ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 грудня 2014 р.
Справа № 918/1436/14

Господарський суд Рівненської
області у складі судді Марач В.В.
розглянувши справу за позовом Публічне
акціонерне товариство "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача : Рівненський державний
гуманітарний університет

про стягнення боргу в суму 22084 грн. 37
коп.

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Головне управління
Державної казначейської служби
України

За участю представників сторін:

від позивача: представник Старчик А.А.

від відповідача: представник Якубець
К.М.

від третьої особи: не з"явився

В судовому засіданні оголошувалась
перерва з 04.12.2014р. до 18.12.2014р.

Статті 20,22 Господарського
процесуального кодексу України
сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20
ГПК України відсутні.

Керуючись статтями 49,82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК
"Нафтогаз України", позивач) звернулося
до господарського суду Рівненської
області з позовом до Рівненського
державного гуманітарного університету
(далі - Університет, відповідач) про
стягнення заборгованості в сумі 22084
грн. 37 коп., з яких 18 346 грн. 91 коп. -
основний борг, 1 583 грн. 82 коп. - пеня,
252 грн. 69 коп. - 3% річних, 1 900 грн. 95 коп. -
інфляційні втрати.

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що на
підставі договору №2786/14-БО(Т)-28
купівлі-продажу природного газу від 12
травня 2014 року він поставив
Відповідачу природний газ, однак
останній не оплатив його вартість.

Відповідач надав суду відзив на позов в
якому зазначає, що порушення
зобов'язання відбулося не з його вини.
Вважає, що Позивачем порушено вимоги ч.2
ст. 18 Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу,
оскільки не відкрито рахунок зі
спеціальним режимом використання.
Наголошує, що позивачем виконано
вимогу стосовно відкриття рахунку лише
в 2014 році, що підтверджується листом
03.03.2014р. №26-820/1.5.-14.

Розглянувши документи і матеріали, які
подані учасниками судового процесу,
заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, давши належну
оцінку доказам, які мають значення для
справи, господарський суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

При цьому господарський суд керувався
наступним.

12 травня 2014 року між Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(далі Продавець) та Рівненським
державним гуманітарним університетом
(далі Покупець) був укладений договір
купівлі-продажу природного газу на
закупівлю природного газу №2786/14-БО(Т)-28,
за умовами якого Продавець
зобов'язався передати у власність
Покупцю природний газ, ввезений на
митну територію України Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а
Покупець, у свою чергу, - прийняти та
оплатити цей газ на умовах даного
Договору (далі -Договір).

Відповідно до п.1.2 Договору
передбачено, що газ, що продається за
цим договором, використовується
Покупцем виключно для виробництва
теплової енергії, яка споживається
бюджетними установами та
організаціями.

Відповідно до пункту 2.1 Договору
Продавець передає Покупцеві з 01 січня
2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом
до 23 тис. куб. м., у тому числі по місяцях
кварталів (тис. куб. м): січень - 4; лютий -
4; березень - 4; квітень - 2; жовтень - 2;
листопад - 3; грудень - 4.

Відповідно до п. 3.3 Договору
Приймання-передача газу, переданого
Продавцем Покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу Покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів, обліку газу Покупця.

Відповідно до п. 3.4 Договору не пізніше
5-го числа місяця, наступного за місяцем
продажу - газу, Покупець зобов'язується
надати Продавцеві підписані та
скріплені печатками Покупця та
газорозподільного (газотранспортного)
підприємства три примірники акта
приймання-передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Продавець не пізніше 8-го
числа зобов'язується повернути
Покупцеві та газорозподільному
(газотранспортному) підприємству по
одному примірнику оригіналу акта,
підписаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта. Акти є підставою для остаточних
розрахунків між Сторонами.

Відповідно до п. 4.1 Договору
встановлено, що кількість газу, яка
подається Покупцеві, визначається за
показами комерційних вузлів обліку
газу Покупця.

Відповідно до п. 5.2. Договору ціна за 1000
куб. м газу становить 2448 грн. без
урахування податку на додану вартість,
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу, крім того: -
збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2%; - податок на додану вартість за
ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування
природного газу магістральними та
розподільними трубопроводами - 287, 00
грн., крім того ПДВ - 20% - 57, 40 грн., всього
з ПДВ - 344,40 грн.

До сплати за 1000 куб. м. природного газу -
2783,96 грн., крім того ПДВ - 20% - 556,79 грн.,
всього з ПДВ - 3340,75 коп. грн.

Відповідно до п.6.1. Договору оплата за
газ здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Відповідно до п.11 Договору № 2786/14-БО(Т)-28
купівлі-продажу природного газу від
12.05. 2014 року, Договір набуває чинності з
дати підпписання уповноваженими
представниками Сторін та скріплення їх
підписів печатками Сторін, поширює дію
на відносини, що фактично склалися між
Сторонами з 01 січня 2014 року і діє в
частині реалізації газу до 31 грудня 2014
року, а в частині проведення
розрахунків - до їх повного здійснення.

Судом встановлено, що на виконання умов
вищезазначеного Договору Позивач
протягом січня - квітня 2014 року
поставив відповідачу природний газ на
загальну суму 18346 грн. 91 коп.. Даний факт
підтверджується підписаними сторонами
актами прийому-передачі природного
газу: від 31 травня 2014 року на суму 6 297
грн. 32 коп., 6 297 грн. 32 коп., 5 762 грн. 81 коп.,
4 807 грн. 35 коп.

Про належне виконання Позивачем своїх
зобов'язань за цим договором щодо
поставки газу також свідчить
відсутність з боку Відповідача
претензій та повідомлень про порушення
постачальником умов даної угоди.

Водночас судом встановлено, що
Відповідач взятий на себе обов'язок по
оплаті вартості природного газу,
поставленого у спірний період, не
виконав, заборгувавши таким чином
позивачу 18 346 грн. 91 коп..

Враховуючи порушення Відповідачем
термінів виконання грошових
зобов'язань за договором
купівлі-продажу природного газу
№2786/14-БО(Т)-28 від 12 травня 2014 року,
Позивачем нараховано та заявлено до
стягнення з відповідача 1 583 грн. 82 коп. -
пені, 252 грн. 69 коп. - 3% річних, 1 900 грн. 95
коп. - інфляційних втрат за періоди
згідно долученого розрахунку.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України
(далі -ЦК України), цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено,
що майново-господарські зобов'язання,
які виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і не господарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

В силу зобов'язання боржник
зобов'язаний вчинити на користь
кредитора певну дію, в тому числі
сплатити борг, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173
ГК України).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором
купівлі продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Статтею 629 ЦК України визначено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Приписами ст. 520 ЦК України унормовано,
що боржник у зобов'язані може бути
замінений іншою особою (переведення
боргу) лише за згодою кредитора, якщо
інше не передбачено законом.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст.
193 ГК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, одностороння відмова від
виконання зобов'язання і одностороння
зміна умов договору не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

На час розгляду справи доказів оплати
основного боргу в сумі 18 346 грн. 91 коп.
матеріали справи не містять, доказів в
підтвердження спростування факту
поставки природного газу на зазначену
суму відповідачем не подано та не
зазначено про їх існування.

На підставі наведеного суд вважає
позовні вимоги в частині стягнення 18 346
грн. 91 коп. основного боргу за
поставлений природний газ
обґрунтованими, підтвердженими
матеріалами справи та такими, що
підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення
з відповідача 252 грн. 69 коп. - 3% річних, 1900
грн. 95 коп. - інфляційних втрат, 1 583 грн.
82 коп. - пені судом враховується
наступне.

Згідно ч.2 ст.218 ГК України учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд перевіривши розрахунок 3% річних в
розмірі 252 грн. 69 коп. дійшов висновку
про його задоволення.

Однак перевіривши розрахунок
інфляційних втрат, який зроблено
Позивачем, судом встановлено, що в
ньому допущено помилку, а саме
здійснюючи нарахування інфляційних
Позивач не заокруглював індекс
інфляції до твердої суми, як то
передбачено Постановою Пленуму Вищого
господарського суду України №14 від
17.12.2013р.

Таким чином, з огляду на
вищенаведене, розрахунок інфляційних
втрат, проведений судом, складає:

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
період№Інфляційне збільшення суми
боргуСума боргу з врахуванням індексу
інфляціїі01.02.2014 -
31.07.20146297,311,118743,087040,3901.03.2014-
31.07.20145762,801,111639,676402,4701.04.2014-
31.07.20144807,341,087418,245225,5801.05.2014-
31.07.20141479,461,05378,411557,87

Всього інфляційні - 1879,40 грн.

Відповідно до ст.548 ЦК України
виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом.

Виконання зобов'язання може
забезпечуватись неустойкою (ч.1 ст.546 ЦК
України).

За приписами ст.549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з ч. 624 ЦК України, якщо за
порушення зобов'язання встановлено
неустойку, то вона підлягає стягненню у
повному розмірі, незалежно від
відшкодування збитків.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання грошового
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2. Договору №2786/14-БО(Т)-28 від 12
травня 2014 року. визначено, що у разі
невиконання Покупцем умов пункту 6.1
Договору Продавець має право не
здійснювати поставку газу Покупцю або
обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів при
умові їх оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
Покупцем пункту 6.1 умов цього Договору
він зобов'язується сплатити Продавцю,
крім суми заборгованості, пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

Нарахування пені проведено
Національною акціонерною компанією
"Нафтогаз України" в межах
шестимісячного строку нарахування
штрафних санкцій, визначеного ч.6 ст.232
Господарського кодексу України, з
огляду на що, доводи відповідача про
порушення порядку нарахування
штрафних санкцій судом відхиляються.

Водночас, розрахунок пені, наданий
позивачем судом перевірено та визнано
вірним, а відтак задоволенню підлягає
заявлений позивачем до стягнення
розмір пені у сумі 1 583 грн. 82 коп..

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Судом критично сприймаються посилання
відповідача на відсутність у позивача
рахунку відповідно до ст. 38 Закону
України "Про засади функціонування
ринку природного газу", оскільки надані
відповідачем документи, в
підтвердження зазначеного, датовані 2013
роком. Відповідачем не надано суду
документи в підтвердження відсутності
рахунку у позивача за період заявлений
до стягнення.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідач, всупереч наведеним
нормам, не надав суду належних доказів
того, що він своєчасно виконував свої
зобов"язання перед позивачем за
договором №2786/14-БО(Т)-28 купівлі-продажу
природного газу від 12 травня 2014 року, а
також того, що зобов"язання за даним
договором змінювалися, розривалися та
припинялися, зокрема і в частині
строків розрахунків за природний газ.

За таких обставин, в повній мірі
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" до
Рівненського державного гуманітарного
університету про стягнення
заборгованості в сумі 18 346 грн. 91 коп.,
пені в розмірі 1 583 грн. 82 коп., 3% річних в
розмірі 252 грн. 69 коп., інфляційні втрати
в розмірі 1879 грн. 40 коп. є
обґрунтованими, підтвердженими
належними доказами та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1 827 грн. покладаються на
відповідача.

Керуючись статями 49, 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Рівненського державного
гуманітарного університету (33028, місто
Рівне, вулиця Степана Бандери, будинок
12, ідентифікаційний код: 25736989) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001, місто
Київ, вулиця Богдана Хмельницького,
будинок 6, ідентифікаційний код: 20077720)
18 346 грн. 91 коп. основного боргу, 1 583 грн.
82 коп. пені, 1879 грн. 40 коп. інфляційних
втрат, 252 грн. 69 коп. 3 % річних, а також 1 827
грн. витрат по оплаті судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позову в
частині стягнення з відповідача 21 грн.
55 коп. інфляційних витрат.

4. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Марач В.В.

Повний текст рішення підписано 22.12.2014
року.