КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2014 р. Справа№ 910/16233/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі
Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача позовом: Зубар О.В.

від відповідача:
Краснокутська Т.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 30.09.2014р.

у справі №910/16233/14 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Укргазвидобування»

до Дочірнього підприємства «КМ Техно»

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Київпроект» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Дочірнього підприємства «КМ
Техно» про визнання недійсними п.п.
2.1.-2.3. Договору про надання послуг №УГВ
6757/19-12 від 12.12.2012р. та Додатків №№3, 4 до
даного Договору.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 30.09.2014р. у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, Публічне акціонерне товариство
«Укргазвидобування» подало апеляційну
скаргу, згідно якої просить скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 30.09.2014р. та прийняти нове, яким
позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Як вказує апелянт, передбачена
розділом 2 Договору вартість послуг
відповідача визначена з урахуванням
податку на додану вартість, а також
додатками №3 та №4 до даного Договору
вартість послуг по реалізації етапів
№1 та №2 зазначена із урахуванням ПДВ,
що, як зазначає скаржник, суперечить
чинному Податковому кодексу України, а
саме абз. 2 п. 196.1.6. ст. 196, п. 14.1.225. ст. 14
Податкового кодексу України.

Відповідач - Дочірнє підприємство «КМ
Техно», надав апеляційному суду
письмовий відзив на апеляційну скаргу,
за яким просить залишити рішення
Господарського суду міста Києва від
30.09.2014р. без змін, а апеляційну скаргу
ПАТ «Укргазвидобування» без
задоволення.

ДП «КМ Техно» зазначає, що позивач не
довів та не надав суду жодних доказів,
які підтверджують, що в момент вчинення
правочину сторонами були недодержані
вимоги, які встановлені частинами
першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203
Цивільного кодексу України, тобто не
довів підстави, в силу яких пункти 2.1. -
2.3. розділу 2 Договору, Додаток №3 та
Додаток №43 до Договору мають бути
визнано недійсними в частині включення
до вартості послуг податку на додану
вартість.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 31.10.2014р. було
прийнято до провадження апеляційну
скаргу ПАТ «Укргазвидобування» та
призначено її до розгляду на 24.11.2014р.

Справа слухалась з оголошеною в судому
засіданні 24.11.2014р. перервою на підставі
ст. 77 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
Київський апеляційний господарський
суд зазначає наступне.

12 грудня 2012р. між Дочірньою компанією
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України», як замовником, та Дочірнім
підприємством «КМ Техно», як
виконавцем, був укладений Договір про
надання послуг №УГВ6757/19-12, за умовами
якого виконавець зобов'язався надати
замовнику послуги по реалізації
проекту по побудові комплексної
автоматизованої системи управління на
базі функціональних прикладних
програм SAP, а замовник зобов'язався
приймати та оплачувати ці послуги
відповідно до умов цього Договору.

Як вбачається з п. 1.1. Статуту
Публічного акціонерного товариства
"Укргазвидобування", затвердженого
установчими зборами Публічного
акціонерного товариства
"Укргазвидобування" (рішення
установчих зборів Публічного
акціонерного товариства
"Укргазвидобування" від 25.12.12р.),
Публічне акціонерне товариство
"Укргазвидобування" було створено
внаслідок реорганізації шляхом
перетворення у Публічне акціонерне
товариство "Укргазвидобування"
дочірньої компанії "Укргазвидобування"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України".

Згідно з п. 1.2. Договору про надання
послуг сторони визначають перелік,
опис, етапність, строки надання та
вартість послуг, які надаються за
Договором в Додатку №1, Додатку №2,
Додатку №3, Додатку №4 до Договору, які
складають його невід'ємну частину.

У відповідності до п. 2.1. Договору про
надання послуг загальна вартість
послуг виконавця за цим Договором
становить: 62 161 034,28 грн., в тому числі ПДВ
за діючою ставкою 20% - 10 360 172,38 грн., яка
включає в себе вартість етапу №1 та
вартість етапу №2. Розрахунки за цим
Договором здійснюються у гривнях у
безготівковій формі шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний банківський рахунок
виконавця. Загальна вартість послуг по
етапу 1 за цим Договором становить: 41 839
641,00 грн., в тому числі ПДВ за діючою
ставкою 20% - 6 973 273,50 грн. Загальна
вартість послуг етапу №2 за цим
Договором становить: 20 321 393,28 грн., в
тому числі ПДВ за діючою ставкою 20% - 3 386
898,88 грн.

Відповідно до п. 2.2. Договору про
надання послуг замовник має здійснити
попередню оплату у розмірі 10% від
вартості етапу №1 в сумі 4 183 964,10 грн. з
урахуванням ПДВ за діючою ставкою 20% - 697
327,35 грн. протягом 5-ти банківських днів
з моменту підписання Договору.
Замовник має оплатити вартість послуг,
визначену у п. 2.1.1. Договору наступним
чином. Замовник здійснює оплату за
кожну фазу надання послуг етапу №1 у
розмірі 90% від вартості відповідних
послуг згідно Додатку №3 до Договору
протягом 15 банківських днів після
підписання Акту передачі-приймання
послуг по фазі.

Пунктом 2.3. Договору про надання послуг
визначено, що замовник має здійснити
попередню оплату у розмірі 10% від
вартості етапу №2 в сумі 2 032 139,33 грн. з
урахуванням ПДВ за діючою ставкою 20% - 338
689,89 грн. протягом 5-ти банківських днів
з моменту початку етапу №2, але не
пізніше 7 грудня 2013р. Замовник має
оплатити вартість послуг, визначену у
п. 2.1.1. Договору наступним чином.
Замовник здійснює оплату за кожну фазу
надання послуг етапу №2 у розмірі 90% від
вартості відповідних послуг згідно
Додатку №4 до Договору протягом 15
банківських днів після підписання акту
передачі-приймання послуг по фазі.

Згідно з п. 9.1. Договору про надання
послуг цей Договір набуває чинності з
моменту його підписання сторонами та
діє до 31 грудня 2015 року, але в будь-якому
випадку до повного виконання сторонами
своїх зобов'язань.

До Договору про надання послуг
сторонами були підписані Додаток №1,
Додаток №2, Додаток №3, Додаток №4.

У Додатку №3 до Договору про надання
послуг вказано, що вартість послуг по
реалізації проекту по побудові
комплексної автоматизованої системи
управління на базі функціональних
прикладних програм SAP згідно етапу №1
складає з ПДВ 41 839 641,00 грн.

У Додатку №4 до Договору про надання
послуг зазначено, що вартість послуг по
реалізації проекту по побудові
комплексної автоматизованої системи
управління на базі функціональних
прикладних програм SAP згідно етапу №2
складає 20 321 393,28 грн.

Предметом розгляду у даній справі є
вимоги про визнання недійсними пунктів
2.1.-2.3. розділу 2 Договору про надання
послуг №УГВ6757/19-12 від 12.12.2012р. та
Додатку №3, Додатку №4 до цього
Договору на підставі ч. 1 ст. 215, ст. 203
Цивільного кодексу України та у зв'язку
з включенням податку на додану
вартість у вартість послуг, що як
вважає позивач, суперечить абз. 2 п. 196.1.6.
ст. 196 Податкового кодексу України.

Так, як встановлено вище, спірними
пунктами Договору про надання послуг
та спірними додатками встановлена
вартість послуг, що надаються
відповідачем, з урахуванням ПДВ.

Пунктом 26-1 підрозділу 2 розділу XX
Податкового кодексу України для
операцій з постачання програмної
продукції тимчасово, з 01.01.2013р. до
01.01.2013р. запроваджено пільговий режим
оподаткування податком на додану
вартість, згідно з яким звільняються
від оподаткування цим податком
операції з постачання програмної
продукції.

Зазначене звільнення від
оподаткування поширюється виключно на
постачання результатів комп'ютерного
програмування розробником програмної
продукції або іншою особою, якій
належать виключні майнові права
інтелектуальної власності на
комп'ютерну програму.

Разом з тим, відповідно до Договору про
надання послуг відповідачем надаються
послуги по реалізації проекту по
побудові комплексної автоматизованої
системи управління на базі
функціональних прикладних програм БАР.
При цьому постачання програмної
продукції не здійснюється, об'єкт права
інтелектуальної власності (програмна
продукція) не створюється, майнові
права не передаються.

Матеріали справи свідчать, що 16.09.2014р.
відповідач звертався за наданням
податкової консультації до Державної
податкової інспекції у Подільському
районі міста Києва щодо оподаткуванням
податком на додану вартість вартості
послуг, що є предметом Договору про
надання послуг.

В листі № 9843/10/26-56-06-05 від 24.09.2014 року
Державною податковою інспекцією у
Подільському районі зазначено, що не
звільняються від оподаткування на
додану вартість операції з постачання
послуг (виконання робіт) із розробки
програмної продукції чи її
компонентів, якщо виконавці таких
послуг (робіт) не набувають права
власності на таку програмну продукцію
в процесі її створення, а після
завершення виконання таких послуг
(робіт) право власності на готову
програмну продукцію (її компоненти)
набуває замовник, оскільки звільненню
від оподаткування підлягають операції
з постачання програмної продукції, під
час яких відбувається перехід права
власності на програмну продукцію від
постачальника до покупця. У зазначеній
ситуації виконавець таких послуг не
отримує право власності на програмну
продукцію, а тому не відбувається
операція з постачання програмної
продукції. Тобто, послуги з надання
невиняткових ліцензій на виконання
програмного забезпечення, місце яких
визначено на митній території України,
підпадають під визначення об'єкта
оподаткування ПДВ та оподатковуються
на загальних підставах за основною
ставкою.

Таким чином, твердження позивача про
неправомірність включення до вартості
послуг за Договором суму податку на
додану вартість є необґрунтованими.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

За нормою частини 1 ст. 203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актами цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

В пункті 2.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними» визначено, що вирішуючи
спори про визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними,
господарський суд повинен встановити
наявність фактичних обставин, з якими
закон пов'язує визнання таких
правочинів (господарських договорів)
недійсними на момент їх вчинення
(укладення) і настання відповідних
наслідків, та в разі задоволення
позовних вимог зазначати в судовому
рішення, в чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони та яким
нормам законодавства не відповідає
оспорюваний правочин.

Позивачем не доведено належними
засобами доказування обставин, з якими
закон пов'язує можливість визнання
договорів недійсними.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що рішення Господарського суду
міста Києва від 30.09.2014р. у даній справі є
таким, що відповідає нормам
матеріального і процесуального права,
фактичним обставинам та матеріалам
справи, у зв'язку з чим підстави для
його скасування та задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
ст. 105 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 30.09.2014р. у справі №910/16233/14
залишити без змін.

3. Справу №910/16233/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
Е.О. Шевченко

Судді
В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця