
представник ТОВ «ТЕП Транско» Слива
М.І. заповнив залізничну накладну на
дану партію вагонів, де зазначив масу
вантажу вказану у вищевказаних
документах. Таким чином в усіх трьох
документах зазначена однакова маса
зерна, яка відвантажена у вагони.

Після цього вагони були здані
залізниці для перевезення. Після
прибуття вагонів на станцію
призначення - Одеса-Порт (експ.), вони
були прийняті від залізниці
представником вантажоотримувача і
подані по його під'їзній колії за
адресою: м. Одеса, вул. Хлібна Гавань 4
для розвантаження.

Вантажоотримувач для перевірки
кількості доставленого вантажу, на
підставі окремого договору про
зважування за вимогою з ДП «Одеська
залізниця», звернувся до залізниці з
проханням комісійного переважування
прибулих вагонів.

Згідно п.12 Правил видачі вантажів
переважування проводилось на вагах
«ДПЗКУ» Одеського зернового терміналу,
а не на вагах залізниці.

Перевірка проводилась не з ініціативи
залізниці в порядку контролю, а саме на
вимогу вантажоотримувача.

Судом встановлено і не заперечується
сторонами, що вантаж зерна пшениці
доставлено зі ст. Умань і видано
одержувачу - Одеському зерновому
терміналу ДПЗКУ 14.04.2014р. Ні в ході
завантаження, ні в ході прийняття до
перевезення, ні в ході перевезення
вантажу, ні при видачі вантажу
одержувачу зауважень чи претензій до
відправника чи експедитора -
залізницею не заявлено.

При прийнятті рішення суд враховує
припинення зобов'язання перевезення
вантажу вагонами - між позивачем та
відповідачем - шляхом його належного
виконання 14.04.2014р. та видачі вантажу
замовнику на зерновому терміналу
(залізнична накладна з необхідними
відмітками - в матеріалах справи)

Переважування вантажу Одеською
залізницею виконувалось не на підставі
Статуту залізниць України в момент
видачі вантажу одержувачу на станції
призначення Одеса-Порт, а на підставі
окремого договору з
вантажоодержувачем -№ДН-1-22/1-13-ДНМ від 26
грудня 2013р., на вагах Одеського
зернового терміналу, на території
Одеського зернового терміналу, після
прийняття вантажу зерна від залізниці -
14.04.2014р.

Договором №ДН-1-22/1-13-ДНМ від 26.12.2013р. не
передбачено право виконавця - Одеської
залізниці на звернення до суду про
стягнення санкцій на підставі
комерційного акту. Одеська залізниця
не є представником ДПЗКУ та не
уповноважена вчиняти дії в його
інтересах.

Відповідно до п.5.5. Правил оформлення
документів зазначено що вразі
виявлення під час перевезення вантажу
або на станції його призначення,
неправильного зазначення у накладній
маси, залізницею стягується штраф.

Статтею 1 Закону України "Про
залізничний транспорт України
визначено основні терміни, де вказано:
перевезення у внутрішньому
залізничному сполученні - перевезення
пасажирів, вантажів, багажу, та
вантажобагажу між залізничними
станціями в Україні.

Перевезення вантажу закінчилося з
моменту розкридитування вантажу на
станції призначення (ст.Одеса-Порт),
тобто з моменту сплати усіх належних
залізниці платежів і отримання вантажу
вантажоотримувачем на станції
призначення, як це зазначено у Правилах
видачі вантажів.

Ні в ході перевезення ні на станції
призначення факту неправильності
зазначення маси вантажу виявлено не
було, тобто підстави для стягнення
штрафу залізницею відсутні.

Таким чином, вимоги позивача не
відповідають фактичним обставинам та
матеріалам справи, тому не підлягають
задоволенню.

Стаття 32 ГПК України встановлює, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких, господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін.

В статті 33 ГПК України зазначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Позивач не довів наявність тих
обставин на підставі яких він просить
позов задовольнити.

Рішення прийнято на підставі тих
документів, які є у справі.

За таких обставин, суд вважає позов не
доведеним, тому у позові слід
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.49, ст.ст.82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду в порядки та
строки передбачені розділом XII ГПК
України.

Повне рішення складено 17 грудня 2014
року.

Суддя
І.А.Анісімов