м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного акціонерного
товариства "Київенерго"
до Гімназії №39 І-ІІІ ступенів імені
Гетьмана України Богдана
Хмельницького Деснянського району
про стягнення 757 117,09 грн., -
Суддя Морозов С.М.
За участю представників сторін:
від позивача: Кирищук В.П. (представник
за довіреністю №91/2014/02/14-1 від 14.02.2014р.);
від відповідача: Волинько Н.І.
(представник за довіреність №415 від
Ужва Т.В. (представник за
довіреністю №416 від 08.12.2014р.).
Обставини справи:
Публічне акціонерне товариство
"Київенерго" (надалі також - позивач)
звернулось до суду з позовом про
стягнення з Гімназії №39 І-ІІІ ступенів
імені Гетьмана України Богдана
Хмельницького Деснянського району
міста Києва (надалі також - відповідач)
суми в розмірі 757 117,09 грн., а саме
основної суми боргу в розмірі 666 874,71
грн., суми інфляційних втрат в розмірі 66
338,87 грн. та 3% річних в розмірі 23 903,51 грн.
Під час перебування справи в
провадженні позивачем було подано
заяву про уточнення (зменшення)
позовних вимог у зв'язку зі сплатою
відповідачем суми основного боргу в
повному обсязі та заявлено до
стягнення з останнього суму в розмірі 94
126,54 грн., а саме суму інфляційних втрат
в розмірі 66 338,87 грн., суму 3% річних в
розмірі 23 903,51 грн. та суму пені в
розмірі 3 884,16 грн.
В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилався на невчасну
оплату відповідачем наданих позивачем
послуг за Договором на постачання
теплової енергії у гарячій воді №690377
від 06.10.2005р., що зумовило нарахування
відповідачу пені, 3% річних та збитків
Представником відповідача надано
відзив на позовну заяву до матеріалів
справи, в якому проти заявлених
позовних вимог він заперечує в повному
обсязі, посилаючись при цьому на те, що
відповідач є юридичною особою
комунальної форми власності,
фінансування якої здійснюється з
державного бюджету. Взяті установою
зобов'язання не були виконані в повному
обсязі своєчасно в зв'язку з
відсутністю повного фінансування, а
тому вини відповідача у тому, що оплата
було проведена не вчасно немає.
22.09.2014р. суддею Морозовим С.М. було
винесено ухвалу про повернення
позивачу позовної заяви без розгляду
на підставі п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України.
Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 04.11.2014р. ухвалу
Господарського суду міста Києва від
22.09.2014р. було скасовано, а позовну заяву
і додані до неї документи повернуто до
Господарського суду міста Києва для
Матеріали справи було повернуто до
Господарського суду міста Києва.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.11.2014р., в справі було
порушено провадження суддею Морозовим
було призначено на 09.12.2014р.
В судовому засіданні 09.12.2014р. в справі
було оголошено перерву до 16.12.2014р.
В судовому засіданні 16 грудня 2014 року
було оголошено вступну та резолютивну
Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувався з
урахуванням положень ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними у справі
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -
06.10.2005р. між Акціонерною
енергопостачальною організацією
"Київенерго" (енергопостачальна
організація) та Гімназією №39
Управління освіти Деснянської
районної державної адміністрації у
місті Києві (абонент) було укладено
Договір №690377 на постачання теплової
енергії у гарячій воді.
Предметом цього Договору є постачання,
користування та своєчасна сплата в
повному обсязі спожитої теплової
енергії у гарячій воді, на умовах,
передбачених цим Договором (п. 1.1.
За приписами п. 2.1. Договору, при
виконанні умов цього Договору, а також
вирішенні всіх питань, що не обумовлені
цим Договором, сторони зобов'язуються
керуватися тарифами, затвердженими
Київською міською державною
адміністрацією, Положенням про
Держенергоспоживнагляд, Правилами
користування тепловою енергією,
Правилами технічної експлуатації
тепловикористовуючих установок і
теплових мереж, нормативними актами з
питань користування та
взаєморозрахунків за енергоносії,
чинним законодавством України.
Згідно з п. 2.2.1. Договору
енергопостачальна організація
зобов'язується постачати теплову
енергію у вигляді гарячої води на
потреби: опалення та вентиляцію - в
період опалювального сезону; гарячого
водопостачання - протягом року; в
кількості та обсягах згідно з Додатком
№ 1 до цього Договору.
У відповідності з п. п. 2.3.1., 2.3.2. Договору
абонент зобов'язався додержуватися
кількості споживання теплової енергії
по кожному параметру в обсягах, які
визначені у Додатку № 1 до Договору, не
допускаючи їх перевищення, та
своєчасно сплачувати вартість
спожитої теплової енергії, а також
виконувати умови та порядок оплати, в
обсягах і в терміни, які передбачені в
додатку № 4 до Договору.
Цей Договір набуває чинності з дня його
підписання, та діє до 31.12.2006р. Договір
вважається пролонгованим на кожний
наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку його дії про його
припинення не буде письмово заявлено
однією із сторін. (п. 8.1. та п. 8.4.
Пунктом 2 Додатку №4 до Договору
передбачено, що абонент щомісяця з 12 по
15 число самостійно отримує у
Районному відділі теплозбуту №6 за
адресою: вул. Меліоративна, будинок № 11,
табуляграму фактичного споживання
теплової енергії за попередній період,
акт звірки на початок розрахункового
періоду (один примірник оформленого
акту звірки абонент повертає в РВТ), та
платіжну вимогу-доручення, куди
включені вартість теплової енергії на
поточний місяць, з урахуванням
остаточного сальдо розрахунків на
початок розрахункового періоду.
За приписами п. 3. Додатку №4 до
Договору, сплату за вказаними в п. 2
цього Додатку документами, абонент
виконує не пізніше 25 числа поточного
місяця, при цьому в разі, якщо абонент
розраховується за показниками
приладів обліку, йому пред'являється до
сплати заявлена кількість теплової
енергії на поточний місяць (згідно
Додатку № 1 до Договору). У випадку
перевищення фактичного використання
теплової енергії понад заявленого, ця
кількість перевищення самостійно
сплачується абонентом не пізніше 28
числа поточного місяця. У випадку, якщо
фактичне використання нижче від
заявленого, сплата проводиться за
фактичними показниками.
Відповідно до п. 3.2 Додатку №4 до
Договору, абонентам що не мають
- щомісячно виставляється до сплати
кількість теплової енергії згідно до
договірних навантажень з урахуванням
середньомісячної розрахункової
температури теплоносія від теплових
джерел енергопостачальної організації
та фактичного сальдо розрахунків на
початок розрахункового періоду;
- кількість фактично спожитої теплової
енергії визначається згідно
договірних навантажень з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія від теплових
джерел енергопостачальної організації
та кількості годин (діб) роботи
тепловикористовуючого обладнання
абонента в розрахунковому періоді.
21.01.2013р. сторонами було переукладено
Договір на постачання теплової енергії
у гарячій воді №690377 у зв'язку зі зміною
найменування відповідача з Гімназії
№39 Управління освіти Деснянської
районної державної адміністрації у
місті Києві на Гімназію №39 І-ІІІ
ступенів імені Гетьмана України
Богдана Хмельницького Деснянського
У зв'язку з набранням чинності Закону
України "Про здійснення державних
закупівель" 12.03.2013р. між позивачем
(учасник) та відповідачем (замовник)
було укладено Договір про закупівлю
товару (теплова енергія у гарячій
воді/парі) за державні кошти №690377 (далі
- Договір №690377), відповідно до п. 1.1.
якого учасник зобов'язується поставити
замовнику товар, зазначений в п. 1.2.
Договору, а замовник - прийняти і
оплатити товар в порядку і строки,
згідно з цим Договором.
Пунктом 1.2. Договору №690377 передбачено
найменування товару - пара та гаряча
вода; постачання пари та гарячої води
(код згідно ДКПП016-97: 40.30.1). Товар за цим
Договором постачається замовнику за
допомогою технічних засобі передачі та
розподілу гарячої води та пари.
Одиницею виміру теплової енергіє є 1
Згідно з п. 1.3. Договору №690377 теплова
енергія поставляється замовнику
згідно з Додатком 1 до цього Договору.
Відповідно до п. 5.1. Договору №690377
поставка теплової енергії
здійснюється протягом 2013 року.
Місце поставки (передачі) товару - межа
балансової належності (п. 5.2 Договору
№690377).
За приписами п. 6.3.1. Договору №690377
учасник зобов'язаний постачати теплову
енергію у гарячій воді/парі на потреби:
опалення та вентиляції - в період
опалювального сезону; гарячого
водопостачання - протягом року; в
кількості та обсягах згідно з Додатком
№1 до цього Договору в період його дії.
Пунктом 5.3. та п. 5.4. Договору №690377
передбачено, що межа балансової
належності та експлуатаційної
відповідальності встановлюється
згідно з Додатками № 5, 6 до Договору і
не підлягає зміненню в односторонньому
порядку. Поставка товару здійснюється
учасником згідно з заявленими
замовником обсягами та договірним
приєднаним тепловим навантаженням,
зазначеним в Додатку 1.
Обсяги постачання теплової енергії
сторонами визначено в Додатку №1 до
Договору №690377, а саме: 0,637 Гкал/год. на
опалення, 0,280 Гкал/год. на вентиляцію, на
гаряче водопостачання (ГВП) 0,217
Гкал/годину, на ГВП по
середньогодинному тепловому
навантаженню 0,129 Гкал/год. або 1,29
Гкал/добу на ГВП по середньодобовому
тепловому навантаженню.
У відповідності з п.п. 6.1.1., 6.1.2. Договору
№690377 замовник зобов'язаний
додержуватися кількості споживання
теплової енергії по кожному параметру
в обсягах, які визначені у Додатку №1 до
Договору, не допускаючи їх перевищення,
та своєчасно сплачувати вартість
спожитої теплової енергії, а також
виконувати умови та порядок оплати в
обсягах і в терміни, які передбачені в
Додатку №4 до Договору.
Згідно з п. 10.1. Договору №690377, цей
Договір набирає чинності з дати його
підписання сторонами і діє до 31.12.2013р., а
в частині проведення розрахунків до
повного їх завершення.
Відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного
кодексу України умови цього Договору
застосовуються до відносин, що виникли
між сторонами до моменту укладання
цього Договору з 01.02.2013р. (п. 10.2. Договору
№690377).
При цьому, відповідно до п. 11.1. Договору
№690377 сторони домовились у зв'язку з
безперервним технічним процесом
постачання теплової енергії вважати
додатками до даного Договору додатки
до Договору на постачання теплової
енергії від 01.07.2004р. №690377.
Відповідно до облікових карток
(табуляграм) та відомостей обліку за
спірний період, позивач нарахував
відповідачу до сплати у період з
01.01.2013р. по 01.01.2014р. за спожиту теплову
енергію 666 874,71 грн.
Оскільки відповідач за поставлену йому
теплову енергію розрахувався з
позивачем з порушенням строків,
передбачених умовами Договору, позивач
вирішив звернутись з даним позовом до
суду та вимагати в примусовому порядку
стягнути з відповідача штрафні санкції
в сумі 94 126,54 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, до
звернення позивача до суду
відповідачем було сплачено суму в
розмірі 130 895,48 грн. (сплачено в березні
2014р.), а після звернення позивача до
суду з даним позовом відповідачем було
сплачено суму в розмірі 303 539,82
грн.(сплачено в вересні 2014р.) та 232 439,41
грн. (сплачено в жовтні 2014р.), у зв'язку з
чим незадоволеними залишились вимоги
позивача про стягнення 3 884,16 грн. пені, 66
338,87 грн. інфляційних втрат та 23 903,51 грн.
Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги в частині стягнення пені, 3%
річних та інфляційних втрат підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
За своєю правовою природою укладені
між сторонами Договори є договорами
Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського
кодексу України визначено, що за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Частинами 6, 7 статті 276 Господарського
кодексу України встановлено, що
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється, як правило, у формі
попередньої оплати. За погодженням
сторін можуть застосовуватися планові
платежі з наступним перерахунком або
оплата, що провадиться за фактично
В силу приписів ч. 1 ст. 714 Цивільного
кодексу України, за договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.
Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних випадках ставляться.
Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
Не допускається одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка з
мотиву, що зобов'язання другої сторони
за іншим договором не було виконано
Станом на час розгляду цього спору, як
зазначалось вище, відповідачем було
погашено основну заборгованість перед
позивачем, частково до звернення
позивача до суду та частково після
звернення позивача до суду, однак з
порушенням встановлених Договором та
Додатком №4 до Договору (п. 3.) строків.
Згідно зі ст. 216 ГК України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
Одним із різновидів господарських
санкцій, які застосовуються до
правопорушника у сфері господарювання,
є штрафні санкції у вигляді грошової
суми (неустойки, штрафу, пені), яку
учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ст. 230 ГК України).
Поняттям "штраф" та "пеня" дано
визначення ч. ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України.
Відповідно до зазначеної норми,
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання;
пенею - неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Пунктом 3.5. Додатку №4 до Договору
сторонами було передбачено, що у
випадку несплати за теплову енергію до
кінця місяця енергопостачальна
організація нараховує абоненту пеню на
суму фактичного боргу у розмірі 0,5% за
кожний день прострочення платежу по
день фактичної сплати, але не більше
суми обумовленої чинним
законодавством України.
Позивач нарахував відповідачу пеню в
розмірі 3 884,16 грн., виходячи з подвійної
облікової ставки Національного банку
України в період за жовтень 2013 року -
Судом встановлено, що розрахунок пені
наданий позивачем у відповідності до
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" та узгоджується з
приписами ч. 6 ст. 232 ГК України, а отже,
вимоги про стягнення пені мають бути
Позивачем також заявлено до стягнення
з відповідача суми 3% річних в розмірі 23
903,51 грн. та інфляційних втрат в розмірі
Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних в
порядку ст. 625 ЦК України є способами
захисту його майнового права та
інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові. (Відповідної правової
позиції дотримується Вищий
господарський суд України у постанові
№ 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд
України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010
Позивач нарахував відповідачу до
сплати інфляційні втрати та 3% річних,
розрахунок яких є вірним та який
відповідачем не оспорюється.
Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: - чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються; -
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; - яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
вирішення спору. З огляду на вимоги
частини першої статті 4 ГПК
господарський суд у прийнятті судового
рішення керується (та відповідно
зазначає у ньому) не лише тими
законодавчими та/або
нормативно-правовими актами, що на них
посилалися сторони та інші учасники
процесу, а й тими, на які вони не
посилалися, але якими регулюються
спірні правовідносини у конкретній
справі (якщо це не змінює
матеріально-правових підстав позову).

Відповідачем не надано до матеріалів
справи доказів, що підтверджують та
обґрунтовують відсутність у нього
підстав для невиконання зобов'язань,
передбачених умовами Договору,
існуючого між сторонами.

Враховуючи все вищенаведене, оцінюючи
подані докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд дійшов висновку, що
заявлені в справі №910/19954/14 позовні
підлягають задоволенню та стягненню з
відповідача на користь позивача суми
пені в розмірі 3 884,16 грн., суми
інфляційних втрат в розмірі 66 338,87 грн.
та 3% річних в розмірі 23 903,51 грн.

Відповідно до п. 4.7. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21 лютого 2013 року №7 «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» частиною другою статті 49 ГПК
передбачено, що в разі коли спір виник
внаслідок неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Зазначена
норма виступає процесуальною санкцією,
яка застосовується господарським
судом незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною. У такому застосуванні суду
слід виходити з широкого розуміння
даної норми, маючи на увазі, що
передбачені нею наслідки можуть
наставати і в разі неправомірної
бездіяльності винної особи, яка не
вжила заходів до поновлення порушених
нею прав і законних інтересів іншої
особи (зокрема, ухилялася від
задоволення її заснованих на законі
вимог), що змусило останню звернутися
за судовим захистом. Так, якщо
зменшення позивачем розміру позовних
вимог пов'язане з частковим визнанням
та задоволенням позову відповідачем
після подання позову, то судовий збір у
відповідній частині покладається на
відповідача.

Враховуючи те, що станом на час
розгляду цього спору, як зазначалось
вище, відповідачем було погашено
частину основної заборгованості перед
позивачем в розмірі 130 895,48 грн. до
звернення позивача до суду, а іншу
частину основної заборгованості в
розмірі 535 979,23 грн. після звернення
позивача до суду, то судовий збір
позивача, відповідно до положень
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України, у
розмірі 12 602,10 грн., вирахуваному від
суми задоволених позовних вимог з
урахуванням часткового погашення
відповідачем суми основного боргу
після звернення позивача до суду,
покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Гімназії №39 І-ІІІ ступенів
імені Гетьмана України Богдана
Хмельницького Деснянського району
міста Києва (, адреса:
02166, м. Київ, пр. Лісний, 17-Г) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Київенерго" (, адреса:
01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5) суму пені в
розмірі 3 884,16 грн. (три тисячі вісімсот
вісімдесят чотири гривни 16 копійок),
інфляційні втрати в розмірі 66 338,87 грн.
(шістдесят шість тисяч триста тридцять
вісім гривень 87 копійок), 3% річних в
розмірі 23 903,51 грн. (двадцяти три тисячі
дев'ятсот три гривни 51 копійка) та
судовий збір в розмірі 12 602,10 грн.
(дванадцять тисяч шістсот дві гривни 10
копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу
видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 22.12.2014р.

Суддя
С.М.
Морозов