м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
розглянувши справу
За позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова група
«ТАС»доПриватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
коп.Представники сторін:
від позивача: Шкуропат Г.В. -
представник за довіреністю № ГО-13/285
від відповідача: не з'явились.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
27.11.2014 до Господарського суду міста
Києва надійшла позовна заява
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» з вимогами до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Еталон» про
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач в
порушення норм чинного законодавства
України та договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності не виконав
зобов'язання щодо відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди майну
власника автотранспортного засобу Део,
державний номер АА1256ОС, водієм
транспортного засобу Фольксваген,
державний номер АІ3225ЕА, цивільна
відповідальність власника якого
застрахована відповідачем відповідно
до Полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/5263848, та право вимоги за
якою перейшло до позивача.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 01.12.2014 порушено провадження у
до розгляду на 15.12.2014.
У судовому засіданні 15.12.2014 представник
позивача подав документи на виконання
вимог ухвали суду; надав усні пояснення
по суті спору, позовні вимоги підтримав
Представники відповідача у судове
засідання 15.12.2014 не з'явилися, про
причини неявки суд не повідомили,
клопотань про відкладення розгляду
справи не подавали, хоча час та місце
проведення судового засідання
повідомлені належним чином, про що
свідчить наявне в матеріалах справи
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення №
Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувається з
урахуванням положень статті 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними у справі
У судовому засіданні 15.12.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані суду
докази, суд
Відповідно до Довідки про
дорожньо-транспортну пригоду № 9356947,
виданої ВДАІ Святошинського РУГУ МВС
України в місті Києві, та постанови
Святошинського районного суду міста
Києва від 25.03.2014 у справі № 759/3/17/14-п
(провадження № 3/759/1379/14) встановлено, що
04.03.2014 по вул. В. Кільцева дорога - вул.
Зодчих, 32 в місті Києві Шупик А.А.,
керуючи транспортним засобом
Фольксваген, державний номер АІ3225ЕА,
порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху
України, внаслідок чого здійснив
зіткнення з транспортним засобом Део,
державний номер АА1256ОС, що спричинило
пошкодження транспортних засобів.
Вищевказаною постановою Шупика А.А.
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого статтею 124 Кодексу
України про адміністративні
04.10.2013 між Приватним акціонерним
товариством «Страхова група «ТАС»
(страховик) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Норвік Україна»
(страхувальник) укладено Договір
добровільного страхування наземного
транспорту ПК/21, яким передбачено
страхування майнових інтересів,
пов'язаних з володінням, користуванням
та розпорядженням транспортним
засобом Део, державний номер АА1256ОС.
Відповідно до п. 5.1 Договору, строк дії
договору встановлено з 05.10.2013 по 04.10.2014.
Згідно з частиною 1 статті 16 Закону
України "Про страхування" договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору. Дана
норма кореспондується із статтею 979
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що за договором страхування
страховик зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити страхувальникові
або іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.
Згідно зі статтею 20 Закону України "Про
страхування" страховик зобов'язаний
при настанні страхового випадку
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.
Статтею 9 Закону України "Про
страхування" визначено, що страховою
виплатою є грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку. При цьому,
розмір страхової суми та (або) розміри
страхових виплат визначаються за
домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством. Вказаною статтею також
визначено, що страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
У відповідності до частини 1 статті 25
Закону України «Про страхування»
здійснення страхових виплат і виплата
страхового відшкодування проводиться
страховиком згідно з договором
страхування на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника
або третіх осіб, визначених умовами
страхування) і страхового акта
(аварійного сертифіката), який
складається страховиком або
уповноваженою ним особою (аварійним
комісаром) у формі, що визначається
Відповідно до рахунку-фактури № КА-1400340
від 11.03.2014 та акту виконаних робіт №
ЗА-1408980 від 31.03.2014, наданих Публічним
акціонерним товариством «Українська
автомобільна корпорація», фактична
вартість ремонту автомобіля Део,
Судом встановлено, що наведені в акті
виконаних робіт № ЗА-1408980 від 31.03.2014
роботи знаходяться у
причинно-наслідковому зв'язку із тими
пошкодженнями, що зазначені у
первинній довідці про
дорожньо-транспортну пригоду,
складеної за обставинами ДТП, виданій
ВДАІ Святошинського РУГУ МВС України в
Згідно зі страховим актом № 5691Р/40/2014
від 14.03.2014, складеним позивачем, розмір
страхового відшкодування за Договором
добровільного страхування наземного
грн. 46 коп., на підставі якого позивачем
виплачено страхове відшкодування у
Публічного акціонерного товариства
«Українська автомобільна корпорація»,
що підтверджується платіжним
дорученням № 1840 від 17.03.2014, належним
чином засвідчена копія якого наявна в
матеріалах справи.
Як встановлено судом, на момент скоєння
ДТП, цивільна відповідальність
власника транспортного засобу
Фольксваген, державний номер АІ3225ЕА,
була застрахована Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Еталон» відповідно до Полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/5263848 з встановленим
розміром страхової суми за шкоду
франшизи - 0 грн. 00 коп.
28.03.2014 позивачем було направлено
відповідачу заяву № Г.05.0.0/120 про
відшкодування шкоди в порядку регресу
разом з додатками, яка була отримана
відповідачем 28.03.2014, що підтверджується
наявною в матеріалах справи копією
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення №
про відшкодування шкоди разом з
додатками, яка була отримана
відповідачем 23.04.2014, що підтверджується
наявною в матеріалах справи копією
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення №
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню в повному обсязі з
Відповідно до частини 1 статті 1166
Цивільного кодексу України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187
Цивільного кодексу України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що об'єктом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512
Цивільного кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений також
в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного
кодексу України до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

У зв'язку з виплатою страхового
відшкодування страхувальнику, позивач
набув право вимоги до особи
відповідальної за заподіяний збиток,
оскільки відповідно до статті 993
Цивільного кодексу України та статті 27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування, в межах фактичних
затрат переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, до позивача у межах
фактичних витрат і суми страхового
відшкодування перейшло право вимоги,
яке страхувальник мав до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Так як цивільно-правова
відповідальність власника
транспортного засобу Фольксваген,
державний номер АІ3225ЕА, була
застрахована Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Еталон» за Полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/5263848,
відповідно до положень Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язок щодо відшкодування
збитку, завданого внаслідок ДТП водієм
транспортного засобу Фольксваген,
державний номер АІ3225ЕА, власнику
автотранспортного засобу Део,
державний номер АА1256ОС, покладається
на відповідача (в межах страхової суми
та за вирахуванням франшизи).

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15
днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7
Закону України "Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні" встановлено, що
проведення оцінки майна є обов'язковим
для визначення збитків або розміру
відшкодування у випадках, встановлених
законом.

Водночас, Законом України «Про
обов'язкове страхування власників
наземних транспортних засобів» не
передбачено обов'язкового проведення
професійної оцінки шкоди, завданої при
ДТП транспортному засобу, суб'єктами
оціночної діяльності та необхідність
відшкодування шкоди не ставиться у
залежність від проведення такої
оцінки. Звіт про оцінку транспортного
засобу є лише попереднім оціночним
документом, у якому зазначається про
можливу, але не кінцеву суму, яку
необхідно витратити на відновлення
транспортного засобу.

Суд приходить до висновку, що
проведення оцінки завданої шкоди є
необхідним лише у випадку наявності
підстав для вирахування коефіцієнту
фізичного зносу у випадках і порядку
передбаченому Методикою товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів (затверджена
наказом Міністерства юстиції України,
Фонду державного майна України від 24
листопада 2003 року № 142/5/2092;
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної
Методики значення коефіцієнта
фізичного зносу (Ез) приймається таким,
що дорівнює нулю для нових складників
та для складників КТЗ, строк
експлуатації яких не перевищує 5 років -
для легкових КТЗ виробництва країн СНД
та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Зі свідоцтва про реєстрацію
пошкодженого автомобіля Део, державний
номер АА1256ОС, (копія якого міститься у
матеріалах справи), вбачається, що рік
випуску автомобіля - 2013, а отже на
момент ДТП строк його експлуатації не
перевищував семи років. Таким чином,
підстав для вирахування зносу в даному
випадку немає.

Судом також враховано, що у пункті 7.39
вищезазначеної Методики наведені
винятки стосовно використання
зазначених у пункті 7.38 Методики вимог,
однак доказів щодо існування вказаних
обставин відповідачем суду надано не
було.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
акт виконаних робіт № ЗА-1408980 від 31.03.2014
та платіжне доручення № 1840 від 17.03.2014 є
доказами фактично здійснених витрат,
які виникли внаслідок ДТП.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від страхової
суми, в межах якого відшкодовується
збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/5263848 розмір
франшизи складає 0 грн. 00 коп., розмір
страхової суми (ліміту
відповідальності) за шкоду, заподіяну
майну - 50000 грн. 00 коп.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищезазначене, суд
приходить до висновку, що вимоги
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» щодо стягнення з
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Еталон»
страхового відшкодування за полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/5263848 є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню у
розмірі 29991 грн. 46 коп.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, ч. 1 ст. 49, ст. ст. 75, 82, 82-1, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Еталон» (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська,
буд. 33-Б, під'їзд 2; ідентифікаційний код:
20080515) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
група «ТАС» (03062, м. Київ, просп.
Перемоги, буд. 65; ідентифікаційний код:
30115243) грошові кошти в розмірі 29991
(двадцять дев'ять тисяч дев'ятсот
дев'яносто одна) грн. 46 коп. та витрати
зі сплати судового збору в розмірі 1827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
шляхом подання протягом 10 днів з дня
складання повного рішення апеляційної
скарги через Господарський суд міста
Києва.

Повне рішення складено: 19.12.2014

Суддя
І.М.
Отрош