КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р. Справа№ 910/15296/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Плотніков Я.І. -
представник

від третьої особи: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Державного підприємства "Харківський
обласний радіотелевізійний
передавальний центр"

на рішення

Господарського суду м.Києва

від 01.10.2014р.

у справі № 910/15296/14 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Державного підприємства
"Харківський обласний
радіотелевізійний передавальний
центр"

до Національної телекомпанії України

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: Концерн радіомовлення,
радіозв"язку та телебачення

про відшкодування збитків у розмірі 301
578, 94 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва
від 01.10.2014 року у справі № 910/15296/14 у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, просить
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі,
оскільки вважає, що місцевим
господарським судом порушено норми
матеріального та процесуального права,
неповністю з'ясовано обставини, що
мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач посилається на те, що пунктом 4
попереднього договору від 20.08.2011 року
сторонами договору було погоджено всі
умови попереднього договору та
зобов'язались укласти в майбутньому
основний договір у період з 20 серпня по
31 грудня 2011 року поза межами державного
замовлення на розповсюдження
(трансляцію) телепрограм. Крім того,
пунктом 4 попереднього договору
передбачено, що у разі укладення
Основного договору він буде
розповсюджувати свою дію на відносини,
що виникли між сторонами до підписання
ними Основного договору, а саме з 20
серпня 2011 року.

Апелянт звертає увагу суду на те, що
відповідач ухилився від укладення
Основного договору щодо надання
телекомунікаційних послуг і
трансляція телепрограм відповідача з
20.08.2011 року пояснювалась на замовлення
відповідача за відсутності належним
чином оформленого договору.

Крім того, Національна телекомпанія
України замовляла у Концерну
радіомовлення, радіозв"язку та
телебачення послуги, надсилаючи
розклади телепрограм «Першого
Національного». Позивач, незважаючи на
відсутність укладеного договору та
державного фінансування, за власні
кошти повністю і в строк розрахувався
за спожиту електроенергію, що
використовувалась технічними
засобами, які транслювали
телерадіопрограми Національної
телекомпанії України.

Крім того, апелянт посилається на те, що
відповідач відмовився надати позивачу
розклад мовлення програм з
відокремленим хронометражем
телепередач, які розповсюджуються в
межах державного замовлення та поза
його межами, посилаючись на те, що
затверджена сітка мовлення та
програмна концепція таких показників
не передбачає.

Апелянт зазначає, що він не мав
можливості припинити трансляцію
програм поза межами державного
замовлення на каналі Національної
телекомпанії України, оскільки сигнал,
що передається НТКУ на ЦКУ ДП ХОРТПЦ
єдиний і містить інформацію, що включає
як державне, так і недержавне
замовлення.

Також апелянт звертає увагу суду на
абз. 2 п. 2 Інструкції щодо заповнення
Типового договору про закупівлю
товарів (робіт або послуг) за державні
кошти, затвердженої наказом
Мінекономіки України від 27.07.2010 р. № 925,
відповідно до якої у випадку, якщо
учасник вчинив фактичні дії щодо
виконання договору, правові наслідки
таких дій визначаються відповідно до
Цивільного кодексу України.

Апелянт вважає, що відповідач несе
відповідальність відповідно до ч.2 ст.
635 ЦК України, оскільки необґрунтовано
ухиляється від укладення договору,
передбаченого попереднім договором.
Крім того, на думку апелянта,
відповідач відповідно до ст. 611 ЦК
України зобов»язаний відшкодування
збитки позивачу у розмірі 301 578 грн. 94
коп.

В судове засідання представники
позивача та третьої особи не з»явились,
про час та місце розгляду справи
повідомлялись належним чином. Через
відділ документального забезпечення
суду від представників позивача та
третьої особи надійшли клопотання про
розгляд справи у їх відсутність.

Враховуючи ту обставину, що всі
учасники судового процесу були
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду апеляційної скарги,
проте позивач та третя особа не
скористалось своїми правами,
передбаченими статтею 22 ГПК України, та
виходячи з того, що явка сторін не
визнавалася обов'язковою судом
апеляційної інстанції, а участь в
засіданні суду (як і інші права,
передбачені статті 22 ГПК України) є
правом, а не обов'язком сторони,
Київський апеляційний господарський
суд дійшов висновку про задоволення
клопотання про розгляд апеляційної
скарги по суті в судовому засіданні за
відсутності представників позивача та
третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
дослідивши наявні матеріали справи у
повному обсязі, перевіривши повноту
встановлення обставин справи та їх
юридичну оцінку, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, заслухавши
пояснення представника відповідача,
колегія встановила наступне.

Концерн радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення відповідно до ст. 1, ст. 3
Статуту є державним господарським
об'єднанням підприємств до складу
якого входять державні
підприємства-учасники, в тому числі
Державне підприємство "Харківський
обласний радіотелевізійний
передавальний центр".

23.06.2011 р. за результатом застосування
процедури закупівлі в одного учасника
між ДП "Харківський обласний
радіотелевізійний передавальний
центр", як виконавцем, в особі
Генерального директора Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення на підставі довіреності
№372 від 27.04.2011 та Національною
телерадіокомпанією, як замовником було
укладено договір № 8-26/9 про надання
телекомунікаційних послуг з
розповсюдження (трансляції) програм
Відповідача поза межами державного
замовлення.

Згідно з п.1.1 укладеного договору
виконавець за допомогою технічних
засобів, що зазначені у додатку № 1 до
цього договору, зобов'язується у 2011
році надати замовнику послуги зв'язку
(послуги з трансляції телебачення), а
саме: телекомунікаційні послуги з
розповсюдження (трансляції) програм
замовника поза межами державного
замовлення, а замовник зобов'язується
прийняти і оплатити такі послуги.

Відповідно до умов договору ціна
Договору становить 517 637, 31 грн., що
відповідає вартості трансляції 1236,09
годин мовлення.

Керуючись п.1 ч. 5 ст. 40 Закону України
«Про здійснення державних закупівель»,
сторони договору п.3.2. додатковій угоді
№ 1 домовились зменшити ціну договору
№ 8-26/9, таким чином вартість послуг на
строк дії договору № 8-26/9 становить 517
524, 48 грн.

Згідно п. 10.1. договору строк його дії
сторонами встановлено до 19.08.2011.

Довіреністю №372 від 27.04.2011 ДП
"Харківський обласний
радіотелевізійний передавальний
центр" уповноважувало Концерн укласти
та підписати договір, державний
контракт з Національною телекомпанією
України на телекомунікаційні послуги у
2011 році, в яких задіяні технічні засоби
ДП "Харківський обласний
радіотелевізійний передавальний
центр".

19.08.2011 Концерн радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення звернувся
до відповідача з листом вих. 3981/9-06, в
якому зазначено, що оскільки позивач не
має правових підстав для надання
телекомунікаційних послуг відповідачу
поза межами державного замовлення з
20.08.2011, то він буде вимушений вжити
заходів щодо їх припинення.

20.08.2011 між Національною телекомпанією
України (замовник) та Концерном
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення (виконавець) було укладено
Попередній договір щодо укладення
договору поза межами державного
замовлення (надалі - Попередній
договір).

За умовами Попереднього договору (п. 1)
сторони погодили у строк до 31.12.2011 року
укласти Договір на розповсюдження
(трансляцію) телепрограм замовника в
обсязі, що перевищує загальний обсяг
мовлення передбачений державним
замовленням, за період з 20 серпня по 31
грудня 2011р.

Однак, як правильно встановлено
місцевим господарським судом та
вбачається з матеріалів справи, згода
стосовно укладення основного договору
на підставі Попереднього договору від
20.08.2011 сторонами не була досягнута,
основний договір не укладено.

Національна телекомпанія України
направляла позивачу лист № 8-01-17/2460 від
29.08.2011, в якому зазначалося, що нею
вживаються всі можливі заходи щодо
вирішення проблемних питань, а також
містилось прохання поставитись з
розумінням до тимчасової
неврегульованості правових підстав
надання послуг трансляції та не
припиняти мовлення Першого
Національного як єдиного державного
телевізійного каналу.

22.12.2011 позивачем направлено
відповідачу лист №6096/4-06 від 22.12.2011
разом з Додатковою угодою № 2 до
Договору №9-26/9 від 23.06.2011, у
відповідності до умов якої передбачено
збільшення ціни Договору до 14 953 830,52
грн., продовження терміну дії Договору
та строку надання послуг до 31.12.2011р.

Відповідач листом №8-11-19/15 від 11.01.2012
року пропозицію про укладення
Додаткової угоди №2 до Договору №9-26/9
від 23.06.2011 відхилив.

Позивач в обгрунтування позовних вимог
стверджує, що після 20.08.2011
продовжувалося надання відповідачу
послуг щодо розповсюдження
(трансляції) програм відповідача без
укладення договору, однак оплата за
надані послуги за період з 20.08.2011 по
31.12.20011 відповідачем не проводилася що
зумовило звернення позивача до суду з
даним позовом.

Позивач також у позові зазначає, що
після 20.08.2011 послуги відповідачу
позивачем надавалися без укладення
договору, а тому позивач вважає, що
йому було завдано збитків у вигляді
витрат на електроенергію, оплату праці
виробничого персоналу та податків, що
складає 301 578,94 грн.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представників сторін,
колегія не може погодитись з доводам
позивача, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту п.7
Попереднього договору, сторони
передбачили, що не несуть
відповідальності у разі ненастання
подій, передбачених у п. 1 цього
договору.

Пунктом 1 Попереднього договору
сторонами визначено, що основний
договір може бути укладено виключно за
умови та у разі:

- після повного виконання Замовником
своїх грошових зобов'язань Договору
№9-26/9 від 23.06.2011;

- фактичного надходження в повному
обсязі необхідних коштів на
спеціальний реєстраційний рахунок
Замовника за КПКВ 1701150 та збільшення
достатніх обсягів кошторисних
призначень на очікуваний загальний
обсяг мовлення поза межами державного
замовлення;

- затвердження Головним розпорядником
(Державним комітетом телебачення і
радіомовлення України) у встановленому
діючим законодавством порядку
відповідних змін до кошторисів
видатків Замовника, відповідно ст. 48
Бюджетного кодексу України
"Розпорядники бюджетних коштів беруть
бюджетні зобов'язання за спеціальним
фондом бюджету виключно в межах
відповідних фактичних надходжень
спеціального фонду бюджету (з
дотриманням вимог частини другої
статті 57 цього Кодексу)", та після
проведення Замовником необхідних
попередніх процедур, передбачених
Законом України "Про здійснення
державних закупівель";

- після проведення Замовником
необхідних попередніх процедур,
передбачених Законом України "Про
здійснення державних закупівель".

Під час розгляду справи Господарським
судом м.Києва № 5011-9/325-2012 за позовом
Концерну радіомовлення, радіозв'язку
та телебачення до Національної
телекомпанії України про зобов'язання
відповідача укласти договір про
надання телекомунікаційних послуг з
розповсюдження (трансляції) програм
поза межами державного замовлення,
умови якого розповсюджуватимуть свою
дію на відносини, які виникли між
сторонами з 20.08.2011 по 31.12.2011 було
встановлено, що у Національної
телекомпанії відсутній обов'язок по
укладенню Основного договору, оскільки
не настала сукупність обставин
викладених в п. 1 Попереднього договору
від 20.08.2011, необхідних для укладення
Основного договору поза межами
державного замовлення за Попереднім
договором та відсутні будь-які правові
підстави для зобов'язання відповідача
укласти договір з позивачем про
надання послуг з розповсюдження
(трансляції) програм поза межами
державного замовлення, умови якого
розповсюджуватимуть свою дію на
відносини, які виникли між сторонами з
20.08.2011 по 31.12.2011.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 13.03.2012 у справі № 5011-9/325-2012
залишене без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 12.07.2012 та
постановою Вищого господарського суду
України від 12.12.2012.

Відповідно до ч.3 ст. 35 ГПК України
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Враховуючи вищевикладене, колегія
приходить до висновку, що посилання
позивача на незаконне ухилення
відповідача від укладення основного
договору є безпідставним.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 611
Цивільного кодексу України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Статтею 623 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до ч. 2 ст. 635 Цивільного
кодексу України, сторона, яка
необґрунтовано ухиляється від
укладення договору, передбаченого
попереднім договором, повинна
відшкодувати другій стороні збитки,
завдані простроченням, якщо інше не
встановлено попереднім договором або
актами цивільного законодавства.

Позивач вважає, що йому завдано збитки
з вини відповідача, оскільки останнім
не було укладено Основний договір щодо
надання послуг зв'язку на період з
20.08.2011 по 31.12.2011, завдано витрат загалом
301 578,94 грн., які підлягають
відшкодуванню відповідачем в силу
приписів ст. 611 Цивільного кодексу
України, ч. 2 ст. 182 Господарського
кодексу України, а саме: -242204,00 грн. -
собівартість послуг (з яких 196160,00 грн. -
вартість спожитої електроенергії за
серпень 2011року, 46044,00 грн. - фонд оплати
праці виробничого персоналу з
нарахуваннями з 20.08.2011 по 31.12.2011); -59374,94
грн. - податки (50263,16 грн. - сума ПДВ, 3954,17
грн. - податок на прибуток, 5157,61 грн. -
дивіденди).

Позивач зазначає, що він направляв
відповідачу акти виконання на надані
послуги за період з 20.08.2011 по 31.12.2011 на
заявлену до стягнення суму збитків в
сумі 301 578,94 грн., проте, акти підписані
відповідачем не були і вказані у них
суми сплачені відповідачем також не
були.

Відповідно до ст. 14 Цивільного кодексу
цивільні обов'язки виконуються в межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Особа не
може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Таким чином, є неправомірним
покладення на відповідача
відповідальності у вигляді
компенсації збитків за не укладення
основного договору, з огляду на
відсутність будь-яких правових підстав
для його укладання.

Відповідно до ст.22 ЦК України під
збитками розуміються, зокрема, доходи,
які особа могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не
було порушено (упущена вигода).

Збитки - це об'єктивне зменшення
будь-яких майнових благ, яке пов'язане з
утиском його інтересів, як учасника
певних суспільних відносин, і яке
виражається у зроблених ним витратах,
тощо. Застосування відповідальності у
вигляді відшкодування заподіяних
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язань збитків,
можливе лише за наявності складу
правопорушення, до якого входять такі
елементи: протиправна поведінка;
наявність збитків; причинний зв'язок
між протиправною поведінкою та
спричиненням збитків; наявність вини.

Аналогічні положення містяться в
ст.ст. 224, 225 ГК України, згідно з якими
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
встановлені вимоги, щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати нанесені цим збитки
суб'єкту права або законні інтереси
якого порушені.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управленою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також
неодержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу
України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання. Правочин,
яким скасовується чи обмежується
відповідальність за умисне порушення
зобов'язання, є нікчемним.

Відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди можуть
мати місце при наявності складу
цивільного правопорушення, яки включає
до себе протиправну поведінку
заподіювача шкоди, наявність
негативних наслідків (шкоди), причинний
зв'язок між протиправною поведінкою
заподіювача та наслідками (шкодою),
вина заподіювача шкоди.

Чинним законодавством обов'язок по
доведенню перших трьох складових
цивільного правопорушення покладено
на кредитора.

Відповідно до ст.33 ГПК України тягар
доведення факту невиконання або
неналежного виконання зобов'язань
контрагентом, наявність збитків, а
також причинного зв'язку між першим та
другим лежить на позивачеві.

Позивачем не доведено суду факту
порушення відповідачем зобов'язання
щодо укладення основного договору, як
і його вини у тому, що основний договір
не було укладено,
причинно-наслідкового зв'язку між
діями відповідача та заявленими
збитками в сумі 301 578,94 грн.

Аналізуючи вищенаведене, колегія
приходить до висновку про відсутність
у діях відповідача складу
господарського правопорушення, у
зв»язку з чим відсутні підстави для
відшкодування збитків, а тому в позові
слід відмовити.

Відповідно до ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніяки
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Колегія не приймає до уваги доводи
апеляційної скарги, оскільки апелянтом
не надано суду доказів, які б свідчили
про обґрунтованість позовних вимог, а
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не можуть бути підставами для
скасування рішення місцевого суду.

Оцінюючи вищенаведені обставини,
колегія приходить до висновку, що
рішення Господарського суду м.Києва
відповідає обставинам справи і чинному
законодавству, а отже підстав для його
скасування або зміни не вбачається, в
зв'язку з чим апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Харківський обласний
радіотелевізійний передавальний
центр" на рішення Господарського суду
м.Києва від 01.10.2014р. у справі № 910/15296/14
залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м.Києва
від 01.10.2014р. у справі № 910/15296/14 залишити
без змін.

Матеріали справи № 910/15296/14 повернути
Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя
А.І. Тищенко

Судді
Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх