ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2014 р.Справа № 922/4596/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук
О.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Квадро Технолоджи",
м. Павлоград до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агроконтакт ЛТД", м. Красноград про
розірвання договору оренди автомобіля
за участю представників сторін:

позивача - Назаренко В.В. (дов. № 10/10-юр
від 10.10.2014 р.)

відповідача - Терещенко А.М. (керівник -
наказ № 1 від 28.11.2013 р.)

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського
суду Харківської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Квадро Технолоджи" в
якому просить суд достроково розірвати
Договір № 1/5696 від 02.01.2014 р., оренди
автомобіля FIAT DOBLO державний номер - АЕ
5696НК, рік випуску - 2012, колі білий, номер
двигуна - ZFA0652, номер шасі (кузова,
рами) - VIN-0652, який належить
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Квадро Технолоджи"
на праві власності відповідно до
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу САТ 645344 від 21.12.2013
р. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
посилається на ст. 783 ЦК України та ст. 11
ЗУ "Про пестициди і агрохімікати" та
зазначає, що автомобіль надавався в
оренду для здійснення службових
поїздок, а не для транспортування
небезпечних, отруйних вантажів, що є
істотним порушенням умов спірного
договору, що є підставою для розірвання
договору. Судові витрати просить суд
покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 17 жовтня 2014
року за вищезазначеним позовом було
порушено провадження у справі № 922/4596/14,
розгляд якої було призначено на 12
листопада 2014 року.

У судовому засіданні 12.11.2014 р. було
оголошено перерву до 11:00 26 листопада 2014
року та у судовому засіданні 26.11.2014 року
було оголошено перерву до 11:00 10 грудня
2014 року. Після перерви судове засідання
було порушено та продовжено у тому ж
складі суду.

Представник позивача у судовому
засіданні, призначеному на 10.12.2014 року
підтримує заявлені позовні вимоги в
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечує проти заявлених
позовних вимог в повному обсязі з
підстав викладених у відзиві на позов
та додатково наданих поясненнях,
просив суд відмовити в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі, з
посиланням на те, що позовні вимоги є
незаконними, невмотивованими та не
доведеними належними доказами,
натомість орендований автомобіль
використовується орендарем виключно
за його цільовим призначенням та
умовами договору оренди і будь-які
законні підстави для його дострокового
розірвання відсутні.

Присутні у судовому засіданні
представники сторін пояснили, що ним
надані всі документи, які необхідні для
розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України, щодо права господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.
129 Конституції України визначає одним з
принципів судочинства свободу в
наданні сторонами суду своїх доказів і
у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, суд
дійшов висновку про достатність в
матеріалах справи доказів та
можливість розгляду справи за наявними
у справі матеріалами і документам.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позов, дослідивши
матеріали справи та заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно та повно дослідивши надані
учасниками судового процесу докази,
суд встановив наступне.

02 січня 2014 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Квадро
Технолоджи" (позивач, орендодавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агроконтакт ЛТД"
(відповідач, орендар) було укладено
договір оренди автомобіля № 1/5696,
відповідно до умов якого позивач
зобов'язався на протязі дії даного
договору за плату передати, а
відповідач зобов'язався прийняти в
строкове користування автомобіль
Фургон малотоннажний FIAT DOBLO та
сплачувати позивачу орендну плату.

На виконання умов спірного договору,
02.01.2014 року позивачем було передано
відповідачу автомобіль на підставі
акту приймання-передачі № 1.

За умовами п. 2.1. договору, автомобіль
передається відповідачу для службових
поїздок персоналу відповідача на
території України.

У відповідності до п. 4.1 договору строк
оренди встановлено з 02.01.2014 року по
31.12.2014 року.

Розмір орендної плати визначений
сторонами в п. 5.1. договору, та
встановлений у розмірі 500,00 грн. в
місяць.

Відповідно до п. 6.4.1. відповідач має
право самостійно використовувати
орендований автомобіль в своїх
господарській діяльності, укладати від
свого імені без отримання згоди
позивача договору перевезення та інші
договори у відповідності з
призначенням орендованого автомобіля.

Відповідно до п. 6.2.1.-6.2.2. позивач має
право здійснювати перевірку
використання відповідачем предмета
оренди, не втручаючись в господарську
діяльність відповідача; позивач має
право достроково розірвати договір,
якщо відповідач використовує
орендований автомобіль не у
відповідності з умовами договору або
не за призначенням, якщо навмисно чи по
необережності погіршує стан
орендованого автомобілю, якщо не
вносить орендну плату на протязі трьох
місяців з дня спливу строку платежу.

Позивач, звертаючись з даним позовом
про розірвання договору оренди
автомобіля № 1/5696 від 02.01.2014 р. до суду,
посилається на використання
відповідачем орендованого майна з
істотним порушенням умов договору, а
саме використовує орендований
автомобіль для транспортування
небезпечних, отруйних вантажів, тобто з
порушенням п. 2 договору за яким
автомобіль надавався для здійснення
службових поїздок, що порушує законні
права ТОВ "Квадро Технолоджи" як
власника автомобілю та орендодавця, є
підставою для розірвання договору на
підставі п. 6.2.2 договору та п. 1 ч. 1 ст. 783
ЦК України, та підлягає захисту у
судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам суд виходить з
наступного.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог і заперечень проти них, суд
виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) та статтею 509 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконати її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК
України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 525
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.

За приписами статті 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Отже,
договір є правовою формою (засобом)
узгодження волі двох або декількох
сторін, спрямованої на досягнення
певного результату.

Відповідно до статті 627 ЦК України,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно статті 615 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання однією стороною
друга сторона має право частково або в
повному обсязі відмовитися від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом.

За приписами ст. 651 ЦК України, зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною
та в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. У разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо
право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим.

Істотним порушенням Договору, позивач
визначає порушення відповідачем
пункту 2. Договору, відповідно до якого
автомобіль передавався відповідачу
для службових поїздок персоналу
відповідача на території України,
натомість позовну вимогу обґрунтовано
тим, що відповідачем систематично
порушується даний пункт договору та
орендований автомобіль
використовується для транспортування
небезпечних та отруйних вантажів. На
підтвердження вказаних обставин
позивачем, зокрема надано копію
накладної № 777 від 24.09.2014 року та лист
ТОВ "НЕРТУС", які свідчать про придбання
Товариством з обмеженою компанією
"Агроконтакт ЛТД" у ТОВ "НЕРТУС"
пестицидів та агрохімікатів шляхом їх
самовивозу зі складу продавця, проте
вказані документи не можуть бути
прийняті у якості належних доказів
транспортування небезпечних та
отруйних вантажів саме автомобілем
орендованим за спірним договором,
оскільки із вказаних документів
неможливо встановити, яким саме
транспортним засобом або яким чином
були транспортовані придбані речовини.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає
наявності істотного порушення
відповідачем умов договору в розумінні
частини 2 статті 651 Цивільного кодексу
України, тобто, що внаслідок завданої
діями відповідача шкоди друга сторона
Договору значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору, зокрема, такого
порушення, яке може стати підставою для
дострокового розірвання Договору.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно із ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно ч. 1 ст. 33 Господарсько
процесуального кодексу України
передбачено обов'язок доказування
кожною стороною тих обставин, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень .

Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарсько
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Стаття 129 Конституції України
встановлює, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією із основних
засад судочинства.

Враховуючи вищевикладене, ретельно
дослідивши матеріали справи,
вислухавши представників сторін, суд
дійшов висновку про безпідставність та
недоведеність позовних вимог про
розірвання договору, оскільки
позивачем не подано до суду доказів
істотного порушення умов договору або
погіршення стану орендованого
автомобілю та прострочення внесення
орендної плати протягом трьох місяців,
а тому відмовляє в задоволенні позову у
повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України та вважає за потрібне судовий
збір у даній справі слід покласти на
позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. ст. 1, 2, 4, 12, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України,

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 15.12.2014 р.

Суддя М.І. Шатерніков