ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.12.2014
Справа № 905/2464/14

розглянувши матеріали скарги
Державного підприємства
"Макіїввугілля" на дії Державної
виконавчої служби України Відділу
примусового виконання рішень

у справі № 905/2464/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергоімпекс" (83054, м.
Донецьк, вул. Економічна, б. 13)

до відповідача Державного
підприємства "Макіїввугілля" (86157, м.
Макіївка, Донецька область, пл.
Радянська, 2, тел. (06232) 9-34-15)

про стягнення 15109667 грн. 22 коп.

Суддя Колодій Н.А.

За участю представників сторін:

Від позивача - не з'явився

Від відповідача (скаржника) - не
з'явився

Від ВДВС - Висоцька Л.С., довіреність №
4-4-03/4-4/1860 від 24.12.2013 р.

19.11.2014 р. до суду надійшла скарга
Державного підприємства
"Макіїввугілля" на дії Державної
виконавчої служби України Відділу
примусового виконання рішень, в якій
просить суд скасувати постанову
старшого державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 21.10.2014 р. про накладення арешту на
кошти ДП "Макіїввугілля" у межах суми
16701021,94 грн., які знаходяться на поточних
рахунках.

Розпорядженням голови Вищого
господарського суду України від 02.09.2014
р. № 28-р "Про зміну
територіальної підсудності
господарських справ" визначено, що
розгляд господарських справ, підсудних
господарському суду Донецької області
здійснюється господарським судом
Запорізької області.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 20.11.2014 р. скарга
Державного підприємства
"Макіїввугілля" прийнята до розгляду,
розгляд скарги призначено на 03.12.2014 р. у
сторін і ВДВС витребувані документи та
матеріали, необхідні для вирішення
скарги по суті.

Ухвала направлялась на адресу сторін в
установленому законом порядку.

Представники позивача та відповідача в
судове засідання 03.12.2014 р. не з'явились,
про причини неявки суд не повідомив.

Представник відділу Державної
виконавчої служби скаргу не визнає, з
підстав викладених в відзиві на скаргу
(відзив долучені до матеріалів скарги).

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
додаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Неявка представників позивача та
відповідача судове засідання не
перешкоджає суду розглянути скаргу,
подану згідно ст. 121 2 ГПК України.

За клопотанням представника ДВС
розгляд скарги здійснювався без
застосування технічних засобів
фіксації судового процесу.

Заслухавши представника ДВС, вивчивши
додані матеріали, суд встановив.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 06.06.2014 р. у справі
№ 905/2464/14 позов ТОВ
"Енергоімпекс" до Державного
підприємства "Макіїввугілля" про
стягнення 15109667,22 грн. було задоволено
та стягнуто з відповідача на користь
ТОВ "Енергоімпекс" 7195131,99 грн. - 3% річних,
7914535,23 грн. втрат від інфляції, а також
73080,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 115 ГПК України,
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, які набрали
законної сили, є обов'язковими для
виконання на всій території України.

23.06.2014 р. на виконання рішення
господарського суду Запорізької
області від 06.06.2014 р. у справі
№ 905/2464/14 було видано відповідний наказ.

Відповідно до ст. 116 Господарського
процесуального кодексу України,
виконання рішення господарського суду
провадиться на підставі виданого ним
наказу, який, у розумінні п.1 ч. 2 ст. 17
Закону України "Про виконавче
провадження", є виконавчим документом
та підлягає виконанню державною
виконавчою службою.

28.10.2014 р. скаржник дізнався про
постанову відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України від 21.10.2014 р., відповідно
до якої накладено арешт на кошти ДП
"Макіїввугілля" у рамках виконавчого
провадження № 44461140 по виконанню наказу
по справі № 905/2464/14.

Скаржник, не погодившись з даною
постановою, звернувся до
господарського суду Запорізької
області зі скаргою на дії Державної
виконавчої служби України Відділу
примусового виконання рішень, в якій
просить суд скасувати постанову
старшого державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 21.10.2014 р. про накладення арешту на
кошти ДП "Макіїввугілля" у межах суми
16701021,94 грн., які знаходяться на поточних
рахунках.

Мотивуючи скаргу скаржник посилається
на те, що відділом примусового
виконання рішень ДВС України
постановою від 21.10.2014 р. арешт
накладений на кошти ДП
"Макіїввугілля" без належних на те
законних підстав, у зв'язку з наступним.
Скаржник заперечив факт отримання
постанов винесених відділом
примусового виконання рішень ДВС
України, а саме про відкриття
виконавчого провадження, про стягнення
виконавчого збору та про накладення
арешту. Боржником в скарзі зазначено,
що з 28.11.2005 р. ДП
"Макіїввугілля" внесено до Реєстру
підприємств паливно-енергетичного
комплексу, які беруть участь у
процедурі погашення заборгованості. В
матеріалах скарги долучено Наказ
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України від 31.12.2012 р. № 1004
"Про здійснення предприватизаційної
підготовки", ДП "Макіїввугілля"
включено до об'єктів державної
власності, які підлягають приватизації
у 2012-2014 роках, відповідно до якого
відділ ДВС повинен був зупинити
виконавче провадження.

На підставі вищевикладеного, скаржник
зазначає, що у зв'язку з неотриманням
постанов відділу примусового
виконання рішень ДВС України не мав
змоги реалізувати свої права
відповідно до положень ст. 12 Закону
України "Про виконавче провадження".

Розглянувши матеріали скарги ДП
"Макіїввугілля" дії Державної
виконавчої служби України Відділу
примусового виконання рішень,
представлені письмові докази у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 121-2 Господарського
процесуального кодексу України скарги
на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Як вбачається з тексту постанови від
21.10.2014 р. про арешт коштів боржника, що
21.08.2014 р. державним виконавцем винесена
постанова про відкриття виконавчого
провадження № 44461140. За даним
виконавчим документом сума боргу
становить 15 182 747,22 грн.
Боржнику наданий строк для
добровільного виконання виконавчий
документ не виконано. У зв'язку з чим,
керуючись вимогами ст. 28 Закону України
"Про виконавче провадження", державним
виконавцем Поповим Р.І. 04.09.2014 р.
винесена постанова про стягнення з
боржника виконавчого збору № 44461140 у
сумі 1518274,72 грн. Таким чином загальна
сума боргу становить 16701 021,94 грн.

Скаржник заперечив факт отримання
постанов винесених відділом
примусового виконання рішень ДВС
України, а тому вважає винесення
постанов про стягнення з нього
виконавчого збору та про арешт коштів
боржника незаконними.

Оцінивши доводи скаржника,
господарський суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

За приписами Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документу виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець
встановлює строк для добровільного
виконання рішення, який не може
перевищувати семи днів, та попереджає
боржника про примусове виконання
рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з
нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій, передбачених цим Законом. (стаття 25
Закону України "Про виконавче
провадження").

У відповідності до ч. 5 ст. 25 Закону
України "Про виконавче провадження"
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Пунктом 3.19 Інструкції з організації
примусового виконання рішень, яка
затверджена наказом Міністерства
юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 р. і
зареєстрована у Міністерстві юстиції
України 02.04.2012 р. за № 489/20802, закріплено,
що надсилання документів виконавчого
провадження здійснюється згідно з
положеннями ст. 31 Закону України "Про
виконавче провадження".

Статтею 31 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження, які
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення.

У відзиві на скаргу представник
відділу примусового виконання рішень
ДВС зазначає, що копії постанови
наступного дня були направленні на
адреси боржника і стягувача, однак
доказів надсилання постанови про
відкриття виконавчого провадження в
порядку, встановленому вимогами ст. 31
Закону України "Про виконавче
провадження", суду не надано.

За таких обставин, суд приймає до уваги
доводи скаржника щодо неналежного
повідомлення боржника ДП
"Макіїввугілля" про відкриття
виконавчого провадження, оскільки ці
доводи не спростовані належними
доказами.

Разом з тим, статтею 35 Закону України
"Про виконавче провадження"
передбачено, що за наявності обставин,
що перешкоджають провадженню
виконавчих дій, або у разі
несвоєчасного одержання сторонами
документів виконавчого провадження,
внаслідок чого вони були позбавлені
можливості скористатися правами,
наданими їм цим Законом, державний
виконавець може відкласти виконавчі
дії за заявою стягувача чи боржника або
з власної ініціативи на строк до десяти
робочих днів. Про відкладення
провадження виконавчих дій державний
виконавець виносить відповідну
постанову, про що повідомляє сторонам.

Таким чином, законом визначено, що
наслідком неналежного повідомлення
боржника про відкриття виконавчого
провадження є лише можливість
відкладення виконавчої дії на строк до
10 робочих днів.

Доказів того, що скаржник скористався
наданим йому Законом України "Про
виконавче провадження" правом на
відкладення провадження виконавчих
дій суду не надано, крім того,
вищезазначені обставини не є підставою
для скасування постанови про арешт.

Також, заявник посилається на ті
обставини, що з 28.11.2005 р. ДП
"Макіїввугілля" внесено до Реєстру
підприємств паливно-енергетичного
комплексу, які беруть участь у
процедурі погашення заборгованості, що
відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону
України "Про виконавче провадження"
обумовлює можливість зупинення
виконавчого провадження.

Однак документальних доказів, на
підтвердження внесення ДП
"Маківвугілля" до Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості, суду не надано.

Крім того, скаржник посилається на те,
що виконавче провадження ВП № 44461140
підлягає зупиненню у зв'язку з тим, що
ДП "Макіїввугілля" включено до об'єктів
державної власності, які підлягають
приватизації у 2012-2014 роках. На
підтвердження своїх доводів скаржник
надав Наказ Міністерства енергетики
та вугільної промисловості України
від 31.12.2012 р. № 1004 "Про здійснення
предприватизаційної підготовки", ДП
"Макіїввугілля" включено до об'єктів
державної власності, які підлягають
приватизації у 2012-2014 роках.

Пунктом 17 ст. 37 Закону України "Про
виконавче проваджен ня" визначено, що
виконавче провадження підлягає
обов'язковому зупиненню у разі:
прийняття рішення про приватизацію
вугледобувних підприємств відповідно
до Закону України "Про особливості
приватизації вугледобувних
підприємств" протягом трьох років з
моменту завершення приватизації.

Статтею 39 ЗУ "Про виконавче
провадження" передбачено, що виконавче
провадження зупиняється у випадках,
передбачених: пунктом 17 статті 37 цього
Закону, - на строк три роки з моменту
завершення приватизації вугледобувних
підприємств відповідно до Закону
України "Про особливості приватизації
вугледобувних підприємств".

Скаржник посилається на те, що 28.10.2014 р.
він звернувся з листом (вих. № 08-81/813) до
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби про
зупинення виконавчого провадження
відповідно до п. 17. ч. 1 ст. 37 Закону
України "Про виконавче провадження".

Результати розгляду заяви про
зупинення виконавчого провадження
суду не відомі. Крім того, ця заява
надійшла після винесення оскаржуваної
постанови про арешт коштів боржника .

Суд наголошує на тому, що в межах даної
скарги боржником оскаржуються лише дії
державного виконавця щодо
правомірності винесення 21.10.2014р.
постанови про арешт коштів боржника.
Враховуючи ті обставини, що суду не
надано доказів зупинення виконавчого
провадження ВП № 44461140 до винесення
оскаржуваної постанови, суд не вбачає
законних підстав для визнання дій
державного виконавця щодо арешту
коштів боржника, оскільки такі дії
узгоджуються з нормами Закону України
"Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд вважає вимоги
скаржника такими, що не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України "Про виконавче
провадження" та ст.ст. 86, 121-2 ГПК
України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ДП "Макіїввугілля"
на дії Державної виконавчої служби
України Відділу примусового виконання
рішень по справі № 905/2464/14 по винесенню
постанови старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України від 21.10.2014 р. про
накладення арешту на кошти ДП
"Макіїввугілля" у межах суми 16701021,94 грн.,
які знаходяться на поточних рахунках
відмовити.

Суддя
Н.А. Колодій