ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

17 грудня 2014 року Справа № 916/1056/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Овечкіна В.Е., Чернова Є.В., Цвігун
В.Л.,розглянувши матеріали
касаційної скарги ТОВ "ЮМІ"на
постановуОдеського апеляційного
господарського суду від 11.11.2014у
справі№916/1056/13за позовомТОВ
"Александрія Нова"доТОВ "ЮМІ"про
стягнення коштів
В С Т А Н О В И В :

Подана касаційна скарга не відповідає
вимогам розділу ХП1 Господарського
процесуального кодексу України з
наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.111 Господарського
процесуального кодексу України до
скарги повинні додаватися докази
надсилання копії скарги іншій стороні
по справі.

Натомість, всупереч зазначеним
вимогам, відповідач не додав до поданої
скарги доказів надсилання копії скарги
позивачу по справі (ТОВ "Александрія
Нова"), що відповідно до п.3 ч.1 ст.1113 ГПК
України є підставою для повернення
касаційної скарги без розгляду.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.110 ГПК
України касаційна скарга може бути
подана протягом двадцяти днів з дня
набрання судовим рішенням
апеляційного господарського суду
законної сили.

Згідно ч.3 ст.105 ГПК України постанова
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Таким чином, з системного аналізу
змісту ч.3 ст.105 та ч.1 ст.110 ГПК України
випливає, що перебіг встановленого
процесуального строку починається з
дня прийняття постанови судом
апеляційної інстанції.

З огляду на вимоги ч.3 ст.50 ГПК України,
перебіг процесуального строку для
подання касаційної скарги у даному
випадку розпочався 12.11.2014 року та
закінчився 01.12.2014 року, однак, касаційну
скаргу заявником подано 03.12.2014 року,
тобто з пропуском встановленого
строку.

Отже, в порушення вимог ст.110
Господарського процесуального кодексу
України касаційну скаргу фактично
подано після закінчення 20-денного
процесуального строку, встановленого
для її подання, без клопотання про його
відновлення, що згідно п.5 ч.1 ст.1113 цього
Кодексу є достатньою підставою для
повернення касаційної скарги без
розгляду.

Разом з тим, відповідно до п.4 ч.1 ст.111
ГПК України касаційна скарга повинна
містити вимоги особи, що подала скаргу
із зазначенням суті порушення або
неправильного застосування судом норм
матеріального чи процесуального права.

Як роз'яснено в п.62 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
24.10.2011 №11 "Про деякі питання практики
застосування розділу XII1
Господарського процесуального кодексу
України", за приписом пункту 4 частини
першої статті 1113 ГПК у касаційній
скарзі має бути зазначена суть
порушення або неправильного
застосування норм матеріального чи
процесуального права. Недодержання
цієї вимоги тягне за собою повернення
скарги на підставі пункту 6 частини
першої статті 111 названого Кодексу.
Отже, якщо в касаційній скарзі не
зазначено, порушення або неправильного
застосування яких конкретно норм
матеріального і/або процесуального
права припустилися суди нижчих
інстанцій у прийнятті оскаржуваних
судових рішень, в чому саме полягає
таке порушення або неправильне
застосування і яким чином воно
вплинуло на прийняття цих рішень, то
касаційна скарга до розгляду не
приймається і підлягає поверненню
судом.

Таким чином, в касаційній скарзі має
бути чітко викладено зміст порушення з
обґрунтуванням порушених норм
законодавчими актами та вказуватися
конкретні їх пункти та статті з
урахуванням встановлених судами
фактичних обставин справи.

Відповідно до положень ч.2 ст.1115 та ч.ч.1,2
ст.1117 ГПК України касаційна інстанція
на підставі вже встановлених судом
фактичних обставин справи перевіряє
судові рішення виключно на предмет
правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення у рішенні або постанові
господарського суду. Касаційна
інстанція не має права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у судовому рішенні чи
відхилені судом, вирішувати питання
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази чи додатково
перевіряти докази.

Тому касаційна скарга повинна містити
дані, які б свідчили, що судом при
розгляді спору не застосований закон,
який підлягає застосуванню до спірних
правовідносин, або застосований закон,
який не підлягає застосуванню, або
судами неправильно витлумачена норма
закону.

При цьому, згідно імперативних вимог ч.2
ст.111 ГПК України у касаційній скарзі не
допускаються посилання на
недоведеність обставин справи.

Проте, всупереч вимог п.4 ч.1 ст. 111
Господарського процесуального кодексу
України касаційна скарга не містить
посилань на норми матеріального права
та зазначення того, в чому саме полягає
їх порушення або неправильне
застосування судами. Зокрема, в поданій
касаційній скарзі не зазначено, в чому
саме полягає порушення норм
ст.ст.525,526,629,785 ЦК України, які
безпосередньо застосовані апеляційним
судом при вирішенні даного спору, і
яким чином воно вплинуло на прийняття
постанови.

Натомість зміст касаційної скарги
заявника зводиться передусім до
викладення обставин справи, аналізу
наявних у справі доказів (довідка про
рух коштів на рахунку позивача, договір
купівлі-продажу нежитлового
приміщення від 01.05.2012) та до посилань на
недоведеність обставин належності
спірного приміщення позивачу у спірний
період, тобто, скарга стосується
заперечень щодо оцінки судом доказів
по справі.

Отже, у скарзі не зазначено суті
порушення або неправильного
застосування апеляційним судом норм
матеріального чи процесуального права,
що згідно з п.6 ч.1 ст.1113 ГПК є достатньою
підставою для повернення касаційної
скарги.

Враховуючи наведене та керуючись
п.п.3,5,6 ч.1 ст.1113 ГПК України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "ЮМІ" на постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 11.11.2014 у справі №916/1056/13
повернути скаржнику, а згадану справу -
до господарського суду Одеської
області.

Судді:В.Овечкін Є.Чернов В.Цвігун