КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2014 р.
справа№ 927/1514/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі:
Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача
- Слісар А.В.;

відповідача - Чорний О.П., Бабинець С.П.

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Центр експлуатації - зв`язок"

на рішення Господарського суду
Чернігівської області від 22.10.2014 р.

у справі № 927/1514/14 (суддя - Кушнір І.В.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Чернігівської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"

до Приватного акціонерного товариства
"Центр експлуатації - зв`язок"

про стягнення 83924,48 грн

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне
товариство "Укртелеком" в особі
Чернігівської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
(далі - позивач) звернулося з позовом до
Приватного акціонерного товариства
"Центр експлуатації - зв'язок" (далі -
відповідач) про стягнення
заборгованості за договором на
використання пар в розподільчому та
магістральному кабелі № 22/4-308 від 01.01.2011
р. у загальному розмірі 83924,48 грн, у тому
числі: 79431,56 грн - основного боргу, 2253,47
грн - пені, 595,25 грн - 3% річних та 1644,20 грн -
інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду
Чернігівської області від 23.09.2014 р.
порушено провадження у справі № 927/1514/14.

Рішенням Господарського суду
Чернігівської області від 22.10.2014 р. у
справі № 927/1514/14 позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" в особі Чернігівської
філії Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" до Приватного
акціонерного товариства "Центр
експлуатації - зв'язок" задоволено
повністю.

Не погоджуючись з рішенням
Господарського суду Чернігівської
області від 22.10.2014 р., Приватне
акціонерне товариство "Центр
експлуатації - зв'язок" подало
апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржуване рішення суду скасувати
повністю та прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог у
повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції при прийнятті
оскаржуваного рішення порушено норми
матеріального права.

Так, в апеляційній скарзі скаржник
звертає увагу колегії суддів на те, що
позивач, збільшивши вартість послуг за
користування парами в розподільчому та
магістральному кабелі відповідно до
укладеного між сторонами договору,
поставив відповідача у невигідні
умови, оскільки таке збільшення має на
меті знищення Приватного акціонерного
товариства "Центр експлуатації -
зв'язок", як конкурента, на ринку
надання послуг стаціонарної телефонії
в місті Чернігові.

Крім того, одним з доводів апелянта є
те, що позивачем не було надано до суду
належних доказів повідомлення
відповідача про зміну вартості послуг
згідно з п. 2.3.3 договору № 22/4-308 від
01.01.2011 р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 01.12.2014 р.
порушено апеляційне провадження у
справі № 927/1514/14, а розгляд справи
призначено на 18.12.2014 р.

В поданому до суду відзиві позивач
просив рішення суду першої інстанції
залишити без змін, а апеляційну скаргу
відповідача - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
встановила наступне.

01.01.2011 р. між Відкритим акціонерним
товариством "Укртелеком",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "Укртелеком", в
особі Чернігівської філії (далі -
позивач, Укртелеком) та Акціонерним
товариством закритого типу "Центр
експлуатації - зв'язок",
правонаступником якого є Приватне
акціонерне товариство "Центр
експлуатації - зв'язок" (далі -
відповідач, оператор), укладено договір
№ 22/4-308 на використання пар в
розподільчому та магістральному
кабелі (далі - договір), предметом якого
відповідно до п. 1.1 є надання оператору
в тимчасове платне користування пар в
магістральних та розподільчих кабелях,
які являються власністю Укртелекому,
для надання по цих парах послуг
телефонного зв'язку в м. Чернігові,
згідно з додатком № 1 до договору.

Пунктами 2.1.1 та 2.2.4 договору
передбачено, що Укртелеком
зобов'язаний надавати оператору в
тимчасове платне користування пари в
магістральному та розподільчому
кабелях Укртелекому, згідно з актом
приймання - передачі пар в
магістральному та розподільчому
кабелях, який є невід'ємною частиною
договору (додаток № 1), а оператор
зобов'язується своєчасно і в повному
обсязі здійснювати оплату за
користування парами згідно
виставлених рахунків.

Також, відповідно до п. 2.3.3 договору,
Укртелеком має право в односторонньому
порядку змінювати тарифи та визначати
нову вартість послуг надання в
користування пар магістрального та
розподільчого кабелів, повідомивши
оператора про це не пізніше ніж за 20
(двадцять) днів до дати застосування
нової вартості послуги. Оператор, в
свою чергу, наділений правом
відмовитися від послуги з надання в
користування пар магістрального та
розподільчого кабелів у разі незгоди з
її новою вартістю, розірвати договір та
провести остаточні розрахунки за ним,
про що письмово повідомити Укртелеком
протягом 10 (десяти) днів з моменту
отримання від Укртелекому
повідомлення про зміну вартості цієї
послуги (п. 2.4.2 договору).

У пункті 3.1 укладеного договору сторони
визначили, що вартість послуги з
надання в користування пар
магістрального та розподільчого
кабелів визначається відповідно до
діючих тарифів Укртелекому та
зазначена у додатку № 2 до договору.

Згідно з п. 3.2 договору оплату вартості
послуг з надання в користування пар
магістрального та розподільчого
кабелів оператор здійснює щомісячно не
пізніше 20-го числа місяця наступного за
звітним на підставі рахунку
Укртелекому, виставленого до 10-го числа
місяця наступного за звітним. У випадку
ненадходження рахунку на оплату до 10-го
числа місяця наступного за звітним
оператор звертається до Укртелекому за
отриманням рахунку.

Строк дії вказаного договору було
встановлено до 01.12.2011 р. (п. 8.1), однак,
сторонами неодноразово укладалися
додаткові угоди про внесення змін до
вказаного пункту, відповідно до
останньої з яких, датованої 01.01.2014 р.,
строк дії укладеного правочину було
встановлено до 31.12.2014 р.

Факт передачі пар в магістральному та
розподільчому кабелях знаходить своє
підтвердження у підписаному та
скріпленому печатками підприємств
акті приймання - передачі (додаток № 1
до договору № 22/4-308 від 01.01.2011р.).

Як правильно встановлено судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, наказом Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком" №
24 від 17.01.2014 р. "Про затвердження тарифів
на послуги з надання в користування пар
магістрального та розподільного
кабелю" затверджено нові тарифи на
послуги з надання в користування пар
магістрального та розподільчого
кабелів, які вводяться в дію з 01.03.2014 р.

Керуючись п. 2.3.3 договору № 22/4-308 від
01.01.2011 р., Чернігівська філія Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
11.02.2014 р. надіслала на адресу
відповідача лист № 22/4-161 від 07.02.2014 р. з
повідомленням про затвердження нових
тарифів на послуги з надання в
користування пар магістрального та
розподільчого кабелів. Вказаний лист
Приватне акціонерне товариство "Центр
експлуатації - зв'язок" отримало 12.02.2014
р., про що свідчить копія
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення,
наявна в матеріалах справи (а. с. 48).
Окрім того, одержання вищезазначеного
повідомлення про зміну тарифів
підтверджується також і самим
відповідачем у листі № 48 від 22.07.2014 р.,
адресованому директору ПАТ
«Укртелеком», в якому було вказано про
отримання вказаного повідомлення.

Також, позивач надіслав відповідачу
лист № 22-4/276 від 07.03.2014 р. з пропозицією
підписати додаткову угоду до договору
№ 22/4-308 від 01.01.2011 р. про зміну тарифів на
послуги з надання в користування пар в
розподільчому та магістральному
кабелі, до якого було додано два
підписані примірники додаткової угоди
та розрахунок вартості мережних
ресурсів ПАТ "Укртелеком", що надаються
оператору телекомунікацій ПрАТ "ЦЕЗ".
Отримання зазначеного листа
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке міститься в
матеріалах справи.

Разом з тим, відповідач у своєму листі
№ 28 від 28.03.2014 р. заперечив стосовно
збільшення тарифів на обумовлені
договором послуги та повернув
примірники додаткової угоди
Публічному акціонерному товариству
"Укртелеком" в особі Чернігівської
філії Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" без підписання.

В подальшому, як вбачається з
матеріалів справи, на виконання умов
укладеного договору, з урахуванням
тарифів, встановлених згідно наказу
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" № 24 від 17.01.2014 р., позивачем
було виставлено відповідачу
рахунки-акти за телекомунікаційні
послуги на загальну суму 129255,26 грн, а
саме:

- № 784210.3.2014 від 31.03.2014 р. за
телекомунікаційні послуги за березень
2014 р. на суму 25896,92 грн;

- № 784210.4.2014 від 30.04.2014 р. за
телекомунікаційні послуги за квітень
2014 р. на суму 25896,92 грн;

- № 784210.5.2014 від 31.05.2014 р. за
телекомунікаційні послуги за травень
2014 р. на суму 25896,92 грн;

- № 784210.6.2014 від 30.06.2014 р. за
телекомунікаційні послуги за червень
2014 р. на суму 25896,92 грн;

- № 784210.7.2014 від 31.07.2014 р.
телекомунікаційні послуги за липень 2014
р. на суму 25667,58 грн.

Однак, в порушення умов укладеного
договору послуги відповідачем було
оплачено лише частково на суму 49823,70
грн, у зв'язку з чим у Приватного
акціонерного товариства "Центр
експлуатації - зв'язок" утворилася
заборгованість перед позивачем у
розмірі 79431,56 грн.

Таким чином, позивач просив стягнути з
відповідача 79431,56 грн основного боргу
за договором на використання пар в
розподільчому та магістральному
кабелі № 22/4-308 від 01.01.2011 р.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України
передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом або не випливає із
суті договору.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов і вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язані встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Як було зазначено вище, пунктом 2.3.3
укладеного договору прямо передбачено
право позивача в односторонньому
порядку змінювати тарифи та визначати
нову вартість послуг надання в
користування пар магістрального та
розподільчого кабелів з письмовим
повідомленням відповідача про це не
пізніше ніж за 20 (двадцять) днів до дати
застосування нової вартості послуги,
тобто укладення додаткової угоди про
зміну тарифів в даному випадку не є
обов'язковим. Докази такого
повідомлення наявні в матеріалах
справи, були проаналізовані та
визнаються апеляційним судом
достатніми для підтвердження позиції
позивача.

Додатково слід наголосити на тому, що
Приватне акціонерне товариство "Центр
експлуатації - зв'язок" не скористалося
правом, наданим п. 2.4.2 договору, та не
звернулося до позивача з пропозицією
стосовно його розірвання у зв'язку з
підвищенням тарифів на послуги,
сплачуючи при цьому за ставками, які
існували на момент укладення договору.

Відтак, доводи апелянта стосовно
необгрунтованого збільшення тарифів
колегією суддів відхиляються, оскільки
відповідач, підписавши договір,
погодився з усіма його умовами і був
обізнаний про право позивача в
односторонньому порядку збільшувати
тарифи та про власне право звернутися
до Укртелекому з пропозицією розірвати
договір у разі незгоди з таким
збільшенням.

Крім того, як зазначалося вище, в
апеляційній скарзі відповідач звертає
увагу колегії суддів на те, що
позивачем не було надано до суду
належних доказів повідомлення
відповідача про зміну вартості послуг
згідно з п. 2.3.3 договору № 22/4-308 від
01.01.2011 р.

З приводу зазначеного колегія суддів
наголошує на тому, що навіть не
враховуючи наявність в матеріалах
справи рекомендованого повідомлення,
яким підтверджується отримання
відповідачем листа позивача № 22/4-161 від
07.02.2014 р., Приватне акціонерне
товариство "Центр експлуатації -
зв'язок" підтвердило його отримання у
листі № 48 від 22.07.2014 р., адресованому
директору ПАТ «Укртелеком», в якому
зазначено стосовно отримання
відповідачем повідомлення про зміну
тарифів на використання пар в
розподільчому та магістральному
кабелях відповідно до умов договору.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що у зв'язку з
порушенням відповідачем умов
укладеного правочину, а також положень
ст. ст. 525, 526 ЦК України, Господарським
судом Чернігівської області
правомірно задоволено вимогу позивача
стосовно стягнення з Приватного
акціонерного товариства "Центр
експлуатації - зв'язок" основного боргу
за надані послуги в розмірі 79431,56 грн.

Також, за прострочення оплати вказаних
послуг позивачем з посиланням на ст. 625
ЦК України заявлено до стягнення 595,25
грн 3% річних та 1644,20 грн інфляційних
втрат, а з посиланням на п. 4.1 договору -
2253,47 грн пені.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума, або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як вбачається з п. 4.1 договору № 22/4-308
від 01.01.2011 р., в разі несвоєчасного або
неповного розрахунку згідно з цим
договором, оператор сплачує пеню, яка
обчислюється від суми заборгованості,
в розмірі облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який нараховується пеня, за
кожен день затримки платежу.

Окрім того, вказаний пункт договору
було змінено відповідно до додаткової
угоди № 5 від 01.12.2011 р. та доповнено
реченням наступного змісту: «У разі
несвоєчасного надходження плати за
отримані оператором послуги, у першу
чергу погашається нарахована пеня.».

Таким чином, оскільки відповідачем
всупереч умов укладеного між сторонами
правочину не було оплачено послуги у
повному обсязі, у відповідача перед
позивачем виникла заборгованість у
розмірі 79431,56 грн, зі сплати якої
Приватним акціонерним товариством
"Центр експлуатації -зв'язок" допущено
прострочення, що згідно вимог чинного
законодавства України є підставою для
стягнення 3% річних та інфляційних
втрат, а з огляду на умови договору -
пені.

Згідно розрахунків, наданих до
матеріалів справи, позивачем
нарахована відповідачу пеня у розмірі
2253,47 грн, 3% річних у розмірі 595,25 грн та
інфляційні втрати у розмірі 1644,20 грн за
період з 22.04.2014 р. по 19.09.2014 р. Вказані
розрахунки перевірені судом
апеляційної інстанції, відповідають
обставинам справи, умовам укладеного
правочину та нормам законодавства.

До теперішнього часу відповідач так і
не надав суду доказів сплати
заборгованості, яка утворилася за ним
внаслідок порушення строків та обсягів
оплати за обумовлені договором
послуги.

З огляду на викладене, Господарський
суд Чернігівської області дійшов
правильного висновку, що позовні
вимоги позивача про стягнення
заборгованості за договором на
використання пар в розподільчому та
магістральному кабелі № 22/4-308 від 01.01.2011
р. у загальному розмірі 83924,48 грн, у тому
числі: 79431,56 грн - основного боргу, 2253,47
грн - пені, 595,25 грн - 3% річних та 1644,20 грн -
інфляційних втрат підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Отже, судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваного рішення про
задоволення позовних вимог було
правильно застосовано норми
законодавства та достовірно
досліджено наявні обставини справи у
їх сукупності.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Колегія суддів також враховує, що
відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Таким чином,
обов'язок доказування законодавчо
покладено на сторони.

Публічним акціонерним товариством
"Укртелеком" в особі Чернігівської
філії Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" належними та
допустимими доказами доведено факт
існування заборгованості за укладеним
договором, що в свою чергу відповідачем
не спростовано.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
правових підстав для зміни чи
скасування рішення Господарського
суду Чернігівської області від 22.10.2014 р.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
ГПК України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Центр
експлуатації - зв'язок" залишити без
задоволення, рішення Господарського
суду Чернігівської області від 22.10.2014 р.
у справі № 927/1514/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 927/1514/14 повернути
до Господарського суду Чернігівської
області.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя
С.І. Буравльов

Судді
В.В. Андрієнко

В.В. Шапран