ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року Справа № 916/2525/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого суддіКорсака В.А. суддів
Данилової М.В., Данилової
Т.Б.розглянувши матеріали касаційної
скарги Державного підприємства
„Іллічівський морський торговельний
порт"на постановуОдеського
апеляційного господарського суду від
29.10.2014у справі № 916/2525/14 Господарського
суду Одеської області за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю „МЕТРОВЕС"до
Державного підприємства
„Іллічівський морський торговельний
порт"простягнення 71 635, 08 грн.

в судовому засіданні взяли участь
представники :

- - позивачаЦвіркун Г.І.- -
відповідачаПерейма Д.О.

В С Т А Н О В И В:

В червні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "МЕТРОВЕС" звернулося
до Господарського суду Одеської
області з позовною заявою до
Державного підприємства
„Іллічівський морський торговельний
порт", в якій просило суд стягнути з
відповідача на свою користь 71 635, 08 грн.,
з яких: основний борг у розмірі 64 041, 36
грн., пеня у розмірі 6 240, 96 грн., 3 % річних
у розмірі 1 352, 76 грн. (з урахуванням
заяви про зменшення розміру позовних
вимог, яка прийнята і розглянута судом,
а.с.55-28).

Рішенням Господарського суду Одеської
області від 09.09.2014 (суддя Гут С.Ф.),
залишеним без змін постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 29.10.2014 (головуючий Савицький
Я.Ф., судді: Гладишева Т.Я., Лисенко
В.А.) у даній справі позов задоволено
частково. Стягнуто з Державного
підприємства "Іллічівський морський
торговельний порт" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "МЕТРОВЕС" основний
борг у розмірі 64 041 грн. 36 коп., пеню у
розмірі 4 174 грн. 09 коп., 3 % річних у
розмірі 1 352 грн. 76 коп. та судові
витрати. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями
судів, Державне підприємство
„Іллічівський морський торговельний
порт" звернулось до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить їх
змінити та стягнути з відповідача
користь позивача 26 724, 96 грн. боргу, 1 773, 37
грн. пені та 626, 02 грн. 3 % річних.

Товариство з обмеженою
відповідальністю „МЕТРОВЕС" не
скористалось правом, наданим статтею
1112 Господарського процесуального
кодексу України, не надіслало відзив на
касаційну скаргу, що в силу положень
зазначеної статті не перешкоджає
перегляду судового акту, що
оскаржується.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
юридичну оцінку встановлених
фактичних обставин, проаналізувавши
правильність застосування
господарськими судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, 22.08.2012 між Закритим
акціонерним товариством "МЕТРОВЕС",
правонаступником якого є Товариство з
обмеженою відповідальністю "МЕТРОВЕС"
(виконавцем, позивачем) та Державним
підприємством "Іллічівський морський
торговельний порт" (замовником,
відповідачем) укладено договір № 818-О
(далі по тексту - договір), відповідно до
пункту 1.1 якого, в порядку та на умовах,
визначених даним договором, виконавець
бере на себе обов'язок встановити на
території замовника ваговимірювальний
комплекс на базі ваг електронних
вагонних серії "Лахта-У" СВ-150000В/2 в
кількості 1 комплект (далі - обладнання)
в асортименті, обсязі та за цінами,
вказаними у специфікації та кошторисі,
згідно з технічними вимогами, а
замовник зобов'язаний прийняти
обладнання і виконані роботи,
своєчасно сплатити вартість
обладнання та виконаних робіт згідно
умов договору (а.с. 9-10).

Відповідно до пунктів 2.3., 2.4. вказаного
договору, виконавець виконує роботи за
даним договором своїми силами, своїми
інструментами та механізмами зі своїх
матеріалів. Належним чином виконані
виконавцем роботи замовник
зобов'язаний прийняти протягом 3 (трьох)
робочих днів з моменту надання
виконавцем акту здачі-приймання
виконаних робіт. Замовник у зазначений
термін зобов'язаний підписати акт
здачі-приймання виконаних робіт, або,
при виявленні недоліків у виконаній
роботі, скласти акт про їх наявність, де
вказати термін виправлення недоліків.
У разі виникнення недоліків у
гарантійний період замовник має право
усунути їх власними силами (в тому
числі із залученням третіх осіб0, але за
рахунок коштів виконавця. виконавець
зобов'язаний компенсувати суму, яка
була затрачена при усуненні недоліків
у триденний термін з моменту отримання
від замовника письмової вимоги. Роботи
вважаються остаточно виконаними та
прийнятими замовником після
підписання обома сторонами акту
здачі-приймання виконаних робіт та
прийняття обладнання в експлуатацію
(здачі представнику Держстандарту).

Пунктом 3.2. договору передбачено, що
розрахунки за даним договором
здійснюються в національній валюті
України, шляхом перерахування
замовником грошових коштів на поточний
рахунок виконавця в порядку згідно з
графіком оплати поставки:

3.2.1. 70 % від загальної вартості договору,
що складає 1 056 102, 60грн. замовник сплачує
в наступний термін: 15 банківських днів
з моменту підписання договору;

3.2.2. 15 % від загальної вартості договору,
що складає 226 307, 70грн. замовник сплачує
в термін 15 банківських днів після
першого платежу;

3.2.3. 15 % від загальної вартості договору,
що орієнтовано складає 226307,70грн. та
остаточно визначається після
підписання акту здачі-приймання
виконаних робіт, замовник сплачує в
термін 30 банківських днів після
підписання акту здачі-приймання
виконаних робіт та введення в
експлуатацію(здачі представнику
Держстандарту).

Відповідно до пункту 4.2.1. договору,
замовник зобов'язується здійснити
оплату робіт в розмірі і в терміни,
передбачені договором.

Пунктом 6.4 договору передбачено, що у
випадку порушення замовником строків
розрахунків по цьому договору він
сплачує виконавцю пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми прострочення за кожний день
прострочення.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на виконання умов
договору сторони підписали та скріпили
своїми печатками акти виконаних робіт
за формою № КБ-2в та довідки про їх
вартість за формою № КБ-3, що
підтверджують виконання та прийняття
робіт відповідачем без зауважень на
загальну суму 1 346 451, 66 грн.

За виконані роботи відповідач
розрахувався частково, сплативши
позивачу лише 1 282 410, 30 грн., що не
заперечується сторонами.

Таким чином, заборгованість
відповідача з оплати виконаних робіт
за розрахунком позивача, перевіреним
судом, становить 64 041, 36 грн.

Вимога позивача про погашення
заборгованості та підписання актів
звірки взаємних розрахунків (а.с. 17-19)
залишена відповідачем без належного
реагування та задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи спір
виник у зв'язку з тим, що відповідач, за
посиланням позивача, не повністю
розрахувався за виконані роботи, що
стало підставою для звернення позивача
з позовом про стягнення
заборгованості, трьох відсотків річних
та пені.

Частиною першою статті 837 Цивільного
кодексу України передбачено, що за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

За змістом статті 838 цього ж кодексу
підрядник має право, якщо інше не
встановлено договором, залучити до
виконання роботи інших осіб
(субпідрядників), залишаючись
відповідальним перед замовником за
результат їхньої роботи. У цьому разі
підрядник виступає перед замовником як
генеральний підрядник, а перед
субпідрядником - як замовник.
Генеральний підрядник відповідає
перед субпідрядником за невиконання
або неналежне виконання замовником
своїх обов'язків за договором підряду,
а перед замовником - за порушення
субпідрядником свого обов'язку.
Замовник і субпідрядник не мають права
пред'являти один одному вимоги,
пов'язані з порушенням договорів,
укладених кожним з них з генеральним
підрядником, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, статті 193
Господарського кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
і одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Встановивши на підставі поданих до
матеріалів справи доказів факт
неналежного виконання відповідачем
договірних зобов'язань щодо
своєчасного та повного розрахунку з
позивачем за виконані роботи, суди
попередніх інстанцій задовольнили
позовні вимоги про стягнення з
відповідача заборгованості у сумі 64
041, 36 грн.

Що стосується позовних вимог про
стягнення трьох відсотків річних та
пені.

Підставою для часткового задоволення
позову в цій частині став висновок
судів попередніх інстанцій про
неналежне виконання відповідачем
договірних зобов'язань щодо своєчасної
та повної оплати виконаних робіт та
передбачену пунктом 6.2. договору
відповідальність за прострочення
оплати у вигляді пені, а також
передбачену статтею 625 Цивільного
кодексу України відповідальність за
порушення грошового зобов'язання у
вигляді трьох відсотків річних.

При розрахунку суми пені позивачем не
було враховано приписи частини шостої
статті 232 Господарського кодексу
України, відповідно до якої
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

За розрахунками судів, у позивача
виникло право на нарахування та
стягнення з відповідача 4 174 грн. 09 коп.
пені з 05.09.2013 по 07.03.2014, 1 352 грн. 76 коп.
3 % річних за період з 05.09.2013 по 20.05.2014.

На думку колегії суддів, встановивши
зазначені обставини суди правильно
застосували до спірних відносин норми
матеріального та процесуального права.

Таким чином, рішення місцевого
господарського суду та постанова
апеляційного господарського суду у
справі відповідають встановленим
фактичним обставинам справи, прийняті
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права і передбачені
законом підстави для їх зміни або
скасування, відсутні.

Стосовно доводів, як викладені
скаржником в касаційній скарзі слід
зазначити наступне.

В своїй касаційній скарзі скаржник
посилається на те, що в порушення умов
договору від 22.08.2012 проектні роботи
були виконані не позивачем, а
ТОВ "Сигнтек".

Проте, судами попередніх інстанцій на
підставі сукупності поданих до матерів
справи доказів встановлено, що
позивачем виконані роботи на суму
1 346 451, 66 грн., які прийняті
відповідачем без зауважень. При цьому
встановлено, що заборгованість
відповідача з оплати виконаних робіт
становить 64 041, 36 грн.

Статтею 853 Цивільного кодексу України
встановлено, що замовник зобов'язаний
прийняти роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

До матеріалів справи не надано
будь-яких доказів повідомлення
позивача (підрядника) про виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків.

В той же час, до матеріалів справи
надано наказ № 1379 Державного
підприємства „Іллічівський морський
торговельний порт" від 26.09.2012, яким на
підставі експертного звіту філії ДП
"Укрдержбудекспертиза" в Одеській
області від 21.09.2012 № 16-02255-12 затверджено
проектно-кошторисну документацію на
об'єкті "Будівництво вагонних
залізничних ваг на існуючій під'їзній
колії № 2 території складу № 9 ДП "ІМТП"
з визначеними показниками (а.с.69).

Колегія вважає, що посилання скаржника
у касаційній скарзі лише на факт
виконання проектних робіт не
позивачем, а іншою особою не є
підставою для звільнення відповідача
від оплати виконаних та прийнятих
належним чином робіт.

Відповідно до приписів статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти їх.

Переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Зазначені у касаційній скарзі доводи
фактично зводяться до необхідності
надання нової оцінки доказам у справі,
що виходить за межі повноважень суду
касаційної інстанції.

За таких обставин, касаційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без
задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 29.10.2014 у справі
№ 916/2525/14 залишити без змін.

Головуючий суддя
В.А. Корсак

С у д д і
М.В. Данилова

Т.Б. Данилова