ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2014 р.
Справа № 914/3453/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Петрашко М.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДВ-Екосвіт", м.Львів

до відповідача-1 Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТДС Укрспецтехніка",
м.Київ

до відповідача-2 Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трак Сервіс Львів",
с.Воля Бартатівська Городоцького
району Львівської області

про стягнення 30 000,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Мандюк О.О.- представник
(довіреність б/н від 18.11.2014р.);

від відповідача-1 Рудюк С.А.-
представник (довіреність б/н від
22.10.2014р.);

від відповідача-2 Довганик М.Є. -
представник (довіреність б/н від
17.10.2014р.).

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходили. В
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Товариством
з обмеженою відповідальністю
"ДВ-Екосвіт" до відповідача-1 -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТДС Укрспецтехніка"
та до відповідача-2 - Товариства з
обмеженою відповідальністю "Трак
Сервіс Львів" про стягнення солідарно 30
000,00 грн. збитків.

Ухвалою суду від 02.10.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду та
призначено її до судового розгляду на
22.10.2014р. В судовому засіданні 22.10.2014р.
оголошено перерву до 05.11.2014р. Ухвалою
суду від 05.11.2014р. розгляд справи
відкладено на 26.11.2014р. Ухвалою суду від
26.11.2014р. продовжено строк розгляду
спору та відкладено розгляд справи на
10.12.2014р.

Представник позивача подав клопотання
(вх.№53439/14 від 10.12.2014р.) про долучення до
матеріалів справи документів
перелічених в даному клопотанні,
позовні вимоги підтримав повністю,
просив позов задоволити з підстав
викладених у позовній заяві, зокрема
представник позивача просив стягнути
солідарно з відповідачів 30 000,00 грн.
збитків.

Представник відповідача-1 подав
додаткові пояснення (вх.№54144/14 від
10.12.2014р.), проти задоволення позовних
вимог заперечив з підстав зазначених у
поданому 21.10.2014р відзиві (вх. №44637/14) на
позовну заяву, а також у поданих
додаткових поясненнях (вх.№54144/14).

Представник відповідача-2 проти
задоволення позовних вимог заперечив з
підстав зазначених у поданому 21.10.2014р.
відзиві (вх.№44611/14) на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, заслухавши доводи та
заперечення представників сторін, суд,-

встановив:

01.04.2013р. між ТзОВ «Трак Сервіс Львів»
(надалі - СТО) та ТзОВ «ДВ-Екосвіт»
(надалі - клієнт) укладено договір №20079
про надання послуг, відповідно до умов
якого СТО виконує технічне
обслуговування та ремонт транспортних
засобів клієнта, постачання запасних
частин і матеріалів, а клієнт бере на
себе зобов'язання перед СТО повністю та
у строк, обумовлений п.4.3. договору,
оплатити виконані роботи, використані
для ремонту матеріали та встановлені
на транспортний засіб або передані
клієнту запасні частини.

Пунктом 2.8. договору про надання послуг
передбачено, що передача виконаних
робіт проводиться на підставі акту
прийому-передачі виконаних робіт, що
підписується уповноваженими
представниками сторін. Акт
прийому-передачі підтверджує
виконання СТО замовлених робіт,
надання послуг та/або передачу
замовлених запасних частин та
матеріалів клієнту відповідної якості,
а також відсутність у клієнта
претензій і зауважень до СТО з приводу
виконання зазначеного замовлення та
стану транспортного засобу, на якому
проводилися ремонтні роботи або
надавалися послуги. При передачі
тільки ТМЦ оформлюється накладна.

Відповідно до п.5.1. договору, гарантійні
зобов'язання на роботи, матеріали,
запасні частини, які були встановлені
СТО на транспортний засіб Клієнта,
діють 6 (шість) місяців з дня їх
встановлення, що підтверджується
підписаними сторонами актами
приймання-передачі, якщо інший термін
гарантійних зобов'язань не був
обумовлений сторонами в актах
приймання-передачі або додатках до
цього договору.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що
гарантійні зобов'язання не
розповсюджуються зокрема, у випадку
відмови клієнта від усунення виявлених
СТО недоліків, що можуть негативно
впливати на ресурс вузлів та агрегатів
транспортного засобу у процесі
експлуатації.

Крім того, судом встановлено, що 03.12.2013р.
між ТзОВ «ТДС УкрСпецтехніка» (надалі -
виконавець) та ТзОВ «ДВ-Екосвіт»
(надалі - замовник) укладено договір
№УС 358 про виконання робіт, відповідно
до умов якого замовник на підставі
даного договору доручає, а виконавець
бере на себе зобов'язання виконати
ремонтні роботи або капітальні
ремонтні роботи окремих вузлів техніки
та/або обладнання та/або одиниці
техніки на умовах, встановлених даним
договором, а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити виконані ремонтні
роботи.

Відповідно до п.2.1. договору про
виконання робіт вартість ремонтних
робіт вказується в дефектних
відомостях, що є невід'ємними частинами
цього договору. Сторони домовилися, що
вартість ремонтних робіт, визначена
сторонами, вважається звичайною та
підлягає рівню справедливих ринкових
цін згідно чинного законодавства.

Згідно п. п. 3.1.4., 3.1.5. договору про
виконання робіт замовник має право, у
разі неякісно виконаних ремонтних
робіт (у випадку виявлення
несправності відремонтованого
предмету ремонту з вини виконавця
протягом гарантійного строку) вимагати
від виконавця виконати всі види робіт
по усуненню несправностей протягом 20
банківських днів при наявності
необхідних запчастин на складі
виконавця, а при відсутності
необхідних запчастин на складі
виконавця - у строк і на узгоджених з
замовником умовах. Дане зобов'язання
розповсюджується тільки на ті види
робіт та вузлів, за якими проводились
ремонтні роботи

виконавцем. Перевірити якість та об'єм
виконаних ремонтних робіт після їх
завершення.

Пунктом 3.2.3 договору передбачено, що
замовник зобов'язаний узгодити з
виконавцем дефектну відомість не
пізніше трьох банківських днів з
моменту її отримання. В дефектній
відомості має бути вказано перелік
необхідних ремонтних робіт, запасних
частин і матеріалів необхідних для
проведення ремонтних робіт за
договором.

Відповідно до п.3.2.7. договору про
виконання робіт, замовник зобов'язаний
неухильно дотримуватись усіх вимог і
рекомендацій виконавця.

У пункті 5.2. договору про виконання
робіт зазначено, що гарантійні
зобов'язання надають ся на всі ремонтні
роботи виконані виконавцем щодо
предмета ремонту. Гарантійний строк
складає 6 (шість) місяців з дня
підписання акту здачі-приймання робіт
якщо інший гарантійний строк не
вказаний у дефектній відомості.

Пунктом 5.4. договору передбачено, що
гарантійні зобов'язання
розповсюджуються при умові дотримання
замовником правил транспортування,
експлуатації, монтажу, демонтажу,
підключення та вводу в експлуатацію, а
також норм та умов правильної
експлуатації, які рекомендуються
заводом-виробником для предмету
ремонту, а також гарантійних
рекомендацій наданих виконавцем в
договорі та/або інших документах.

Згідно п. 5.6. договору, у випадку відмови
замовника від заміни всіх
рекомендованих виконавцем
комплектуючих чи частини вузлів або
агрегатів при здійсненні капітальних
ремонтних робіт, гарантія виконавця на
ці вузли та агрегати не
розповсюджується.

Гарантійні зобов'язання
розповсюджуються на ті вузли та/чи
агрегати, які були відремонтовані в
рекомендованому виконавцем об'ємі
та/чи кількості (пункт 5.12. договору).

Як зазначено у позовній заяві, на
виконання умов договору про надання
послуг відповідачу-2 було передано
автомобіль позивача. В ході ремонту
було виявлено необхідність проведення
ремонту автоматичної коробки передач
(АКПП).

Для проведення ремонту АКПП на
підставі договору про виконання робіт
актом прийому-передачі від 03.12.2013р. було
передано АКПП відповідачу-1 та
повернуто позивачу 22.01.2014р.

Після проведення ремонту АКПП
відповідачем-1, остання була
встановлена відповідачем-2 на
автомобіль, що підтверджується актом
виконаних робіт №ТС-00000170 від 29.01.2014р.

Як зазначає позивач, після нетривалого
використання автомобіля зі
встановленою АКПП (близько 100 км),
остання вийшла з ладу. Після повторної
доставки на ремонт АКПП при
діагностиці останньої в присутності
представника ТзОВ «ДВ-Екосвіт» було
повідомлено, що причиною поломки є
клапан, який потребує заміни. В
подальшому ТзОВ «ДВ- Екосвіт»
повідомлено про необхідність
повторного ремонту.

Як стверджує позивач в ході повторного
ремонту ТзОВ «ТДСУкрспецтехніка»
відмовилась проводити гарантійний
ремонт і позивач оплатив вартість
повторного ремонту. Причиною відмови в
проведені гарантійного ремонту було
те, що було залито 20 літрів масла, а не 30
літрів, як це усно рекомендувало ТзОВ
«УКРСпецтехніка».

Натомість відповідач-2 надав відповідь,
що норма мастила залита в АКПП
відповідала нормі, жодних порушень
встановлено не було.

Для проведення повторного ремонту
позивачеві-2 було знов передано на
ремонт автомобіль, де зняли АКПП та
передано на ремонт відповідачеві-1.
Після проведення повторного ремонту
АКПП відповідачем-1, що підтверджується
актом надання послуг №24267 від 02.04.2014 р.,
остання була вмонтована на автомобіль
відповідачем-2 згідно акту виконаних
робіт №ТС-00001059 від 28.04.2014р.

Як ззначено у позовній заяві, на даний
час при переключанні з 3 на 4 передачу,
при переході від передньої передачі на
задню і навпаки спостерігається стук в
АКПП, при цьому для здійснення цих
маніпуляцій необхідне навантаження
шляхом натискання на педаль
акселератора, про що повідомлялось
відповідача-1.

Позивач стверджує, що на даний час
необхідно проведення повторного
ремонту. У зв'язку з неможливістю
використання автомобіля позивач
отримав в оренду автомобіль MAN д.н.з.
ВС9266ВХ, за який сплачує кожний місяць
згідно договору оренди від 28.04.2014 р. 15
000,00 грн. Станом на дату звернення
позивача до суду варість витрат за
оренду склало 30 000,00 грн, які позивач
просить стягнути як прямі збитки.

Як вбачається із матеріалів справи,
28.04.2014р. між ТзОВ «КОМ-ЕКО-Львів»
(орендодавець) в особі Філії
«КОМ-ЕКО-Борислав» та ТзОВ «ДВ-Екосвіт»
(орендар) укладено договір оренди
автомобілів, відповідно до умов якого
орендодавець надає, а орендар приймає в
строкове платне користування
автомобіль марки MAN, тип транспортного
засобу - сміттєвоз спеціальний
вантажний-С, колір білий, д.н.з. - ВС9266ВХ,
балансовою вартістю 250 283,34 грн.

Розмір орендної плати, що орендується
складає 15 000,00 грн. в місяць. Орендна
плата сплачується орендарем щомісячно
не пізніше 30 числа місяця, що наступає
за звітним (п.4.1., п.4.2. договору оренди
автомобілів).

Відповідно до п.5.2. договору оренди
автомобілів передача автомобіля в
оренду здійснюється за актом
здачі-приймання.

Таким чином, враховуючи наведене
позивач звернувся до господарського
суду Львівської області та просить
стягнути солідарно з відповідача-1 та
відповідача-2 30 000,00 грн. збитків.

Відповідач-1 проти позову заперечив,
подав відзив на позовну заяву.

Зокрема відповідач-1 зазначає, що на
усунення недоліків була складена
дефектна відомість № УС від 03.12.2013
року, якою безпосередньо узгоджувався
перелік робіт, що необхідно було
здійснити для відновлення
працездатності АКПП. Проте Позивач
відмовився від заміни масляного насосу
та масляного лабіринту, даний факт
зокрема підтверджує засвідчена копія
Дефектної відомості № УС від
03.12.2013 року і як висновок позивач
погодився лише на ремонт масляного
насосу (вказана дефектна відомість
міститься в матеріалах справи).

Після складення вищезазначеної
дефектної відомості відповідачем-1
було виконано роботи належно
відповідно до умов Договору про
виконання робіт. Зі свого боку, Позивач
прийняв зазначені роботи, підписавши
Акт надання послуг №23836 від 22 січня 2014
року, в якому безпосередньо було
зазначено про те, що позивач претензій
щодо об'єму, якості та строкам
виконання робіт (надання послуг) не має.
Також, належний характер виконаних
робіт в свою чергу підтверджує той
факт, що сторонами не було складено
акту виявлених дефектів, що за умовами
п. 5.4. вищезазначеного Договору
складається у випадку виявлення
недоліків робіт.

Також відповідач-1 зазначив, що
монтування АКПП, здійснювалось
відповідачем-2 з порушенням
рекомендацій, що були надані
відповідачем-1. Позивач зі свого боку не
може посилатись на те, що йому не відомо
про те, які саме рекомендації містилися
в інструкції, що надійшла на електронну
пошту Позивача оскільки в листі №
007/01/841 від 05.06.2014 року, що адресувався
відповідачу-1. Більш того, при
первинному монтуванні (запуску)
автоматичної коробки зміни передач,
перша заправка сухої коробки передач з
масляним радіатором не була заповнена
на 30 літрів (як це було рекомендовано
відповідачем-2), а була

заповнена лише на 20 літрів
відповідачем-2, і як наслідок відбулось
порушення порядку введення в
експлуатацію предмету відповідачем-2
(безпосередньо порушено вимоги
інструкцій та умов відповідача-1), а
отже порушення договірних умов з боку
позивача (п. 6.2, 5.1. укладеного між
сторонами Договору), в свою чергу
відразу ж припиняє гарантійні
зобов'язання між сторонами, щодо
ремонтних робіт наданих та прийнятих
за актом надання послуг № 23836 від 22
січня 2014 р. (щодо яких був безпосередньо
встановлений гарантійний термін 6
місяців).

Перед здійсненням наступного ремонту
після детального діагностування
відповідач-1 зі свого боку запропонував
замінити масляний насос, інші запасні
частини, що в свою чергу
обґрунтовується листом № 75 від 01.04.2014
року та рахунком на оплату замовлення
№31023 від 19.02.2014 року, рахунком на оплату
за замовленням № 13021 від 19.02.2014 року.
Вищезазначена пропозиція була
надіслана на електронну пошту позивача
та оригінал листа про умови
розповсюдження гарантії було
направлено цінним листом з
повідомленням та з описом вкладеного
02.04.2014 року. Проте, вищезазначений лист
не було вручено позивачу під час
доставки на відділенні пошитого
зв'язку і було повернуто відповідачу-1.
Отож, все наведене вище свідчить про те,
відповідачем-1 було здійснено все
можливе з метою належного виконання
договірних зобов'язань.

Проте позивач знову відмовився від
заміни масляного насосу згідно рахунку
№31023, а здійснив лише оплату рахунку №
31021 та оплату ремонту рукавів високого
тиску згідно рахунку №31083.

02 квітня 2014 року позивач прийняв
зазначені ремонтні роботи, підписавши
Акт

надання послуг №24267 від 02 квітня 2014
року, в якому безпосередньо було
зазначено про те, що Позивач претензій
щодо об'єму, якості та строкам
виконання робіт (надання послуг) не має.

05.06.2014 відповідачу-1 був адресований
наступний лист від позивача стосовно
збоїв в роботі предмету ремонту.
Відповідно до листа № 007/01/841 позивачем
було наведено прохання про здійснення
якісного ремонту на підставі п. 3.1.4.
укладеного між сторонами Договору.

Відповідач-1 звертає увагу, що п.3.1.4.
укладеного між сторонами договору,
встановлює обов'язок виконавця у разі
неякісно виконаних ремонтних робіт (у
випадку виявлення несправності
відремонтованого предмету ремонту з
вини виконавця протягом гарантійного
строку) вимагати від виконавця
виконати роботи по усуненню
несправностей протягом гарантійного
строку діє лише за умови дотримання
замовником п.5.7. договору.

Враховуючи, те що позивач відмовився
від заміни масляного насосу гарантійні
зобов'язання на ремонтні роботи за
актом надання послуг № 24267 від 02.04.2014р.
припинились так як Виконавець не
відповідає за вихід з ладу замінених
запасних частин, в разі відмови
замовника від заміни всіх
рекомендованих виконавцем
комплектуючих частин, вузлів або
агрегатів.

Також відповідач-1 зазначає, що факт
понесення збитків, розмір шкоди, що
зазнав позивач не обґрунтований
доказами, а також зазначає, що
позивачем не доведено, що автомобіль в
який було відповідачем-2 вмонтовано
коробку перемикання швидкостей
автомобіля МАN не є придатним для
використання та водночас не
використовується зараз.

Відповідач-1 стверджує, що позивачем не
надано доказів, стосовно невиконання
умов зобов'язання або виконання його з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання з боку відповідача-1. Також
відповідач-1 зазначив, що не подано
доказів, щодо: наявності факту
порушення відповідачем-1 договору, що
був укладений між сторонами; наявність
збитків у позивача; наявність
безпосереднього причинно-наслідкового
зв'язку між протиправною поведінкою
відповідача-1 і заподіянням шкоди
позивачу; встановлення вини в діях
відповідача-1.

Відповідач-2 проти позову також
заперечив. Зокрема у поданому відзиві
відповідач-2 зазначає, що ним було
проведено вимірювання рівня масла,
який відповідав нормі і тільки після
цього автомобіль був передано
позивачу. При цьому відповідач-2
зазначає, що згідно листа № 32 від
04.04.2014р., який є додатком до відзиву,
остаточний рівень масла здійснюється
за допомогою щупа. Так, при заповненні
АКПП маслом відповідач-2 провів
вимірювання рівня масла, який
відповідав нормі і тільки після цього
передав автомобіль позивачу.

Після повторного ремонту АКПП, який
провів Відповідач-1, комісією в складі
представників сторін цього спору було
введено в експлуатацію АКПП про що
складено акт від 03.04.2014 р. При введенні
АКПП в експлуатацію комісією було
виявлено залишки іржі в заливній
горловині та герметик під кришкою, яких
там не повинно було бути. До того ж, при
зливі масла з АКПП який було проведено
16.04.2014р. комісією в складі
представників позивача та
відповідача-2 було виявлено забитий
гідравлічний фільтр, металеву стружку
та металеві осколки на кришці фільтра.
Як стверджує відповідач-2 усі сторонні
речовини, виявлені 03 та 16 квітня не
могли потрапити в АКПП при демонтажі,
монтажі та заливанні масла в АКПП, які
проводив Відповідач-2.

Також відповідач-2 зазначив, що 25.04.2014 р.
після встановлення та запуску АКПП
комісією в складі представників сторін
цього спору було виявлено підтікання
масла з АКПП в області муфти
допоміжного насоса, а також було
проведено вимірювання рівня масла та
встановлено, що рівень залитого масла
становить 24 літри та відповідає нормі.

Враховуючи наведене, відповідач-2
стверджує, що ним було належним чином
виконано свої обов'язки за договором
про надання послуг від 01.04.2013р. № 20079, а
тому ТзОВ "Трак Сервіс Львів" у
задоволенні позову просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника позивача та
відповідачів, оцінивши зібрані докази,
суд дійшов висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити повністю з
наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема є договори
та інші правочини. Згідно ст.174
Господарського кодексу України однією
з підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України,
за договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.04.2013р. між ТзОВ «Трак Сервіс Львів»
(відповідач-2) та ТзОВ «ДВ-Екосвіт»
(позивач) укладено договір №20079 про
надання послуг, відповідно до умов
якого СТО виконує технічне
обслуговування та ремонт транспортних
засобів клієнта, постачання запасних
частин і матеріалів, а клієнт бере на
себе зобов'язання перед СТО повністю та
у строк, обумовлений п.4.3. договору,
оплатити виконані роботи, використані
для ремонту матеріали та встановлені
на транспортний засіб або передані
клієнту запасні частини.

03.12.2013р. між ТзОВ «ТДС УкрСпецтехніка»
(відповідач-1) та ТзОВ «ДВ-Екосвіт»
(позивач) укладено договір №УС358 про
виконання робіт, відповідно до умов
якого замовник на підставі даного
договору доручає, а виконавець бере на
себе зобов'язання виконати ремонтні
роботи або капітальні ремонтні роботи
окремих вузлів техніки та/або
обладнання та/або одиниці техніки на
умовах, встановлених даним договором, а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконані ремонтні роботи.

Як зазначено у позовній заяві, на
виконання умов договору про надання
послуг відповідачу-2 було передано
автомобіль позивача. В ході ремонту
було виявлено необхідність проведення
ремонту автоматичної коробки передач
(АКПП).

Для проведення ремонту АКПП на
підставі договору про виконання робіт
актом прийому-передачі від 03.12.2013р. було
передано АКПП відповідачу-1 та
повернуто позивачу 22.01.2014р.

Після проведення ремонту АКПП
відповідачем-1, остання була
встановлена відповідачем-2 на
автомобіль, що підтверджується актом
виконаних робіт №ТС-00000170 від 29.01.2014р.

Як зазначає позивач, після нетривалого
використання автомобіля зі
встановленою АКПП (близько 100 км),
остання вийшла з ладу. Після повторної
доставки на ремонт АКПП при
діагностиці останньої в присутності
представника ТзОВ «ДВ-Екосвіт» було
повідомлено, що причиною поломки є
клапан, який потребує заміни. В
подальшому ТзОВ «ДВ- Екосвіт»
повідомлено про необхідність
повторного ремонту.

Як стверджує позивач в ході повторного
ремонту ТзОВ «ТДСУкрспецтехніка»
відмовилась проводити гарантійний
ремонт і позивач оплатив вартість
повторного ремонту. Причиною відмови в
проведені гарантійного ремонту було
те, що було залито 20 літрів масла, а не 30
літрів, як це усно рекомендувало ТзОВ
«УКРСпецтехніка».

Натомість відповідач-2 надав відповідь,
що норма мастила залита в АКПП
відповідала нормі, жодних порушень
встановлено не було.

Для проведення повторного ремонту
позивачеві-2 було знов передано на
ремонт автомобіль, де зняли АКПП та
передано на ремонт відповідачеві-1.
Після проведення повторного ремонту
АКПП відповідачем-1, що підтверджується
актом надання послуг №24267 від 02.04.2014 р.,
остання була вмонтована на автомобіль
відповідачем-2 згідно акту виконаних
робіт №ТС-00001059 від 28.04.2014р.

Як ззначено у позовній заяві, на даний
час при переключанні з 3 на 4 передачу,
при переході від передньої передачі на
задню і навпаки спостерігається стук в
АКПП, при цьому для здійснення цих
маніпуляцій необхідне навантаження
шляхом натискання на педаль
акселератора, про що повідомлялось
відповідача-1.

Також як зазначає позивач, враховуючи,
що ремонт автомобіля проводився
відповідачем-2, а ремонт АКПП
відповідачем-1 і те, що жодна із сторін
не визнає своєї вини в неякісному
ремонті, позивач змушений звертатись
до суду для судового вирішення спору та
встановлення вини кожної з сторін.

Разом з тим позивач зазначає, що на
даний час необхідно проведення
повторного ремонту. У зв'язку з
неможливістю використання автомобіля
позивач отримав в оренду автомобіль MAN
д.н.з. ВС9266ВХ, за який сплачує кожний
місяць згідно договору оренди від
28.04.2014 р. 15 000,00 грн. Станом на дату
звернення позивача до суду варість
витрат за оренду склало 30 000,00 грн, які
позивач просить стягнути як прямі
збитки.

Таким чином, враховуючи наведене
позивач звернувся до господарського
суду Львівської області та просить
стягнути солідарно з відповідача-1 та
відповідача-2 30 000,00 грн. збитків.

Отже як вбачається з вищенаведеного,
позивач посилаючись на неналежне
виконання умов договорів кожним з
відповідачів, яке на його думку полягає
у здійсненні неякісного ремонту його
автомобіля, просить стягнути з
відповідачів збитки, а саме витрати
зроблені позивачем на оренду іншого
автомобіля на підставі договору оренди
від 28.04.2014р. у зв'язку з неможливістю
використання його автомобіля.

Відповідно до ч.1 ст.225 ГК України, до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,

передбачених законом.

Аналізуючи підстави та предмет позову,
позивач просить відшкодувати
додаткові витрати понесені ним за
оренду іншого автомобіля, у зв'язку з
необхідністю повторного ремонту його
автомобіля, внаслідок неналежного
виконання відповідачами умов
договорів.

Перш за все слід зазначити, що
Цивільний кодекс України включає до
складу збитків не тільки витрати, які
особа зробила, а і ті, що вона мусить
зробити для відновлення свого
порушеного права (ч.2 ст.22 ЦК України).
Натомість Господарський кодекс
України включає до складу збитків лише
витрати, понесені стороною, яка зазнала
збитків (ч.1 ст.225 ГК України) Тому у
господарських відносинах витрати, які
особа мусить зробити в майбутньому, до
складу збитків не включаються (Пункт 41
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
07.04.2008р. № 01-8/211 «Про деякі питання
практики застосування норм Цивільного
та Господарського кодексів України».

Як вбачається з платіжних доручень,
доданих позивачем до клопотання (вх.
53439/14 від 10.12.2014р.), оплати за оренду
автомобіля були здійснені по договору
від 01.08.2014р., проте як вбачається з
матеріалів справи позивач просить
стягнути солідарно з відповідачів
витрати зроблені ним за оренду
автомобіля на підставі договору оренди
автомобілів від 28.04.2014р. Тобто фактично
витрат за оренду автомобіля, що
зазначений у п.1.1. договору оренди від
28.04.2014р., які позивач включає до складу
збитків, останнім здійснено не було.
Суд звертає увагу позивача, що факт
укладення договору оренди автомобіля
не є обставиною, що підтверджує
здійснення фактичних витрат (оплати) за
оренду автомобіля, якщо такі витрати не
підтверджено відповідними платіжними
документами. Також суд звертає увагу,
що оплати за договором оренди від
01.08.2014р. були здійснені після подання
позову до суду.

З огляду на викладене, на момент
подання позову та на час розгляду даної
справи позивачем не було зроблено
жодних витрат, про які позивач зазначає
у позовній заяві та включає до складу
збитків.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 614 ЦК України,
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Слід зазначити, що позивачем не
спростовано обставин, що зазначені у
відзивах на позовну заяву в яких
відповідачі зазначають та
підтверджують документально, що
виконали свої зобов'язання взяті за
договорами належним чином та вжили
всіх залежних від них заходів щодо
належного виконання зобов'язання, а
отже довели відсутність своєї вини.

Тим не менше зі змісту статей 614, 623 ЦК
України та статті 226 ГК України
вбачається, що для застосування такого
заходу відповідальності, як стягнення
збитків потрібна наявність усіх
елементів складу господарського
правопорушення: 1) порушення
зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний
зв'язок між порушенням зобов'язання та
збитками; 4) вина (Пункт 1 Оглядового
листа Вищого господарського суду від
14.01.2014р. № 01-06/20/2014 «Про деякі питання
практики застосування господарськими
судами законодавства у справах, в яких
заявлено вимоги про відшкодування
збитків»).

Враховуючи те, що відповідачами
доведено, а позивачем не спростовано
належне виконання відповідачами своїх
зобов'язань за укладеними з позивачем
договорами, а також те, що
відповідачами доведено, а позивачем не
спростовано відсутність їхньої вини,
беручи до уваги те, що витрати які
позивач включає до складу збитків
останнім понесені не були, суд дійшов
висновку, що у задоволенні позову слід
відмовити.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Сплата судового збору підтверджується
платіжним дорученням №861 від 18.07.2014р. на
суму 1 827,00 грн., який відповідно до ст.49
ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 82-85, 115 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити

2. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 15.12.2014р.

Суддя
Петрашко М.М.