Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
РІШЕННЯ

"17" грудня 2014 року
справа № 927/1798/14

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інжинірингова
компанія "БІС", вул. Здолбунівська,7-Д,
корп. Ж, офіс 411, м. Київ, 02081

Відповідач: Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Північно-Український Будівельний
альянс», вул. Об'їжджа, 112, м. Ніжин,
Чернігівська область, 16600

про стягнення 167333,1 грн.

Суддя Ю.М. Бобров

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН :

від позивача: Зайцев І.М. - директор,
паспорт серії СН 773095 виданий
Ватутінським РУ ГУ МВС України в місті
Києві 10.03.1998 р., Хохлюк О.О. - представник
за довіреністю б/н від 01.09.2014,

від відповідача: Молочко Т.В.,
довіреність № б/н від 20.08.2014р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем - Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Інжинірингова компанія «БІС» подано
позов до Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Північно-Український Будівельний
альянс» про стягнення 167333,10 грн.

В судовому засіданні
оголошувалася перерва.

Представники позивача в судовому
засіданні підтримали позовні вимоги та
їх обґрунтування, викладені у позовній
заяві.

У позовній заяві позивач
посилається на те, що рішенням
господарського суду Київської області
від 11.03.2010р. стягнуто з ТОВ
«Північно-Український Будівельний
альянс» на користь ТОВ «Інжинірингова
компанія «БІС» 317503,61 грн. На виконання
цього рішення судом 04.06.2010р. видано
наказ, а відділом ДВС Славутицького
міського управління юстиції Київської
області 16.10.2010р. було відкрито
виконавче провадження та надано
боржнику можливість добровільно
виконати судове рішення у семиденний
строк, тобто до 23.06.2010р. Але, станом на
20.11.2014 р., вказує позивач, рішення суду
не виконане, а виконавчий документ
(наказ) повернуто ТОВ «Інжинірингова
компанія «БІС» на підставі постанови
ДВС від 14.12.2012р., у зв'язку з відсутністю
у ТОВ «Північно-Український
Будівельний альянс» майна на яке може
бути звернуто стягнення.

Позивач, посилаючись на ст. 625 ЦК
України, просить стягнути з
відповідача інфляційні нарахування в
сумі 118599,60 грн. та 18733,50 грн. - три
відсотка річних за весь час
користування чужими коштами (із 24.06.2010
р. по 20.11.2014 р.), окрім зафіксованої
судовим рішенням суми (372911,81 грн.),
всього стягнути 167333,10 грн.

Відповідач надав відзив на
позовну заяву (а.с. 23), в якому проти
позову заперечує, вважаючи його
безпідставним .

У відзиві представник
відповідача, зокрема, зазначає, що ст. 625
ЦК України, на яку посилається позивач,
вказані позивачем суми підлягають
відшкодуванню на вимогу кредитора
виключно разом з сумою боргу. При цьому,
відповідач посилається на те, що такої
ж думки дотримується Вищий
господарський суд України в постанові
ВГСУ від 12.05.2010 р. № 13/238.

На думку відповідача, зважаючи на
те, що зазначений початок перебігу
строку невиконання грошового
зобов'язання починається із 24.06.2010 р.,
позивачем, при зверненні до суду із
цією позовною заявою у листопаді 2014 р.,
пропущено загальний трьохрічний строк
позовної давності, передбачений ст. 257
ЦК України.

Крім того, представник
відповідача в судовому засіданні 17.12.14
р. вказував на те, що згідно ч. 2 ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання,
зобов'язаний сплатити інфляційні
нарахування і 3 % річних саме на вимогу
кредитора, а позивач не звертався до
відповідача з такою вимогою. Отже,
вважає представник відповідача, між
сторонами відсутній предмет спору.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав заперечення на
позов.

Після надання відповідачем відзиву на
позовну заяву, позивачем надано суду
письмові пояснення (а.с.52-55) з доданими
до них додатковими документами
(доказами).

Розглянувши подані матеріали,
з'ясувавши обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши
та оцінивши надані докази, заслухавши у
судовому засіданні пояснення
представників сторін, суд встановив
наступне.

Як вбачається із матеріалів
справи, рішенням господарського суду
Київської області від 11.03.2010 р. у справі
№ 5/013-10 (а.с. 7) було повністю задоволено
позов ТОВ «Інжинірингова компанія
«БІС» до ТОВ «Північно-Український
Будівельний альянс» : стягнуто з
відповідача на користь позивача 317503,61
грн. основного боргу, 51482,35 грн. пені за
укладеним між сторонами договором
купівлі-продажу від 09.09.2008 р. № 909-0/ та
3689,85 грн. витрат по сплаті державного
мита і 236,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, всього 372911,81 грн.

Після набрання цим рішенням
законної сили, на його виконання, судом
04.06.2010 р. було видано наказ (а.с. 11), який
позивачем було направлено для
виконання до ВДВС Славутицького
міського управління юстиції, а
останнім 16.06.2010 р. винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
ВП № 19782581 (а.с. 13). У цій постанові
боржнику було запропоновано
добровільно сплатити борг у семиденний
строк (до 23.06.2010 р. включно).

В подальшому, в ході виконавчого
провадження (а.с. 56-71), наказ суду тричі
направлявся до виконавчої служби на
виконання та тричі повертався
стягувачеві, що встановлено ухвалою
господарського суду Київської області
від 02.09.2014 р. по справі № 5/013-10 (а.с. 73-75).
Зокрема судом встановлено, що строк
пред'явлення наказу господарського
суду Київської області від 04.06.2010 р. по
справі № 5/013-10 до виконання не
пропущений і діє до 14.12.2015 р.

Позивачем надано копію постанови
ВДВС Дарницького районного управління
юстиції у м. Києві від 20.11.2014 р. про
відкриття виконавчого провадження (а.с.
72), в якій боржнику запропоновано
добровільно виконати рішення суду до
26.11.2014 р.

На час винесення рішення по
розглядаємій справі, рішення
господарського суду Київської області
від 11.03.2010 р. по справі № 5/013-10 ТОВ
«Північно-Український Будівельний
альянс» не виконано.

Згідно зі ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Ця норма кореспондується з
приписами ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України.

Згідно з ст.. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом. Ці
підстави зазначені у ст.ст. 599, 600, 604-609 ЦК
України.

Зокрема, ст. 509 ЦК України
передбачає, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 625 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, яки прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та трьох процентів річних виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (втрати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами,належними до сплати
кредиторові. Отже, наявність судового
рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє зобов'язальних
правовідносин сторін та не звільняє
останнього від відповідальності за
невиконання грошового зобов'язання, а
також не позбавляє кредитора права на
отримання коштів, передбачених ч. 2 ст.
625 ЦК України, у вказаний позивачем
період з 24.06.2010 р. по 20.11.2014 р.

Враховуючи те, що чинне
законодавства не пов'язує припинення
зобов'язання з постановленням судового
рішення чи відкриттям виконавчого
провадження щодо його примусового
виконання, а наявність судового акту
про стягнення заборгованості не
припиняє грошових зобов'язань боржника
та не виключає його відповідальності
за порушення строків розрахунків, суд
доходить висновку про наявність
правових підстав для застосування до
спірних правовідносин положень ст.. 625
ЦК України.

Такої правової позиції дотримується
Верховний Суд України, зокрема у
постанові від 23.12.2012 р. у справі № 37/64,
тому суд не бере до уваги постанову
ВГСУ від 12.08.2010 р. № 13/238, на яку
посилається відповідач.

Щодо заперечень відповідача стосовно
пропущення позивачем трьохрічного
строку давності, то в п.п. 3.1 та 4.1
постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.13 р. № 14
«Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальності за порушення
грошових зобов'язань» роз'яснено, що
інфляційні нарахування на суму боргу,
сплата яких передбачена частиною
другою статті 625 ЦК України, підлягають
стягненню за весь час прострочення в їх
сплаті, як і сплата трьох процентів
річних.

Щодо інших заперечень відповідача,
стосовно того, що позивач не звертався
до відповідача з вимогою про сплату
заявленої до стягнення суми нарахувань
з метою досудового врегулювання спору,
то можливість судового захисту не може
бути поставлена законом, іншими
нормативно-правовими актами у
залежність від використання суб'єктом
правовідносин інших засобів правового
захисту, у тому числі досудового
врегулювання спору (рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2002
р. № 15-рп/2002 у справі № 1-2/2002 (про
досудове врегулювання спорів).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими, тобто
такими що підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Північно-Український Будівельний
альянс» (вул. Об'їжджа, 112, м. Ніжин,
Чернігівська область, 16600, п/р 8 в
АБ «Укргазбанк», МФО 320478, код 35129952) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інжинірингова
компанія «БІС» (вул. Здолбунівська,7-Д,
корп. Ж, офіс 411, м. Київ, 02081, п/р 3700 в
АТ «Укрсиббанк» м. Харків, МФО 351005, код
34662376), 118599, 60 грн. інфляційних
нарахувань, 48733,50 грн. 3% річних за
користування чужими коштами та 3346,66
грн. на відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

В судовому засіданні 17.12.2014р., на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено тільки вступну та
резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 22.12.2014р.

Суддя
Ю.М.
Бобров

.