ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
Справа № 925/2138/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Скиби Г.М.,
за участю секретаря судового засідання
Кенкеч О.С., розглянув у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
публічного акціонерного товариства
Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України», м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6

до комунального підприємства теплових
мереж Черкаського району, м. Черкаси,
вул. Благовісна, 144

про стягнення 13 555,31 грн. інфляційних та
штрафних санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: Пац В.О. - за довіреністю;

від відповідача: Коренюк П.В. - директор
- за посадою,

Мусієнко О.М. - за довіреністю.

Публічне акціонерне товариство
Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» звернулось в
господарський суд Черкаської області з
позовом до комунального підприємства
теплових мереж Черкаського району про
стягнення заборгованості за
поставлений газ згідно договору від
27.05.2013р. №13/3943-БО-36 в розмірі 13555,31 грн., в
тому числі 1702,17 грн. - 3% річних, 4477,07
інфляційних збитків, 7376,07 грн. пені, та
відшкодування судових витрат.

Представник позивача вимоги підтримав
та просив їх задовольнити.

Представники відповідача вимоги
заперечили частково. Наявність
прострочення основного боргу не
заперечили, як і нарахування
інфляційних і 3% річних. Просили
зменшити на 90% розмір пені за
несвоєчасний розрахунок. Подано баланс
підприємства за 9 місяців 2014р. (в тому
числі збитки).

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлені такі взаємовідносини
сторін.

27.05.2013р. між ПАТ Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України»
(Продавець), та комунальним
підприємством теплових мереж
Черкаського району (Покупець -
Відповідач по справі), було укладено
договір №13/3943-БО-36 купівлі-продажу
природного газу (Далі - Договір), за
умовами якого Продавець зобов'язується
передати в 2013р. газ у власність Покупця
для вироблення теплової енергії для
потреб бюджетних організацій і установ
та інших споживачів, а Покупець
прийняти і сплатити на умовах цього
Договору природний газ в обсязі до 670000
куб.м. (а.с. 10).

Дія договору в частині постачання газу
- до 31.12.2013р. (п.11.1 договору, а.с. 15).

За твердженням позивача - на момент
звернення з позовом до суду за
відповідачем розрахунок проведено
повністю, але несвоєчасно.

Несвоєчасне погашення заборгованості
стало причиною звернення позивача до
суду за захистом свого порушеного
права та примусового стягнення
інфляційних збитків та санкцій за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності та за внутрішнім
переконанням, враховуючи пояснення
представників сторін, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають до
часткового задоволення.

Між сторонами виникли та існували
договірні відносини оплатної поставки
енергоносіїв приєднаними мережами на
підставі письмового строкового
оплатного двостороннього
консенсуального договору.

Сторони за договором є суб'єктами
господарювання на ринку послуг та
самостійними юридичними особами, що
підтверджено свідоцтвами про державну
реєстрацію.

За правовою природою договір
купівлі-продажу природного газу від
27.05.2013р. №13/3943-БО-36 є договором
купівлі-продажу і відповідає вимогам
статті 655 ЦК України.

Відносини купівлі-продажу
урегульовані Главою 54 ЦК України,
відповідно до положень якої за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві) та отримати
розрахунок, а покупець приймає або
зобов'язується прийняти майно (товар) і
сплатити за нього певну грошову суму.
Поставка є різновидом відносин
купівлі-продажу.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобов'язання,
що виникає між суб'єктами
господарювання, в силу якого один
суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта, або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку, є господарським
зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто
згоди по всіх істотних умовах договору.
Договір від 27.05.2013р. №13/3943-БО-36 (а.с. 10-16, з
додатковими угодами) не заперечений
сторонами, не визнаний судом недійсним
та не розірваний в установленому
порядку.

Продавець зобов'язаний передати газ
покупцеві щомісячними поставками
протягом травня-грудня 2013р. Позивач
поставив Відповідачу газ:

- травень 2013р. - 11483 м3 газу на суму
53530,70 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі
газу від 31.05.2013р. (а.с. 17);

- червень 2013р. - 11082 м3 газу на суму
51661,35 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі
газу від 30.06.2013р. (а.с. 18);

- липень 2013р. - 13878 м3 газу на суму
63679,71 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі
газу від 31.07.2013р. (а.с. 19);

- серпень 2013р. - 11532 м3 газу на суму
52914,99 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі
газу від 31.08.2013р. (а.с. 20);

- вересень 2013р. - 12872 м3 газу на суму
56063,63 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі
газу від 30.09.2013р. (а.с. 21);

- жовтень 2013р. - 133894 м3 газу на суму
614377,44 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі
газу від 31.10.2013р. (а.с. 22);

- листопад 2013р. - 156475 м3 газу на суму
717991,17 грн. з ПДВ - акт приймання-передачі
газу від 30.11.2013р. (а.с. 23);

- грудень 2013р. - 277139 м3 газу на суму
1271662,29 грн. з ПДВ - акт
приймання-передачі газу від 31.12.2013р.
(а.с. 24),

на загальну суму 2884881,28 грн., з
урахуванням вартості транспортування
газу, що підтверджується документально
та не оспорюється сторонами. Претензій
щодо кількості, якості та специфікації
отриманої продукції не заявлено. На
момент звернення з позовом відповідач
розрахувався повністю. Позивач
підтвердив несвоєчасний розрахунок за
спірним договором.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та
Відповідачем було узгоджено строк
сплати за отриманий товар, який
визначений п.п. 6.1, 6.2 договору про
постачання природного газу - повна
оплата партії газу - до 14 числа
наступного за місяцем постачання газу.

Суд враховує відсутність претензій
відповідача стосовно неналежної
поставки газу, недопоставки газу чи
іншого невиконання умов спірного
договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої
зобов'язання в частині належної та
своєчасної оплати за вже отриманий та
використаний газ належним чином не
виконав на момент звернення з позовом.

Суд враховує відсутність основного
боргу відповідача після звернення
позивача до суду. Позивач не подавав
заяв про зменшення вимог з урахуванням
положень ст. 22 ГПК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства. Одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару, тому суд вважає обґрунтованим
та доведеним право позивача на
стягнення обтяжень по грошовому
зобов'язанню у виді інфляційних втрат
та 3% річних за весь час прострочення
платежу.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

На підставі вказаних вимог Позивачем
нараховано Відповідачу 1702,17 грн. - 3%
річних за час прострочення виконання
грошового зобов'язання за період
жовтня 2013р. - лютого 2014р. в межах строку
прострочення, та 4477,07 грн. інфляційних
збитків, які позивач просить стягнути з
відповідача.

Позивач нараховує 3% річних за
користування грошовими коштами та
інфляційні збитки окремо по періодах
постачання газу та прострочення оплати
- помісячно, з урахуванням обов'язку
відповідача на повну оплату газу до 14
числа наступного за місяцем споживання
газу (а.с. 25-28).

Розрахунок перевірено судом за
допомогою калькулятора санкцій
апаратного комплексу
«Еліт:Ліга-Закон». Розрахунок виконано
вірно, з урахуванням строку оплати
партій спожитого газу, часткових оплат
відповідачем. 1702,17 грн. - 3% річних з
простроченої суми та 4477,07 грн.
інфляційних збитків належить стягнути
з відповідача на користь позивача за
невчасно виконаним грошовим
зобов'язанням.

У відповідності до п. 7.2 договору від
27.05.2013р. №13/3943-БО-36 та положень ст.ст. 546,
549-552 ЦК України позивач нараховує
відповідачу 7376,07 грн. пені за неналежне
виконання зобов'язання - з мотивів
прострочення боргу. Представник
позивача вимоги підтримує, з
урахуванням подвійної облікової
ставки НБУ, збільшеного строку
позовної давності за згодою сторін до 5
років та періодів прострочення.

Представники відповідача вимоги
заперечили частково. Письмово просять
суд зменшити на 90% суму пені.
Представники відповідача просять
зменшити пеню з мотивів виключності
випадку та використання газу на
опалення бюджетних установ, сільських
рад району, дитячих садків, сільських
шкіл та позашкільних освітніх
закладів. Населення району споживає
лише 10% тепла, за яких несвоєчасно
компенсується з державного бюджету
різниця в наданій пільзі по оплаті
опалення. Вказує на відсутність
збитків чи погіршення становища
позивача та відсутність підстав для
застосування пені. Вина відповідача
відсутня, оскільки відповідач не
встановлює та не регулює тарифів на
свої послуги.

Позивач доводи відповідача заперечує,
але не спростовує в належний спосіб, в
розумінні положень ст.ст. 33, 34 ГПК
України.

Відповідач надав також звіт про
фінансовий стан підприємства станом на
30.09.2014р., де збитки складають 3292000 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 233 ГК України
унормовано, що у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Суд враховує обґрунтування позивача та
заперечення відповідача, а також
обов'язок суду перевірити обставини
справи, доводи сторін належними
доказами (вимоги Пленуму ВГСУ від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення»).

Суд враховує постачання газу
відповідачу в травні-грудні 2013р. на
умовах помісячної оплати отриманого
газу. Спору в частині об'ємів
постачання, вартості газу та
заборгованості за газ немає.

Суд критично оцінює заперечення
відповідача стосовно зменшення пені на
90%.

Одночасно Суд частково погоджується з
такими доводами відповідача, оскільки
суд при прийнятті рішення зобов'язаний
перевірити відповідність договору
чинному законодавству та
волевиявлення сторін, направлене на
настання певних юридичних наслідків, а
також наявність вини боржника при
порушенні прав кредитора.

Суд вважає за можливе частково
задовольнити клопотання відповідача
про зменшення санкцій до 50%, з
урахуванням прав суду, передбачених ст.
83 ГПК України, оскільки наявне грошове
зобов'язання між двома суб'єктами
господарювання на ринку газу в Україні.

Стягненню підлягає 3688,04 грн. пені, 1702,17
грн. - 3% річних з простроченої суми та
4477,07 грн. інфляційних збитків при
несвоєчасному розрахунку за отриманий
та спожитий газ.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
належить покласти на відповідача та
стягнути на користь позивача 1827 грн.
судового збору

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства
теплових мереж Черкаського району, м.
Черкаси, вул. Благовісна, 144 (юридична
адреса: с. Червона Слобода Черкаського
району, вул. Пономаренка, 2), , номер рахунку в банку невідомий

на користь публічного акціонерного
товариства Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України», м. Київ,
вул. Б.Хмельницького, 6, ,
номер рахунку в банку невідомий

3688,04 грн. пені, 1702,17 грн. - 3% річних з
простроченої суми, 4477,07 грн.
інфляційних збитків та 1827 грн. судового
збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

В решті вимог відмовити за
необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
прийняття рішення. Сторони у справі
протягом цього строку мають право
подати апеляційну скаргу до
апеляційного суду на вказане рішення
через Господарський суд Черкаської
області.

Повне рішення складено 15.12.2014р.

Суддя
Г.М. Скиба