м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного
акціонерного товариства
До Дочірньої компанії
«Газ України» Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України»
Про стягнення 4 367 346,97
Суддя Мельник В.І.
від позивача: Бахмач С.О.,
довіреність № 139 від 26.12.2013
від відповідача: Онищенко І.П.,
довіреність № 49/10 від 19.09.2014
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерного товариства
«Укртранснафта» (далі - позивач) подало
на розгляд господарського суду міста
Києва позов до Дочірньої компанії «Газ
України» Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (далі -
відповідач) про стягнення 4 367 346,97 грн.
Позовні вимоги позивача мотивовані
тим, що відповідачем не виконуються
умови мирової угоди від 13.05.2008р.
Ухвалою суду від 30.08.2013р. порушено
призначено розгляд на 20.09.2013 р.
19.09.2013р. позивач подав через канцелярію
суду документи по справі.
20.09.2013р. відповідач подав через
канцелярію суду клопотання про
зупинення провадження у справі.
20.09.2013р. представник позивача у
судовому засіданні надав пояснення по
суті спору, підтримав свої позовні
вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача підтримав
клопотання про зупинення провадження у
справі, мотивував його подачу тим, що
відповідач знаходиться в стані
Суд задовольнив клопотання
відповідача та зупинив провадження у
справі згідно ухвали суду від 20.09.2013р.,
на підставі того, що згідно наказу № 545
від 26.07.2012р. Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України
відповідач на даний час знаходиться на
стадії припинення, шляхом
реорганізації (перетворення). Цей факт
підтверджувався витягом з ЄДР, де
зазначено про те, що відповідач
знаходився в стані припинення.
01.10.2014р. до суду надійшло клопотання
позивача, згідно якого останній просив
суд поновити провадження у справі.
Суд дослідивши докази, надані стороною,
дійшов висновку про поновлення
ухвали суду від 13.10.2014р., розгляд якої
призначено на 31.10.2014р.
31.10.2014р. відповідач подав через
канцелярію суду відзив на позов та
заяву про застосування строку позовної
31.10.2014р. представник позивача у
судовому засіданні надав пояснення по
справі, підтримав свої позовні вимоги у
Представник відповідача підтримав
подану заяву про застосування строку
позовної давності, проти задоволення
позовних вимог заперечив.
Суд відклав розгляд справи на 01.12.2014р.
01.12.2014р. представник позивача у
судовому засіданні підтримав свої
позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача проти позову
заперечив, наполягав на застосуванні
строку позовної давності.
Судом оголошено перерву у судовому
засіданні до 08.12.2014р.
08.12.2014р. представник позивача у
судовому засіданні підтримав свої
позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача проти позову
заперечив, наполягав на задоволенні
заяви про застосування строку позовної
Судом оголошено перерву у судовому
засіданні о 15.12.2014р.
15.12.2014р. представник позивача у
судовому засіданні підтримав свої
позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача проти позову
заперечив, просив суд застосувати
строк позовної давності, згідно
Суд вирішив задовольнити подану заяву
відповідача про застосування строку
позовної давності, у зв'язку з чим
вирішив відмовити у задоволенні
Згідно ст.87 Господарського
процесуального кодексу України повне
рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом м. Києва 25.03.2008
прийнято рішення у справі № 38/44 про
стягнення на користь Відкритого
акціонерного товариства
«Укртранснафта» (ідентифікаційний код
- 31570412), перейменованого згідно вимог
Закону України «Про акціонерні
товариства» на Публічне акціонерне
товариство (надалі - Позивач, ПАТ
«Укртранснафта» або Товариство) з
Дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» (надалі - Відповідач
або ДК «Газ України») заборгованості з
урахуванням встановленого індексу
інфляції у сумі 8 686 472,72 грн., три
відсотка річних у сумі 473 380,47 грн., пені
у сумі 1 719,242,50 грн., держмита у розмірі 25
500,00 грн., та 118,00 грн. - ІТЗ.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 28.05.2008 у справі № 38/44 стверджено
мирову угоду (надалі - Мирова угода) між
ПАТ «Укртранснафта» та ДК «Газ
України» про розстрочення основного
боргу у сумі 8 596 212,49 грн. рівними
частинами, про сплату інфляційних
нарахувань у сумі 90 260,23 грн., 3% річних у
сумі 473 380,47 грн., державного мита у сумі
25 500,00 грн., витрат на інформаційно-
технічне забезпечення судового
процесу у сумі 118,00 грн., а також про
припинення зобов'язання шляхом
прощення боргу по сплаті пені у сумі 1 719
242,50 грн. Зобов'язання по вищезазначеній
мировій угоді ДК«Газ України» у
добровільному порядку не виконано.

У зв'язку з чим постановою Підрозділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції у м. Києві
від 21.04.2009 було відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
ухвали господарського суду м. Києва від
28.05.2008.

Разом з тим, постановою від 05.05.2009
виконавче провадження № 12421325 було
зупинено, оскільки ДК «Газ України»
було внесено до реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України від 23.06.2005 № 2711-ІУ «Про заходи
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу».

Конституційний Суд України рішенням
від 13.12.2012 у справі № 1-26/2012 (про
стягнення заборгованості з
підприємств паливно-енергетичного
комплексу) надав офіційне тлумачення
окремих положень Закону України від
21.04.1999 № 606- XIV «Про виконавче
провадження», Господарського
процесуального кодексу України, Закону
України від 23.06.2005 № 2711-ІУ «Про заходи
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу». Цим
рішенням Конституційний Суд України
визначає:

- «обов'язкове зупинення
виконавчого провадження та заходів
примусового виконання судових рішень
здійснюється лише щодо стягнення
заборгованості, яка виникла через
неповні розрахунки за енергоносії, та
щодо учасників розрахунків, визначених
Законом України від 23.06.2005 № 2711-ІУ «Про
заходи спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу»;

- внесення юридичної особи,
незалежно від форми власності до
Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості, не є підставою для
зупинення виконавчого провадження та
заходів примусового виконання судових
рішень щодо стягнення з неї
заборгованості, яка не стосується
неповних розрахунків за енергоносії і
не визначена Законом України від 23.06.2005
№ 2711-ІУ «Про заходи спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу». Зазначене підтверджується
також інформаційним листом Вищого
господарського суду України від 21.01.2013
№01-06/77/2013 (Про рішення Конституційного
Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012 зі
справи №1-26/2012 (справи про стягнення
заборгованості з підприємств
паливно-енергетичного комплексу).

Так, заборгованість, яка стала
підставою для підписання мирової угоди
між боржником та стягувачем,
утворилась внаслідок неповернення
безвідсоткової позики по договору від
03.02.1999 № 02/99-П про надання безпроцентної
фінансової позики, а не виникла через
неповні розрахунки за електроносії, що
підтверджується рішенням
господарського суду міста Києва від
25.03.2008р. у справі № 38/44.

Постановою підрозділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у м. Києві від 04.01.2013 було
поновлено виконавче провадження у
справі №38/44.

Зобов'язання по вищезазначеній мировій
угоді ДК«Газ України» виконано лише
13.06.2013 року, перераховано на рахунок ПАТ
«Укртранснафта» заборгованість у сумі
- 9 185 471,19 грн.

Не дивлячись на те, що ДК «Газ України»
13.06.2013 перераховано всю суму
заборгованості, Відповідачем грубо
порушено п. 6 мирової угоди,
затвердженої господарським судом м.
Києва від 28.05.2008 у справі № 38/44, якою «ДК
«Газ України» зобов'язався належним
чином і в установлені мировою угодою
строки виконувати свої грошові
зобов'язання».

У зв'язку з чим, ПАТ «Укртранснафта»
направлено Відповідачу претензію від
25.06.2013 №05-02/233/2353 про перерахування
нарахованих 3% річних та інфляційних
збитків, проте ДК «Газ України» листом
від 02.08.2013 №31/10-3574 повідомив, що
відмовляється задовольняти
претензійні вимоги ПАТ
«Укртранснафта», внаслідок чого
позивач подав на розгляд суду позов, в
якому просив стягнути з відповідача 3
111 828,92 грн. - інфляційних втрат, 1 255 518,05
грн. - 3% річних та 68 820,00 грн. - судового
збору.

Суд дослідивши документи додані до
матеріалів справи, прийшов до висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідачем подано до канцелярії суду
31.10.2014р. заяву про застосування строку
позовної давності, яку суд вирішив
задовольнити у судовому засіданні
15.12.2014р., виходячи з наступного.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.05.2008 у справі № 38/44
затверджено мирову угоду від 13.05.2008
укладену між ВАТ «Укртранснафта» та ДК
«Газ України» НАК «Нафтогаз України».
Згідно п. 2 зазначеної мирової угоди, ДК
«Газ України» з урахуванням ухвали
господарського суду міста Києва від
02.07.2008 у справі № 38/44 про виправлення
описки в ухвалі господарського суду
міста Києва від 28.05.2008 у справі № 38/44,
якою було зобов'язано сплатити ВАТ
«Укртранснафта» основний борг шляхом
розстрочення рівними частинами у
строки:

- до 30.06.2008 у сумі 2865404,16 грн.,

- до 31.07.2008 у сумі 2865404,16 грн.;

- до 31.08.2008 у сумі 2865404,16 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
За зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Отже,
перебіг строку позовної давності за
вимогами про сплату основного боргу
згідно п. 2 зазначеної мирової угоди,
починається відповідно з 01.07.2008, 01.08.2008,
01.09.2008.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Таким чином на думку відповідача, строк
позовної давності щодо вимоги про
сплату основного боргу спливає
відповідно 01.07.2011, 01.08.2011 та 01.09.2011.

При цьому, стягнення інфляційних втрат
та 3 % річних є додатковими вимогами до
основної вимоги про стягнення суми
основного боргу, оскільки їх стягнення
(3 % річних та інфляційних втрат)
здійснюється на вимогу кредитора,
тобто шляхом реалізації його права.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до положень ст. 268 ЦК України
позовна давність не поширюється: на
вимогу, що випливає із порушення
особистих немайнових прав, крім
випадків, встановлених законом; на
вимогу вкладника до банку (фінансової
установи) про видачу вкладу; на вимогу
про відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, крім випадків завдання
такої шкоди внаслідок недоліків
товару, що є рухомим майном, у тому
числі таким, що є складовою частиною
іншого рухомого чи нерухомого майна,
включаючи електроенергію; на вимогу
страхувальника (застрахованої особи)
до страховика про здійснення страхової
виплати (страхового відшкодування); на
вимогу центрального органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державного матеріального
резерву, стосовно виконання
зобов'язань, що випливають із Закону
України "Про державний матеріальний
резерв". Законом можуть бути
встановлені також інші вимоги, на які
не поширюється позовна давність.

Отже, враховуючи зазначені положення
ст. 268 ЦК України, на вимогу про
стягнення нарахованих на підставі ч. 2
ст. 625 ЦК України інфляційних втрат та 3 %
річних позовна давність поширюється.

Таким чином, строк позовної давності
щодо вимоги про стягнення інфляційних
втрат та 3 % річних нарахованих на суму
основного боргу спливає відповідно
01.07.2011, 01.08.2011 та 01.09.2011, в той час як
Позивач звернувся до суду із позовною
заявою № 05-02/285/3146 від 22.08.2013 у серпні 2013
року, тобто поза межами строку позовної
давності.

З викладеного вбачається, що позовна
давність за заявленими вимогами
сплила, внаслідок чого позов не
підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та беручи до
уваги клопотання відповідача про
застосування строків позовної
давності до даного спору, вимоги
позивача стягнення з відповідача
4 367 346,97 є такими, що не підлягають
задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
згідно ст.49 ГПК України, при відмові в
задоволенні позовних вимог
покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
269 Господарського кодексу України, ст.
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, Господарський суд
міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

(Повний текст рішення складено 19.12.2014р.)

Суддя
В.І.Мельник