ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.12.14р. Справа № 904/9629/14

За позовом Дніпропетровського
обласного центру зайнятості, м.
Дніпропетровськ

до Державного закладу "Спеціалізована
медико-санітарна частина № 6"
Міністерства охорони здоров'я України,
м. Дніпропетровськ

про стягнення збитків

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: Новицька Н.А., дов. від
31.12.13р.

від відповідача: Стрельнікова - Ляшко
А.В., дов. від 16.12.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Дніпропетровський обласний центр
зайнятості звернувся до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Державного
закладу "Спеціалізована
медико-санітарна частина № 6"
Міністерства охорони здоров'я України
про стягнення коштів у розмірі 24
751,75грн.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що
територіальним управлінням Рахункової
палати по Дніпропетровській та
Запорізькій областях під час
проведення перевірки ефективності
використання коштів Фонду
загальнообов"язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, виділених на
утримання та забезпечення діяльності
Дніпропетровського обласного центру
зайнятості, виявлено, що позивач
використав кошти в сумі 24 751,75грн. з
порушенням вимог постанови Кабінету
Міністрів України від 17.09.1996р. № 1138, а
саме: проведення медичного огляду
працівників установи (крім окремих
професій) не включено до Переліку
платних послуг, які надаються в
державних закладах охорони здоров"я;
відповідні медичні послуги повинні
надаватись громадянам на безоплатній
основі. Позивач вважає, що такими діями
відповідач завдав йому збитки в
розмірі 24 751,75грн.

Відповідач проти позову заперечує,
зазначає, що платні медичні послуги із
проведення профілактичного медичного
огляду були надані ним на виконання
умов угоди №161 від 23.12.2013р., укладеної
сторонами, належним чином та у повному
обсязі.

17.12.2014 року по даній справі оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2013р. між позивачем (замовник) та
відповідачем (виконавець) була
укладена угода про надання медичних
послуг №161, за умовами якої виконавець
зобов"язався надавати медичний огляд
працівників замовника відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 17.09.1996р. №1138 "Про затвердження
переліку платних послуг, які надаються
в державних закладах охорони здоров"я
та вищих медичних закладах освіти".

Відповідно до п.4.1. угоди, з
урахуванням додаткової угоди №1 від
31.12.2013р., угода вважається укладеною і
набирає чинності з моменту її
підписання сторонами та діє до 31.01.2014р.

Згідно ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

За ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України
якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Відповідно до п.3.1. угоди вартість
договору складала 24 751,75грн.

Пунктом 3.2. угоди передбачено, що за
надані послуги замовник перераховує
виконавцю (або оплачує в касу) суму,
зазначену в акті виконаних робіт або
рахунку, який надається виконавцем.

Позивач на виконання умов угоди
оплатив послуги з проведення медичного
огляду в розмірі 24 751,75грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№1430 від 24.12.2013р. (а.с.23).

Територіальним управлінням Рахункової
палати по Дніпропетровській та
Запорізькій областях було проведено
перевірку ефективності використання
коштів Фонду загальнообов"язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
виділених на утримання та забезпечення
діяльності Дніпропетровського
обласного центру зайнятості,
результати якої відображені у
відповідному акті за №21-10/07-23о від
25.09.2014р.

Даною перевіркою встановлено, що
згідно акту виконаних робіт від 22.01.2014р.
№б/н виконавцем надано послуги з
медогляду працівників, вартість послуг
за яким склала 24 751,75грн. Акт виконаних
робіт підписано сторонами 22.01.2014р.
Платіжним дорученням від 24.12.2013р.
послуги з медогляду сплачені виконавцю
у повному обсязі.

В період перевірки Центром надано
додаток до договору "Тарифи на медичні
послуги, пов'язані з проведенням
профілактичних медичних оглядів", за
підписом Зав. відділом профілактики
Логвиненко І.Є., в якому в примітці
зазначено "Послуги ультразвукового
обстеження СМЧ №6 за безготівковий
розрахунок не передбачено".

Між тим, проведення медичного огляду
працівників установ (крім окремих
професій) не включено до Переліку
платних послуг, які надаються в
державних закладах охорони здоров'я,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.09.1996р. № 1138.
Тобто, ці послуги повинні надаватись
громадянам на безоплатній основі.

Таким чином, кошти в сумі 24 751,75грн.
використані Центром з порушенням вимог
постанови Кабінету Міністрів України
від 17.09.1996р. №1138 (а.с.19-22).

Позивач вважає, що, оскільки він
сплатив відповідачу 24 751,75грн. за надані
медичні послуги, які повинні
надаватись працівникам установи (крім
окремих професій) на безоплатній
основі, це призвело до завданих йому
збитків у розмірі 24 751,75грн., які просить
стягнути з відповідача.

Згідно ст.224 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відшкодування збитків - це міра
відповідальності за правопорушення у
сфері господарювання, тому її
застосування можливе лише за наявності
підстави відповідальності,
передбаченої законом. Особа, яка
вимагає відшкодування збитків, повинна
довести факт порушення господарського
зобов"язання контрагентом, наявність і
розмір понесених нею збитків,
причинний зв"язок між правопорушенням
і збитками.

За ч.1 ст.906 Цивільного кодексу України
збитки, завдані замовнику невиконанням
або неналежним виконанням договору про
надання послуг за плату, підлягають
відшкодуванню виконавцем, у разі
наявності його вини, у повному обсязі,
якщо інше не встановлено договором.
Виконавець, який порушив договір про
надання послуг за плату при здійсненні
ним підприємницької діяльності,
відповідає за це порушення, якщо не
доведе, що належне виконання виявилося
неможливим внаслідок непереборної
сили, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 Господарського
процесуального кодексу України).

Позивач не довів належними доказами
про наявність збитків, протиправність
поведінки відповідача та причинний
зв'язок такої поведінки із заподіяними
збитками і, навпаки, матеріали справи
свідчать, що відповідач надав послуги
позивачу відповідно до укладеної
сторонами угоди. Позивач послався лише
на акт територіального управління
Рахункової палати по
Дніпропетровській та Запорізькій
областях за №21-10/07-23о від 25.09.2014р., який
сам по собі не є належним та допустимим
доказом завдання позивачеві збитків, а
відтак не свідчить про наявність
підстав для задоволення даного позову.
Обставини, вказані в такому акті, у
господарському судочинстві повинні
підтверджуватись належними доказами у
відповідності до статей 33 та 34
Господарського процесуального кодексу
України.

За п.18 ч.1 ст.5 Закону України "Про
судовий збір" від сплати судового збору
звільняються органи Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття.

Згідно п.4.5. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" у
випадках, коли позивач звільнений від
сплати судового збору, якщо позов
залишено без задоволення - судовий збір
не стягується.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.33-34, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позивачу у позові відмовити.

Повне рішення складено 22.12.2014р.

Суддя В.І. Петрова