РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2014 р.
Справа №5004/916/11

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Демидюк О.О.

судді
Огороднік К.М. ,

судді
Тимошенко О.М.

при секретарі Головченко Д.М.

За участю представників:

ліквідатор - Михайловський С.В.
(паспорт НОМЕР_3)

апелянта - ОСОБА_2 (довіреність №748 від
05.12.2014 року)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна" на ухвали
господарського суду Волинської
області від 30.10.2014 у справі №5004/916/11

Ініціюючий кредитор: Фізична особа -
підприємець ОСОБА_3

Боржник: Фізична особа-підприємець
ОСОБА_4

про визнання банкрутом

Судом роз'яснено права та обов'язки,
передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалами господарського суду
Волинської області №5004/916/11 від 30.10.2014
(суддя Войціховський В.А.) відмовлено в
задоволенні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна" на дії
(бездіяльність) арбітражного керуючого
(ліквідатора) Михайловського Сергія
Володимировича та затверджено оплату
послуг (розмір винагороди) ліквідатора
із розрахунку двох мінімальних
заробітних плат, за кожен місяць
здійснення повноважень за період з
01.10.2013 по 30.09.2014 у розмірі 28 948 грн.
Затверджено винагороду ТБ "Захід" у
розмірі 9066,45 грн., отриману біржею з
гарантійного внеску згідно умов
договору про проведення аукціону з
продажу майна фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 №1/15-10-13/Т від
15.10.2013. Здійснено розподіл коштів,
отриманих від продажу майна підприємця
ОСОБА_4 з ліквідаційного рахунку
банкрута.

Ухвали господарського суду Волинської
області мотивовані тим, що арбітражний
керуючий Михайловський С. В. здійснює
свої повноваження ліквідатора у
відповідності до Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
а його клопотання ліквідатора від
03.10.2014 №02-16/569 в котрому просить суд
затвердити розмір винагороди
ліквідатора та здійснити розподіл
коштів, отриманих від продажу майна
підприємця ОСОБА_4.

Не погоджуючись з прийнятими ухвалами,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" оскаржило їх в апеляційному
порядку. У своїй апеляційній скарзі
товариство просить суд скасувати
оскаржувані ухвали з посиланням на
обставини, викладені в апеляційній
скарзі.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду №5004/916/11 від 19.11.2014
прийнято до провадження апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" на ухвали господарського суду
Волинської області від 30.10.2014.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду №5004/916/11 від 03.12.2014
розгляд апеляційної скарги судовою
колегією відкладався.

Розпорядженням в.о. голови
Рівненського апеляційного
господарського суду №5004/916/11 від 09.12.2014
у зв'язку із перебуванням у відпустці
судді Бригинець Л.М. та відповідно до
затверджених складів колегій, внесено
зміни до складу колегії суддів, окрім
заміни головуючого судді та визначено
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Демидюк О.О., суддя Огороднік К.М.,
суддя Тимошенко О.М.

Арбітражним керуючим Михайловським
С.В. подано суду відзив на апеляційну
скаргу в якому ліквідатор просить суд
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржувану ухвалу
залишити без змін.

Колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
неоднразово заслухала ліквідатора та
представника апелянта, вивчила та
дослідила матеріали справи та наявні в
ній докази, розглянула матеріали
апеляційної скарги та додані до неї
документи, відзив на апеляційну скаргу,
перевірила правильність застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, та прийшла до
висновку, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а ухвали
господарського суду Волинської
області від 30.10.2014 по справі №5004/916/11 без
змін, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою
господарського суду Волинської
області від 12.05.2011 за заявою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 було порушено
провадження у справі про банкрутство
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4.

Постановою господарського суду
Волинської області №5004/916/11 від 30.05.2011
суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичну особу ОСОБА_4 було
визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру, ліквідатором
підприємця ОСОБА_4 призначено
арбітражного керуючого Михайловського
С.В., котрого зобов'язано надати суду
документально підтверджений звіт про
виконану роботу, належні відомості про
всіх кредиторів та формування
ліквідаційної маси
підприємця-банкрута.

Після прийняття судом відповідної
постанови та опублікування в
офіційному друкованому органі
оголошення про визнання підприємця
ОСОБА_4 банкрутом до суду у
встановленому порядку надійшли заяви
про визнання грошових вимог до
боржника від: ПАТ "ОТП Банк", м. Київ; ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Волинської обласної дирекції, м. Луцьк.

Ухвалою господарського суду
Волинської області №5004/916/11 від 15.11.2011
було задоволено заяву ліквідатора
Михайловського С.В. та здійснено
розподіл коштів, отриманих від продажу
заставного майна підприємця ОСОБА_4

Ухвалою господарського суду
Волинської області №5004/916/11 від 27.02.2014
було задоволене клопотання ПАТ "ОТП
Банк" від 13.02.2014 та здійснено заміну
кредитора у справі про банкрутство
підприємця ОСОБА_4 - Публічне
акціонерне товариство "ОТП Банк" на
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна".

Ухвалою господарського суду
Волинської області №5004/916/11 від 27.02.2014
було задоволене клопотання
ліквідатора Михайловського С.В. та
визнано організатора аукціону з
продажу майна банкрута - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 Товарну біржу
"Захід" учасником провадження у справі
№5004/916/11.

Ухвалою господарського суду
Волинської області №5004/916/11 від 15.05.2014,
залишеною без змін у відповідності до
постанови Рівненського апеляційного
господарського суду від 01.07.2014, було
задоволене клопотання ліквідатора
Михайловського С.В., скасовано
обтяження та заборони на майно,
застосовані щодо майна, належного
банкруту, а також зобов'язано
приватного нотаріуса Луцького
міського нотаріального округу ОСОБА_6
вилучити з Державного реєстру іпотек
та Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна записи про
іпотеку та заборони на нерухоме майно,
належне підприємцю-банкруту.

06 жовтня 2014 року ліквідатор
Михайловський С.В. звернувся до суду із
клопотанням від 03.10.2014 №02-16/569 про
затвердження розміру винагороди
ліквідатора та здійснення розподілу
коштів, отриманих від продажу майна
підприємця ОСОБА_4

20 жовтня 2014 року до від кредитора -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Факторинг
Україна" надійшла скарга від 20.09.2014 №1
на дії (бездіяльність) арбітражного
керуючого (ліквідатора) Михайловського
С.В. в ході ліквідаційної процедури
підприємця ОСОБА_4

Ухвалами господарського суду
Волинської області №5004/916/11 від 30.10.2014
(суддя Войціховський В.А.) відмовлено в
задоволенні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна" на дії
(бездіяльність) арбітражного керуючого
(ліквідатора) Михайловського Сергія
Володимировича та затверджено оплату
послуг (розмір винагороди) ліквідатора
із розрахунку двох мінімальних
заробітних плат, за кожен місяць
здійснення повноважень за період з
01.10.2013 по 30.09.2014 у розмірі 28 948 грн.
Затверджено винагороду ТБ "Захід" у
розмірі 9066,45 грн., отриману біржею з
гарантійного внеску згідно умов
договору про проведення аукціону з
продажу майна фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 №1/15-10-13/Т від
15.10.2013. Здійснено розподіл коштів,
отриманих від продажу майна підприємця
ОСОБА_4 з ліквідаційного рахунку
банкрута.

З такими висновками місцевого
господарського суду погоджується
судова колегія апеляційного
господарського суду.

19 січня 2013 набрав чинності Закон
України №4212-VI від 22.12.2011 "Про внесення
змін до Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", яким Закон
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" від 14 травня
1992 №2343-XII було викладено в новій
редакції.

Відповідно до п.11 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
№4212-VI від 22.12.2011 положення цього Закону
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження в яких порушено після
набрання чинності цим Законом.
Положення цього Закону, що регулюють
продаж майна в провадженні у справі про
банкрутство, застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження у
яких порушено до набрання чинності цим
Законом. Положення цього Закону, що
регулюють ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим Законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом не було прийнято
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Враховуючи ту обставину, що
провадження у справі про банкрутство
підприємця ОСОБА_4 було порушено
господарським судом до набрання
чинності Законом України №4212-VI від
22.12.2011 "Про внесення змін до Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", при розгляді
даної справи господарським судом
застосовуються положення
законодавчого акту про банкрутство в
редакції, чинній до 18.01.2013 включно, з
врахуванням положень, викладених у п.11
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" №4212-VI від
22.12.2011.

Згідно ч.2 ст.41 Господарського
процесуального кодексу України
провадження у справах про банкрутство
здійснюється у порядку, передбаченому
цим Кодексом з врахуванням вимог
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Статтею 5 вказаного Закону передбачено,
що провадження у справах про
банкрутство регулюється цим Законом,
Господарським процесуальним кодексом
України, іншими законодавчими актами
України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
від 14 травня 1992 року №2343-XII, положення
котрого застосовуються господарським
судом при розгляді даної справи,
ліквідація - це припинення діяльності
суб'єкта підприємницької діяльності,
визнаного господарським судом
банкрутом, з метою здійснення заходів
по задоволенню визнаних судом вимог
кредиторів шляхом продажу його майна.
Ліквідатор - фізична особа, яка
відповідно до рішення господарського
суду організовує здійснення
ліквідаційної процедури боржника,
визнаного банкрутом та забезпечує
задоволення визнаних судом вимог
кредиторів у встановленому цим Законом
порядку.

Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (далі Закон
про банкрутство) встановлено особливий
порядок порушення провадження та
здійснення провадження у справі про
банкрутство суб'єкта підприємницької
діяльності-громадянина.

У випадку звернення до суду із заявою
про порушення провадження у справі про
банкрутство суб'єкта підприємницької
діяльності-громадянина провадження у
справі про банкрутство здійснюється із
особливостями, передбаченими ст.ст. 47-49
Закону про банкрутство.

Частиною 3 статті 16 Закону про
банкрутство передбачено, що збори
кредиторів скликаються арбітражним
керуючим за його ініціативою або
ініціативою комітету кредиторів чи
інших кредиторів, сума вимог яких
складає не менше однієї третини всіх
вимог, включених до реєстру вимог
кредиторів, або за ініціативою однієї
третини кількості голосів кредиторів.

Збори кредиторів на вимогу комітету
кредиторів або окремих кредиторів
скликаються арбітражним керуючим
(розпорядником майна, керуючим
санацією, ліквідатором) протягом двох
тижнів з дня надходження письмової
вимоги про їх скликання.

Так, послідовність підстав для
проведення зборів кредиторів та
порядок проведення зборів кредиторів
чітко встановлені положеннями Закону
про банкрутство.

Статтею 14 Закону передбачена процедура
виявлення кредиторів - конкурсні
кредитори за вимогами, які виникли до
дня порушення провадження у справі про
банкрутство, протягом тридцяти днів
від дня опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

Вимоги кредиторів, визнані боржником
або господарським судом, включаються
розпорядником майна до реєстру вимог
кредиторів.

У попередньому засіданні
господарський суд розглядає реєстр
вимог кредиторів, вимоги кредиторів,
щодо яких були заперечення боржника і
які не були включені розпорядником
майна до реєстру вимог кредиторів, що
передбачено частиною 2 статті 15 Закону
про банкрутство.

Абзац 2 частини 2 статті 15 зазначає, що
за результатами розгляду
господарський суд виносить ухвалу, в
якій зазначається розмір визнаних
судом вимог кредиторів, які
включаються розпорядником майна до
реєстру вимог кредиторів, та
призначається дата проведення зборів
кредиторів.

Ухвала є підставою для визначення
кількості голосів, які належать
кожному кредитору при прийнятті
рішення на зборах (комітеті) кредиторів
(абзац 4 частини 2).

Відповідно до вимог ст. 15 Закону про
банкрутство лише ухвала
господарського суду є підставою для
визначення кількості голосів, які
належить кожному кредитору при
прийнятті рішення на зборах (комітеті)
кредиторів.

Статтею 16 Закону про банкрутство
встановлено, що протягом десяти днів
після винесення ухвали за результатами
попереднього засідання господарського
суду розпорядник майна повідомляє
кредиторів згідно з реєстром вимог
кредиторів про місце і час проведення
зборів кредиторів та організовує їх.
Учасниками зборів кредиторів з правом
вирішального голосу є кредитори,
вимоги яких включені до реєстру вимог
кредиторів.

Відповідно до п. 58 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №15 від 18.12.2009
"Про судову практику в справах про
банкрутство" відповідно до абзацу 2 ч.1
ст.16 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" учасниками
зборів кредиторів з правом
вирішального голосу є кредитори,
вимоги яких включені до реєстру вимог
кредиторів. Отже, господарським судам
слід враховувати, що за змістом Закону
всі категорії кредиторів, крім
поточних, можуть брати участь у зборах
кредиторів, обирати зі свого кола
комітет кредиторів та що виключно їх
голосами приймаються рішення,
віднесені до компетенції цих органів
кредиторів.

Кредитор, вимоги якого не включено до
реєстру, не має права брати участі у
зборах кредиторів.

Згідно частини 4 статті 16 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" кредитори, у
тому числі і органи державної
податкової служби, інші державні
органи, які здійснюють контроль за
правильністю та своєчасністю
справляння податків і зборів
(обов'язкових платежів), мають на зборах
кредиторів кількість голосів,
пропорційну сумі вимог кредиторів,
включених до реєстру вимог кредиторів,
кратній тисячі гривень.

Проте, у справі про банкрутство
підприємця ОСОБА_4 реєстр вимог
кредиторів не складався і судом ухвала
про затвердження реєстру вимог
кредиторів не виносилась, на даний час
реєстр вимог кредиторів у справі
відсутній.

Крім того, як вже зазначалось,
провадження у справі про банкрутство
підприємця ОСОБА_4 здійснюється судом з
урахуванням вимог статей 47-49 Закону про
банкрутство, якими складання,
затвердження реєстру вимог кредиторів
та створення комітету кредиторів не
передбачено.

Абзацом 2 п.7 ст.48 Закону про банкрутство
визначено, що у разі необхідності
постійного управління нерухомим
майном або цінним рухомим майном
громадянина-підприємця, визнаного
банкрутом, господарський суд призначає
для цієї мети ліквідатора та визначає
розмір його винагороди. У цьому разі
продаж майна громадянина-підприємця
здійснюється ліквідатором.

Керуючись п.1 ст.24 Закону про
банкрутство у постанові про визнання
боржника банкрутом господарський суд
відкриває ліквідаційну процедуру,
призначає ліквідатора в порядку,
передбаченому для призначення
керуючого санацією.

Особливістю провадження у справі про
банкрутство в порядку статей 47-49 Закону
про банкрутство є те, що банкрутство
суб'єкта підприємницької
діяльності-громадянина здійснюється
за правилами розділу ІІІ Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" - ліквідаційна
процедура, що не передбачає створення
комітету кредиторів, а відповідно, на
ліквідатора боржника не покладається
обов'язок проводити збори кредиторів з
метою створення комітету кредиторів
відповідно до ст.16 Закону про
банкрутство та звітувати перед ним про
свою діяльність.

Тільки у разі здійснення провадження у
справі про банкрутство за загальною
процедурою, після проведення
попереднього засідання та
затвердження реєстру вимог кредиторів,
можливо визначити кількість голосів,
що належать кожному кредиторові при
голосуванні щодо питань, віднесених
Законом до компетенції кредиторів.

Права та обов'язки арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
ліквідатора) на усіх стадіях
провадження у справі про банкрутство
закріплені положеннями Закону про
банкрутство, арбітражний керуючий є
особою із спеціальною
правосуб'єктністю, а тому діє в спосіб
та порядок, що прямо передбачені
нормами діючого законодавства.

Частина 5 статті 31 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
визначається обов'язок арбітражного
керуючого інформувати комітет
кредиторів та кредиторів, вимоги яких
забезпечені заставою майна боржника,
про час, місце та умови продажу
заставного майна окремим
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення.

Судова колегія погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що визначений обов'язок
арбітражним керуючим (ліквідатором)
Михайловським С.В. було дотримано в
повній мірі, що підтверджується
долученими до матеріалів справи (том 2
а.с. 101-119) документами:

- листом №202 від 10.07.2012, адресованим ПАТ
"ОТП Банк" (правонаступником якого є ТОВ
"ОТП Факторинг Україна") із
повідомленням про те, що заставне майно
виставлялось на продаж та відсутність
заяв на участь в аукціоні, із
долученням копій листів Волинської
філії Рівненської товарної біржі;

- листом №232 від 11.10.2012, адресованим ПАТ
"ОТП Банк", із повідомленням про те, що
заставне майно банкрута
виставлятиметься на торги 17.10.2012 за
стартовою ціною 408 385 грн.;

- листом №438 від 27.12.2012, адресованим ПАТ
"ОТП Банк", із повідомленням про те, що
майно банкрута, яке перебуває в заставі
банку виставлятиметься на торги 03.01.2013
за стартовою ціною 408 385 грн.;

- листом №130 від 13.05.2013, адресованим ПАТ
"ОТП Банк", із повідомленням про те, що
майно банкрута, яке перебуває в заставі
банку виставлятиметься на торги 17.05.2013
за стартовою ціною 308 831 грн.;

- листом №114 від 23.04.2013, адресованим ПАТ
"ОТП Банк", у відповідь на запит банку
№АОО-12-4-5/249 від 19.04.2013 із повідомленням
щодо вчинених заходів з реалізації
майна боржника;

- листом №02-16/294 від 27.05.2014, адресованим
ТОВ "ОТП Факторинг Україна", у відповідь
на заяву №741 від 20.05.2014р. із наданням
копії звіту про оцінку вартості
нежитлового приміщення;

- листом №02-16/293 від 27.05.2014, адресованим
ТОВ "ОТП Факторинг Україна", із
повідомленням про розміщення
оголошення про проведення 17.06.2014
відкритих торгів (аукціону) щодо
реалізації майна підприємця-банкрута;

- листом №02-16/459 від 20.08.2014, адресованим
ТОВ "ОТП Факторинг Україна", із
повідомленням про розміщення
оголошення про проведення 05.09.2014
відкритих торгів (аукціону) щодо
реалізації майна підприємця ОСОБА_4

Судом першої інстанції встановлені
факти надання ліквідатором
Михайловським С.В. господарському суду
для відома та погодження періодичних
проміжних звітів про вжиті в процесі
ліквідаційної процедури заходи та
вчинені арбітражним керуючим дії.

Як свідчать матеріали справи,
відповідні звіти виступали предметом
судових розглядів господарським судом
про що судом виносились відповідні
процесуальні документи, зокрема,
проміжному звіту арбітражного
керуючого від 06.04.2012 №94 із
обґрунтовуючими його документами (том 1
а.с. 112-125) надавалась оцінка в судовому
засіданні 18.05.2012 (ухвала суду - том 1 а.с.
126-127), проміжному звіту арбітражного
керуючого від 26.10.2012 із додатками (том 1
а.с. 130-145) надавалась оцінка в судовому
засіданні 29.11.2012 (ухвала суду - том 1 а.с.
146-147), звіт ліквідатора від 24.05.2013 (том 1
а.с. 152-153) виступав предметом
дослідження 27 травня 2013 року (ухвала
суду - том 1 а.с. 160-162), звіт ліквідатора
від 22.11.2013 №376 із додатками (том 1 а.с.
171-176) за період з 23.05.2013 по 22.11.2013 був
предметом розгляду судового засідання
02.12.2013 (ухвала суду - том 1 а.с. 178-180)
оцінка діяльності ліквідатора
Михайловського С.В. знайшла своє
відображення також і в ухвалі
господарського суду від 15.05.2014 (том 1 а.с.
250-252).

А тому, посилання апелянта на неналежне
виконання розпорядником майна
покладених на нього обов'яків
ліквідатора є безпідставним та
спростовується наявними в матеріалах
справи доказами.

Щодо цін за котрими заставне майно
боржника виставлялося до продажу, то
ліквідатор письмово повідомляв
забезпеченого кредитора, доказами чого
виступають долучені до справи письмові
повідомлення із поштовими документами
(том 2 а.с. 101-117).

Не знаходять відповідного правового
обґрунтування посилання скаржника на
порушення ліквідатором п.12 Порядку
проведення оцінки для цілей
оподаткування та нарахування і сплати
інших обов'язкових платежів, які
справляються відповідно до
законодавства, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 04.03.2013 №231, оскільки вказаний
Порядок не стосується оцінки майна, яке
перебуває у власності юридичних осіб, в
тому числі банкрутів, та підлягає
відчуженню.

Про дотримання ліквідатором у своїй
діяльності положень ст. 58 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" №4212-VI від
22.12.2011 свідчить і опубліковане на
веб-сайтах Міністерства юстиції
України та Вищого господарського суду
України оголошення із фотографією
вікна нежитлового приміщення, що
знаходиться у м.Луцьку, по
вул.Володимирській, 103 (том 2 а.с. 127, 128).

Двомісячний термін на проведення
повторного аукціону встановлюється
лише у випадку, якщо інший строк не
передбачено договором.

Судом встановлено, що в даному випадку
між ліквідатором підприємця ОСОБА_4 та
Товарною біржею "Захід" було укладено
договір про проведення аукціону
№1/15-10-13/Т від 15.10.2013 (том 2 а.с. 129-132)
пунктом 4.1.2. котрого визначено, що
організатор аукціону зобов'язаний
провести повторний аукціон на протязі 4
місяців з моменту проведення
попереднього аукціону. Відтак,
договором встановлений чотиримісячний
строк для проведення повторного
аукціону, що й було дотримано
ліквідатором в ході реалізації майна
банкрута.

Щодо правомірності затвердження
оплати послуг (розмір винагороди)
ліквідатора із розрахунку двох
мінімальних заробітних плат, за кожен
місяць здійснення повноважень за
період з 01.10.2013 по 30.09.2014 у розмірі 28 948
грн., затвердження винагороди ТБ "Захід"
у розмірі 9066,45 грн., отриманої біржею з
гарантійного внеску згідно умов
договору про проведення аукціону з
продажу майна фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 №1/15-10-13/Т від
15.10.2013 та здійснення розподілу коштів,
отриманих від продажу майна підприємця
ОСОБА_4 з ліквідаційного рахунку
банкрута, то судова колегія вважає за
необхідне зазначити наступне.

На виконання заходів ліквідаційної
процедури 05.09.2014 року відбувся другий
повторний аукціон (прилюдні торги) з
реалізації майна банкрута - підприємця
ОСОБА_4, на яких було реалізовано:

- Лот №1: частина нежитлового
приміщення /літер А-5/ (приміщення з №34-4
по 34-19) загальною площею 149,9 кв.м., яке
знаходиться за адресою: м.Луцьк,
вул.Володимирській, 103, за ціною 90 664,54
грн.

Згідно платіжного доручення №117 від
02.10.2014, кошти отримані від продажу майна
банкрута - підприємця ОСОБА_4
перераховані на ліквідаційний рахунок
банкрута: №4300 в ПАТ "УкрСиббанк",
МФО 351005, код НОМЕР_2.

У відповідності до п. 11 Розділу Х
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про внесення змін до
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" від 22 грудня
2011 року №4212-VI положення цього Закону
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження в яких порушено після
набрання чинності цим Законом.
Положення цього Закону, що регулюють
продаж майна в провадженні у справі про
банкрутство, застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження у
яких порушено до набрання чинності цим
Законом.

Відповідно до п.п. 10, 12 ст. 31 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" від 14.05.1992
№2343-ХІІ оплата послуг, відшкодування
витрат (винагорода) арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) у
зв'язку з виконанням ним своїх
обов'язків здійснюються в порядку,
встановленому цим Законом, за рахунок
коштів, одержаних від продажу майна
боржника, або за рахунок коштів
кредиторів чи коштів, одержаних у
результаті виробничої діяльності
боржника.

Оплата послуг (винагорода)
арбітражного керуючого (ліквідатора)
за кожен місяць здійснення ним своїх
повноважень встановлюється та
виплачується в розмірі, встановленому
комітетом кредиторів і затвердженому
господарським судом, якщо інше не
встановлено цим Законом, але не менше
двох мінімальних заробітних плат та не
більше середньомісячної заробітної
плати керівника боржника за останні
дванадцять місяців його роботи перед
порушенням провадження у справі про
банкрутство.

Пунктом 13 статті 31 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
від 14.05.1992р. №2343-ХІІ визначено, що
кредитори мають право встановлювати і
виплачувати арбітражному керуючому за
результатами його діяльності
додаткову винагороду, розмір якої
затверджується господарським судом.

Повноваження ліквідатора визначаються
ч.1 ст.25 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" від 14.05.1992
№2343-ХІІ.

Статтею 31 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
від 14.05.1992 №2343-ХІІ визначено черговість
задоволення вимог кредиторів за
рахунок коштів, одержаних від продажу
майна банкрута.

Судова колегія вважає, що посилання
скаржника, викладені ним в апеляційній
скарзі, є необґрунтованими,
документально не підтвердженими,
такими, що не ґрунтуються на нормах
чинного законодавства, висновків суду
першої інстанції не спростовують, а
відтак, скаржник, в порушення вимог ст.33
ГПК України, не довів тих обставин, на
які він посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів вважає, що приймаючи
оскаржувані ухвали, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку, дійшов правильних
висновків щодо прав та обов'язків
сторін, які ґрунтуються на належних та
допустимих доказах, й виніс ухвали з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому у суду
апеляційної інстанції відсутні
підстави для їх скасування чи зміни та
задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати за розгляд апеляційної
скарги у зв'язку з відмовою в її
задоволенні на підставі ст.49 ГПК
України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК
України, Рівненський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвали господарського суду
Волинської області від 30.10.2014 у справі
№5004/916/11 - залишити без змін, а
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ОТП
Факторинг Україна" - залишити без
задоволення.

2. Справу №5004/916/11 повернути до
господарського суду Волинської
області.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно з Розділом
XII-1 Господарського процесуального
кодексу України.

Головуючий суддя
Демидюк О.О.

Суддя
Огороднік К.М.

Суддя
Тимошенко О.М.