м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Українська страхова група»
до Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Статус»
про відшкодування шкоди в порядку
регресу 50 000, 00 грн.
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: не з'явились
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Українська
страхова група» (далі-позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Статус» (далі-відповідач)
про відшкодування шкоди у розмірі 50 000,
Позовні вимоги обґрунтовані виплатою
позивачем потерпілій особі страхового
відшкодування згідно договору
добровільного страхування наземних
03.03.2014 р., внаслідок чого до позивача
перейшло право вимоги до особи,
відповідальної за завдані збитки.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.10.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 17.11.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
06.11.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду від Моторного
(транспортного) страхового бюро
України надійшов лист з інформацією на
судовий запит.
Розгляд справи відкладався в порядку
п.п. 1-2 ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.
У дане судове засідання представники
сторін не з'явились, через загальний
відділ діловодства суду представник
позивача подав клопотання, в якому
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі та просить суд розглядати
справу без участі представника
Представник відповідача про причини
неявки суду не повідомив.
Суд відзначає, що відповідач
повідомлявся ухвалами суду про час та
місце розгляду даної судової справи,
проте відзиву на позовну заяву не
подав, в судове засідання своїх
представників не направив, заявлені
позовні вимоги не заперечив.
Так, частиною 2 ст. 17 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» визначено,
що в Єдиному державному реєстрі
містяться відомості щодо юридичної
особи, зокрема, про місцезнаходження
З наявного в матеріалах справи витягу з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
вбачається, що місцезнаходженням
Райдужна, буд. 59-Б, офіс 3.
Ухвали Господарського суду міста Києва
від 23.10.2014 р. та від 17.11.2014 р. судом
направлено на зазначену у витязі
адресу відповідача, проте до суду
повернувся конверт з ухвалою суду від
23.10.2014 р. з відміткою «за закінченням
встановленого строку зберігання», при
цьому поштове повідомлення або конверт
з ухвалою від 17.11.2014 р. до суду не
Так, відповідно до п. 3.9.1. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції», за
змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду.
Приймаючи до уваги, що представник
відповідача був належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання, враховуючи, що матеріали
справи містять достатньо документів
для розгляду справи по суті, суд вважає,
що неявка у судове засідання
представників відповідача не є
перешкодою для прийняття рішення у
даній справі.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 11.12.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2014 р. між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Українська страхова група» та ПІІ
«ВІП-Рент» укладено договір
добровільного страхування наземних
транспортних засобів,
цивільно-правової відповідальності
водія та від нещасного випадку з водієм
та пасажирами на транспорті №
28-0199- відповідно до якого, було
застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням та розпорядженням
транспортним засобом - «Ford Focus»,
державний номер АА 2796 МВ.

Строк дії договору з 31.03.2014 р. по 30.03.2015 р.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України
«Про страхування», страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та
юридичними особами страхових платежів
(страхових внесків, страхових премій)
та доходів від розміщення коштів цих
фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу
України, страхування - це діяльність
спеціально уповноважених державних
організацій та суб'єктів
господарювання (страховиків), пов'язана
з наданням страхових послуг юридичним
особам або громадянам
(страхувальникам) щодо захисту їх
майнових інтересів у разі настання
визначених законом чи договором
страхування подій (страхових випадків),
за рахунок грошових фондів, які
формуються шляхом оплати
страхувальниками страхових платежів.

У відповідності зі ст. 979 Цивільного
кодексу України, за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного
кодексу України, предметом договору
страхування можуть бути, зокрема,
майнові інтереси, які не суперечать
закону і пов'язані з володінням,
користуванням і розпоряджанням майном
(майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про
страхування» встановлено, що договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу,
виконати послугу тощо), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст.
8 Закону України «Про страхування»
визначається певна подія, на випадок
якої проводиться страхування і яка має
ознаки ймовірності та випадковості
настання.

Страховим випадком, у відповідності до
ч. 2 ст. 8 Закону України «Про
страхування», є подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Як встановлено судом, 28.04.2014 р. в м.
Миколаєві по вул. Садова та на
нерегульованому перехресті з вул.
Чигрина сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля «Ford Focus»,
державний номер АА 2796 МВ, під
керуванням Дудник В.В. та автомобіля
«ВАЗ 2101», державний номер ВЕ 4867 АІ, під
управлінням Сапожника Р.О.

При цьому, в результаті
дорожньо-транспортної пригоди було
пошкоджено застрахований в Приватному
акціонерному товаристві «Страхова
компанія «Українська страхова група»
автомобіль «Ford Focus», державний номер АА
2796 МВ.

У відповідності до постанови
Карабельного районного суду м.
Миколаєва від 20.05.2014 р. Сапожника Р.О.
визнано винним у скоєнні
правопорушення, що сталось 28.04.2014 р. в м.
Миколаєві по вул. Садова та на
нерегульованому перехресті з вул.
Чигрина за участю автомобіля «Ford Focus»,
державний номер АА 2796 МВ та автомобіля
«ВАЗ 2101», державний номер ВЕ 4867 АІ.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу
України встановлено, що страховик
зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату у строк, встановлений
договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про страхування», страховик
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до рахунку № ТОВ-015543 від
14.05.2014 р. ТОВ «Терра Моторс», вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Ford Focus», державний номер АА 2796 МВ,
склала 65 009, 79 грн., згідно з актами
виконаних робіт № ТОВ-015543 від 26.05.2014 р.
та № ТОВ-015999 від 19.06.2014 р., вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Ford Focus», державний номер АА 2796 МВ,
склала 65 009, 79 грн.

10.07.2014 р. позивачем було складено
страховий акт №ДККА-36736, згідно якого
виплата страхового відшкодування
складає 65 009, 79 грн.

Відповідно до зазначеного вище
рахунку, актів виконаних робіт та
страхового акту позивачем було
виплачено страхове відшкодування у
розмірі 65 009, 79 грн., що підтверджується
копією платіжного доручення № 16176 від
10.07.2014 р. (копії у матеріалах справи).

Обґрунтовуючи свої вимоги, Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Українська страхова група»
зазначає, що у зв?язку з тим, що останнім
було здійснено виплату страхового
відшкодування власнику пошкодженого
автомобіля «Ford Focus», державний номер АА
2796 МВ, позивач відповідно до ст.ст. 993, 1191
Цивільного кодексу України та ст. 27
Закону України «Про страхування»,
набув право зворотної вимоги до осіб,
відповідальних за завдану шкоду. Тож,
враховуючи, що цивільно-правова
відповідальність за шкоду перед
третіми особами, завдану внаслідок
експлуатації транспортного засобу
«ВАЗ 2101», державний номер ВЕ 4867 АІ
застрахована у Приватному
акціонерному товаристві «Страхова
компанія «Статус» за полісом № АС/4464601,
а також з огляду на те, що водія
автомобіля «ВАЗ 2101», державний номер ВЕ
4867 АІ визнано винним у скоєнні
правопорушення, позивач просить
стягнути з останнього шкоду в розмірі 50
000, 00 грн., завдану з вини водія
застрахованого транспортного засобу.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страхувальники - юридичні
особи та дієздатні громадяни, що
уклали із страховиками договори
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю,
майну третіх осіб під час
експлуатації наземного транспортного
засобу; потерпілі - треті юридичні та
фізичні особи, життю, здоров'ю та/або
майну яких внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
транспортним засобом заподіяна шкода,
цивільно-правову відповідальність за
яку несе власник цього транспортного
засобу; забезпечений транспортний
засіб - наземний транспортний засіб,
зазначений у чинному договорі
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, залежно від умов договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
будь-який наземний транспортний засіб,
який експлуатується особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, на законних
підставах;

Обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності,
відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

На момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
Сапожника Р.О. за шкоду, заподіяну
життю, здоров'ю, майну третіх осіб,
внаслідок експлуатації автомобіля
«ВАЗ 2101», державний номер ВЕ 4867 АІ, була
застрахована у Приватному
акціонерному товаристві «Страхова
компанія «Статус» за полісом № АС/4464601.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому
законодавством, включаючи витрати
на усунення пошкоджень, зроблених
навмисно з метою порятунку
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру
шкоди додаються також витрати на
евакуацію транспортного засобу до
стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договорів, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

За таких обставин, у зв?язку з настанням
страхового випадку - пошкодженням
Сапожником Р.О. автомобіля «Ford Focus»,
державний номер АА 2796 МВ, у відповідача
виник обов'язок відшкодувати
останньому витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом,
вартість страхового відшкодування
власнику автомобіля «Ford Focus», державний
номер АА 2796 МВ у розмірі 65 009, 79 грн., було
сплачено Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Українська страхова група» на
підставі договору страхування.

Спеціальним законом, який
застосовується до спірних
правовідносин є Закон України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", частинами 1, 2 статті 34 якого
передбачено, що страховик зобов'язаний
протягом двох робочих днів з дня
отримання повідомлення про настання
події, що містить ознаки страхового
випадку, розпочати її розслідування та
протягом 10 робочих днів з дня отримання
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду направити свого представника
(працівника, аварійного комісара або
експерта) на місце настання страхового
випадку та/або до місцезнаходження
пошкодженого майна для визначення
причин настання страхового випадку та
розміру збитків.

Відповідно до частини 36.2 статті 36
зазначеного Закону, якщо страховик,
здійснюючи страхове відшкодування, не
може оцінити її загальний розмір у
зв'язку з відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
виплата страхового відшкодування
здійснюється у розмірі заподіяної
шкоди, оціненої страховиком. Страховик
має право здійснювати виплати без
проведення експертизи, якщо за
результатами проведеного ним огляду
пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір
страхового відшкодування і не
наполягають на проведенні оцінки,
експертизи пошкодженого майна.

Зокрема, приймаючи до уваги Лист
Верховного Суду України "Судова
практика розгляду цивільних справ, що
виникають з договорів страхування" від
19.07.2011 року, яким роз'яснено, що
визначаючи розмір заподіяної шкоди при
страхуванні наземного транспорту,
суди, у разі виникнення спору щодо
визначення розміру шкоди, повинні
виходити з фактичної (реальної) суми,
встановленої висновком
автотоварознавчої експертизи, або
відповідними документами станції
технічного обслуговування, на якій
проводився ремонт автомобіля.

Тому визначення позивачем вартості
відновлювального ремонту пошкодженого
автомобіля «Ford Focus», державний номер АА
2796 МВ, відповідно рахунку ТОВ-015543 від
14.05.2014 р. ТОВ «Терра Моторс» є
правомірним.

Такої позиції дотримується і Вищий
господарський суд України у постанові
від 15.01.2013 р. у справі № 5011-72/9778-2012.

Отже, враховуючи вищенаведене, з огляду
на те, що позивач виплатив страхове
відшкодування власнику застрахованого
автомобіля «Ford Focus», державний номер АА
2796 МВ, у нього виникло право вимоги до
особи, відповідальної за заподіяну
шкоду, тобто, у даному випадку - до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Статус».

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи.

З полісу № АС/4464601, яким застраховано
відповідальність власника
транспортного засобу «ВАЗ 2101»,
державний номер ВЕ 4867 АІ, вбачається, що
розмір франшизи складає 500, 00 грн.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому
законодавством, включаючи витрати
на усунення пошкоджень, зроблених
навмисно з метою порятунку
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру
шкоди додаються також витрати на
евакуацію транспортного засобу до
стоянки та плата за послуги стоянки.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що розмір страхового
відшкодування, яке зобов'язане
виплатити Приватне акціонерне
товариства «Страхова компанія
«Статус» зменшується на розмір
франшизи 500,00 грн. та становить 49 500, 00
грн.

У відповідності до ст. 993 Цивільного
кодексу України до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Українська страхова група»
задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Статус» (02218, м. Київ, вул. Райдужна, буд.
59-Б, офіс 3, ідентифікаційний код - 31201694),
з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Українська
страхова група» (03038, м. Київ, вул. Івана
Федорова, 32-А, ідентифікаційний код -
30859524) 49 500 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот)
грн. 00 коп. - страхового відшкодування
та 1 808 (одну тисячу вісімсот вісім) грн.
73 коп. - судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 15.12.2014 р.

Суддя
Бондарчук В.В.