номер провадження справи 12/113/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2014
Справа № 908/4492/14

Суддя Господарського суду Запорізької
області Смірнов О.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
господарського суду справу № 908/4492/14

за позовом: Приватного підприємства
"СФГ Нікопольське", м. Дніпропетровськ

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства "Бахмутський
Аграрний Союз", с.
Новолуганське

про стягнення 90493,25 грн.

за участю представників:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Приватне підприємство "СФГ
Нікопольське" звернулося до
Господарського суду Запорізької
області з позовною заявою до
Приватного акціонерного товариства
"Бахмутський Аграрний Союз" про
стягнення заборгованості в сумі 68272,00
грн., пені в сумі 13104,48 грн., трьох
процентів річних в сумі 2244,57 грн. та
штрафу в сумі 6872,20 грн. за договором
поставки № 0160 від 17.06.2013 року.

На адресу суду 30.10.2014 року від позивача
у справі надійшло клопотання, в якому
останній зазначає, що у зв'язку з
невиконанням відповідачем своїх
зобов'язань за договором поставки № 0160
від 17.06.2013 року, Приватним
підприємством "СФГ Нікопольське" 18.07.2014
року було направлено позовну заяву до
Господарського суду Донецької області.
Однак, у зв'язку з ситуацією на сході
країни та дій АТО, позовна заява
повернулась до позивача. При цьому,
вказує, що судовий збір на той момент
був сплачений на реквізити
Господарського суду Донецької області,
тому просить врахувати сплачений
судовий збір та прийняти позовну заяву
до провадження.

До прийняття рішення у справі, а саме
18.11.2014 року, позивач звернувся до суду,
згідно ст. 22 ГПК України, із уточненою
позовною заявою, в якій зазначає, що
відповідач в порушення умов договору
поставки № 0160 від 17.06.2013 року не виконав
зобов'язання з оплати за поставлений
йому товар, у зв'язку з чим на ним
рахується заборгованість в сумі 68272,00
грн., на яку позивачем нараховані пеня,
три проценти річних та штраф. При цьому
позивач вказує, що станом на 28.10.2014 року
сума нарахованих відповідачу трьох
процентів річних від простроченої
вартості поставленого товару за
договором становить 2244,56 грн., сума пені
за прострочення оплати складає 13104,48
грн., сума штрафу відповідно до п. 6.3.
договору - 6827,20 грн. Просить стягнути з
відповідача суму простроченого
грошового зобов'язання в розмірі 68272,00
грн., пеню в сумі 13104,48 грн., три проценти
річних в сумі 2244,57 грн. та штраф у
розмірі 10 % від суми невиконаних
зобов'язань, який складає 6872,20 грн.

Пунктом 3.11. постанови Пленуму Вищого
Господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 "Про деякі питання практики
застосування господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" (із змінами та
доповненнями), визначено, що, зокрема
статтею 22, не передбачено права
позивача на подання заяв (клопотань)
про "доповнення" або "уточнення"
позовних вимог, або заявлення
"додаткових" позовних вимог і т.п. Тому
в разі надходження до господарського
суду однієї із зазначених заяв
(клопотань) останній, виходячи з її
змісту, а також змісту раніше поданої
позовної заяви та конкретних обставин
справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру
позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем
має бути додержано правил вчинення
відповідної процесуальної дії, а
недотримання ним таких правил тягне за
собою процесуальні наслідки,
передбачені Господарським
процесуальним кодексом.

Так, дослідивши подану позивачем заяву,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви, суд
дійшов висновку, що фактично позивач у
поданій заяві виклав ті самі вимоги, що
і у позовні заяві. Відтак, фактично
зменшення або збільшення позовних
вимог не відбулось.

25.11.2014 року на адресу суду від позивача
надійшло клопотання, до якого останній
додає копії документів, які
підтверджують господарські відносини
з відповідачем, а саме: вимогу до
Приватного акціонерного товариства
"Бахмутський Аграрний Союз", відповідь
на вимогу, постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 02.04.2014 року
№ 804/853/14 та акт звірки станом на 19.11.2014
року з доказами його направлення
відповідачу. При цьому вказує, що
необхідність залучення вказаних
документів полягає у тому, що вони
підтверджують здійснення поставки
товару 19.09.2013 року відповідачу, зокрема
згідно зустрічної вимоги сам
відповідач підтверджує факт
господарських взаємовідносин у
вересні 2013 року. Разом з тим, позивач
зазначає, що згідно постанови
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 02.04.2014 року
у справі № 908/853/14 судом
також досліджено та підтверджено факт
здійснення господарських операцій із
контрагентами-покупцями, у тому числі і
з Приватним акціонерним товариством
"Бахмутський Аграрний Союз". Просить
залучити вказані докази до справи.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив. Однак, до
початку судового засідання надіслав на
електронну пошту суду клопотання, в
якому просить розгляд справи
здійснювати без участі свого
представника.

Відповідач у справі - Приватне
акціонерне товариство "Бахмутський
Аграрний Союз", 11.12.2014 року надав суду в
порядку ст. 59 ГПК України, відзив на
позовну заяву, в якому проти позовних
вимог заперечує, мотивуючи свою
позицію наступним:

- зобов'язання з оплати вартості
отриманого товару за договором
поставки № 0160 від 17.06.2013 року виникають
у ПрАТ "Бахмутський Аграрний Союз" з
часу отримання документів, перелічених
в п. 5.1. вказаного договору, а саме:
оригіналів рахунка-фактури,
сертифіката (посвідчення) якості,
накладної на товар, податкової
накладної та товарно-транспортної
накладної;

- в порушення п. 5.1. укладеного договору
поставки № 0160 від 17.06.2013 року
відповідач не надав позивачу
рахунок-фактуру, сертифікат
(посвідчення) якості,
товарно-транспортну накладну, при
цьому вказані документи не надані
відповідачу до теперішнього часу, а
відтак позивач звернувся до
господарського суду з позовом до
відповідача за відсутністю у
останнього зобов'язання щодо сплати
заборгованості в сумі 68272,00 грн.;

- враховуючи те, що позивачем в
порушення ст. 193 ГК України не надано
відповідачу документи, визначені в п.
5.1. договору поставки, відповідач
вважає, що Приватне підприємство "СФГ
Нікопольське" є кредитором, який
прострочив;

- позивачем до позовної заяви не додано
детального розрахунку стягуваної
заборгованості, що унеможливлює
перевірку правильності її нарахування
відповідачу;

- позивачем всупереч вимог ч. 6 ст. 232 ГК
України нарахована пеня за період часу
більший (400 днів, 203 дні, 197 днів), ніж
передбачено чинним законодавством,
відтак позовні вимоги розраховано без
врахування вимог чинного
законодавства України та умов
укладеного договору. Просить у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.

Разом з тим, з наявного в матеріалах
справи Спеціального витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців станом на
31.10.2014 року (а.с. 22-24) вбачається, що
місцезнаходження відповідача
відповідає адресі, на яку направлялись
ухвали господарським судом у даній
справі, а саме: 84573, Донецька область,
Артемівський район, сел. Новолуганське.
Таким чином, відповідача було належним
чином повідомлено про час та місце
судового засідання, а судом створені
всі необхідні умови для вирішення
спору на принципах змагальності,
рівності учасників процесу перед
законом відповідно до ст. ст. 42, 43 ГПК
України.

Неприбуття у судове засідання
представника відповідача, який був
належним чином повідомлений про час та
місце проведення судового засідання,
не перешкоджає розгляду спору по суті
згідно вимог ст. 75 ГПК України, оскільки
до повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій, тому суд дійшов висновку, що справу
може бути розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

З'ясувавши фактичні обставини справи,
докази на їх підтвердження, виходячи з
фактів, встановлених у процесі
розгляду справи та правову норму, яка
підлягає застосуванню, приймаючи до
уваги доводи позивача, пояснення
відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 17.06.2013 року між
Приватним підприємством "СФГ
Нікопольське", далі Постачальник, та
Приватним акціонерним товариством
"Бахмутський Аграрний Союз", далі
Покупець, був укладений договір
поставки № 0160, далі Договір.

Відповідно до п. п. 1.1. Договору
Постачальник поставляє, а Покупець
приймає на умовах, викладених в
Договорі кормові добавки, далі за
текстом «товар» у відповідності зі
специфікаціями, які є невід'ємною
частиною даного договору.

Згідно з п. 1.2. Договору Постачальник
гарантує, що товар за даним договором
належить йому на праві власності,
вільний від прав третіх осіб на нього,
не знаходиться під арештом, заставою,
іншими зобов'язаннями, не обтяжений та
не є предметом судового спору.

Умовами п. 2.1. - 2.4. Договору визначено, що
кількість та номенклатура товару
визначаються згідно з підписаними
сторонами вищевказаними
специфікаціями. Якість товару повинна
відповідати ГОСТу (ДСТУ). Ціна товару
визначається вищезазначеною
специфікацією. Загальна суму Договору
на момент підписання даного договору
орієнтовно складає 500000,00 (п'ятсот тисяч)
гривень в т.ч. ПДВ. Загальна сума
Договору може бути змінена за згодою
сторін у зв'язку зі зміною рівня цін або
обсягів поставки.

Відповідно до п. 3.1. - 3.3. Договору базис
поставки товару на умовах (Incoterms, 2010): DDP
доставлено до цеху з виробництва
комбікормів ПрАТ "Бахмутський Аграрний
Союз" (Донецька область, Артемівський
р-н, с. Бахмутське). Строки поставки:
визначається вищевказаною
специфікацією. Факт та дата поставки
товару та переходу права власності на
товар підтверджується товарною
накладною з відміткою про фактичне
прийняття товару Покупцем, оформленою
сторонами в порядку, встановленому
діючим законодавством.

Згідно з п. 4.1. Договору розрахунки за
даним Договором здійснюються в
національній валюті України шляхом
перерахування грошових коштів за кожну
партію товару на розрахунковий рахунок
Постачальника. Порядок оплати підлягає
погодженню у вищевказаній
специфікації.

Умовами п. п. 5.1., 5.2. Договору визначено,
що Постачальник зобов'язується надати
Покупцю (його представнику) оригінали
наступних документів:

- рахунок-фактура на товар;

- сертифікат (посвідчення) якості;

- накладна на товар;

- податкова накладна;

- товарно-транспортна накладна.

Оригінали вищевказаних документів
передаються Покупцю або зазначеному
ним представнику «з рук у руки».
Податкова накладна оформлюється та
передається згідно з діючим
законодавством України. Приймання
товару за кількістю та якістю
здійснюється Покупцем згідно з
Інструкціями Держарбітражу П-6 та П-7.

Пунктом 9.1. Договору передбачено, що цей
Договір вступає в силу з моменту його
підписання обома сторонами і діє до
31.12.2013 року.

Позивач в позові вказує, що відповідач
в порушення умов договору не виконав
належним чином свої договірні
зобов'язання, а саме не здійснив оплату
за поставлений товар у зв'язку з чим
просить стягнути з відповідача
заборгованість за поставлений товар в
сумі 68272,00 грн.

Матеріали справи свідчать, що між
позивачем та відповідачем до договору
була складена та підписана
Специфікація № 5 від 16.09.2013 року, яка
відповідно до п. 1.1. Договору є
невід'ємною частиною цього договору. За
умовами вказаної Специфікації до
договору сторони узгодили поставку
наступного товару: жмиху соняшника
(протеїн не нижче 32 %) у кількості 65 тонн
за ціною 1700,00 грн. разом з ПДВ на
загальну суму 110500,00 грн.

Умовами п. п. 2, 3 Специфікації до
Договору сторони визначили строки
поставки товару: до 20.09.2013 року.
Розрахунки за даною специфікацією
здійснюються у національній валюті
України шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок
Постачальника протягом 3 (трьох)
банківських днів за фактом поставки
товару та надання документів, згідно
пункту 5.1. вищевказаного договору.

Як зазначає позивач, свої зобов'язання
за договором ним виконані належним
чином, оскільки він поставив
відповідачу згідно видаткової
накладної № 746 від 19.09.2013 року (а.с. 14)
товар, а саме макуху соняшникову у
кількості 40,16 тонн на загальну суму
68272,00 грн.

В підтвердження факту здійснення
поставки товару відповідачу за
договором позивач також надав суду
податкову накладну № 154 від 19.09.2013 року
(а.с. 32), в якій зареєстроване податкове
зобов'язання Приватного акціонерного
товариства "Бахмутський Аграрний Союз"
з оплати поставленого товару - макухи
соняшникової у кількості 40,16 тонн на
загальну суму 68272,00 грн.

Разом з тим, до матеріалів позовної
заяви позивачем також додана
довіреність № 1170 від 17.09.2013 року, видана
Приватним акціонерним товариством
"Бахмутський Аграрний Союз", на
отримання товарно-матеріальних
цінностей від Приватного підприємства
"СФГ Нікопольське" за договором № 0160
від 17.06.2013 року на ім'я начальника
відділу МТО Шокарєва Юрія
Олексійовича.

Втім, з боку відповідача зобов'язання з
оплати поставленого товару на загальну
суму 68272,00 грн. не виконані, у зв'язку з
чим позивач намагається стягнути з
нього суму вказаної заборгованості у
судовому порядку.

Поряд з цим, матеріали справи свідчать,
що позивачем на адресу відповідача
була надіслана претензія № 1/01-14 від
08.01.2014 року з вимогою про сплату
заборгованості за договором поставки
№ 0160 від 17.06.2013 року в сумі 68272,00 грн., що
підтверджується копією фіскального
чеку № 8061 від 10.01.2014 року (а.с. 16 на
зворотній стороні). Однак, зазначена
претензія залишена останнім без
відповіді та виконання.

Оскільки відбулося несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання,
позивач намагається стягнути з
відповідача пеню за загальний період з
24.09.2013 року по 14.04.2014 року в сумі 13104,48
грн. на підставі п. 6.4. Договору. Так,
умовами вказаного пункту визначено,
прострочка оплати товару або строків
його (товару) поставки тягне за собою
право добросовісної сторони на
стягнення пені з винної сторони в
розмірі 2 (подвійної) облікової ставки
Національного банку України, діючої на
момент прострочення, від загальної
суми заборгованості за кожний день
прострочення.

З посиланням на умови п. 6.3. Договору
позивач у зв'язку з невиконанням
відповідачем зобов'язань з оплати
поставленого товару намагається
стягнути з останнього штраф в сумі 6827,20
грн. Умовами п. 6.3. Договору визначено,
що у випадку односторонньої відмови
будь-якої із стороні від виконання
своїх зобов'язань за даним договором,
винна сторона зобов'язана сплатити
добросовісній стороні штраф у розмірі
10% від суми невиконаного зобов'язання.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК
України позивач вказує на прострочення
грошового зобов'язання з боку
відповідача, в зв'язку з чим
намагається стягнути з нього три
проценти річних за період з 24.09.2013 року
по 28.10.2014 року в сумі 2244,57 грн.

Судом досліджені правові норми, які
підлягають застосуванню у спірних
відносинах сторін. За своєю правовою
природою між сторонами було укладено
договір поставки. Відповідно до вимог
Господарського кодексу України
договір вважається укладеним у випадку
досягнення сторонами умов щодо його
предмету, строку та ціни. Сторони
досягли всіх суттєвих умов відносно
вказаного виду договору, тобто
встановили його предмет, визначили
ціну, строк дії договору, умови
поставки та приймання товару, порядок
здійснення розрахунків, а тому
відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 712 ЦК
України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він
вважається укладеним згідно частини 7
статті 181 ГК України, а саме подія, до
якої прагнули сторони відбулася.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України також визначено,
що за договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму. У
частині 2 статті 266 ГК України
визначено, що предметом поставки є
визначені родовими ознаками продукція,
вироби з найменуванням, зазначеним у
стандартах, технічних умовах,
документації до зразків (еталонів),
прейскурантах чи товарознавчих
довідниках. Предметом поставки можуть
бути також продукція, вироби, визначені
індивідуальними ознаками. Предмет
поставки за Договором відповідає
вказаним вимогам.

Фактичні матеріали справи свідчать, що
підставою заявлених позовних вимог в
даній справі є договір поставки № 0160
від 17.06.2013 року. Разом з тим, предметом
позову в даній справі є вимоги позивача
про стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 68272,00 грн. за
вказаним договором, а також стягнення
пені, трьох процентів річних та штрафу.

Як свідчать умови п. 3.3. договору
поставки № 0160 від 17.06.2013 року факт та
дата поставки товару підтверджується
товарною накладною з відміткою про
фактичне прийняття товару Покупцем,
оформленою сторонами в порядку,
встановленому діючим законодавством.

Втім, з матеріалів справи вбачається,
що видаткова накладна № 746 від 19.09.2013
року, на яку позивач посилається в
якості доказу поставки товару
відповідачу, останнім не підписана.
Крім того, вказана видаткова накладна
та податкова накладна № 154 від 19.09.2013
року містять посилання на інший
договір, а саме договір № 17/06-9 від 17.06.2013
року. Разом з тим, найменування товару,
який зазначений у видатковій накладній
№ 746 від 19.09.2013 року та податковій
накладній № 154 від 19.09.2013 року не
відповідає найменуванню товару,
поставка якого узгоджена сторонами у
підписаній специфікації № 5 до
договору поставки № 0160 від 17.06.2013 року.

Таким чином, надані до матеріалів
справи докази не підтверджують факт
поставки товару відповідачу саме за
договором поставки № 0160 від 17.06.2013
року, на підставі якого заявлені
позовні вимоги, та факт прийняття
товару останнім за вказаним договором,
а відтак позивачем не доведено
виникнення заборгованості у
відповідача за договором поставки № 0160
від 17.06.2013 року.

З аналізу умов п. 3 узгодженої сторонами
Специфікації № 5 до Договору
вбачається, що обов'язок оплати
поставленого товару у відповідача
виникає з моменту поставки товару та
надання позивачем йому документів
згідно п. 5.1. договору. Втім, в
матеріалах справи відсутні
товаросупровідні документи,
передбачені п. 5.1. договору поставки №
0160 від 17.06.2013 року, які позивач як
постачальник за договором зобов'язаний
був надати відповідачу, зокрема
відсутні такі документи:
рахунок-фактура, сертифікат
(посвідчення) якості, накладна на товар
саме за вказаним договором, податкова
накладна за вказаним договором та
товарно-транспортна накладна. Також
відсутні докази передачі вказаних
документів позивачем «з рук у руки»
відповідачу, а відтак у відповідача
відсутній обов'язок з оплати
поставленого товару.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін
довести ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень. Вимоги статті 34 ГПК
України визначають, що господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Втім, ніякі докази
не мають для суду заздалегідь
встановленої сили і оцінюються судом в
розумінні вимог статті 43 ГПК України за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Позивач не довів суду факт поставки
товару відповідачу та отримання його
останнім за договором поставки № 0160
від 17.06.2013 року, а відтак і наявність
заборгованості у відповідача в сумі
68272,00 грн. Разом з тим, позивачем також
не доведено виникнення у відповідача
обов'язку з оплати поставленого товару.

За таких обставин, у задоволенні позову
Приватного підприємства "СФГ
Нікопольське" до Приватного
акціонерного товариства "Бахмутський
Аграрний Союз" про стягнення
заборгованості в сумі 68272,00 грн. слід
відмовити.

Враховуючи не доведення позивачем
наявності заборгованості у
відповідача за поставлений товар за
договором поставки № 0160 від 17.06.2013 року,
а також виникнення у останнього
обов'язку з оплати поставленого товару,
а отже не доведення і факту
прострочення виконання грошового
зобов'язання, у задоволенні позовних
вимог Приватного підприємства "СФГ
Нікопольське" до Приватного
акціонерного товариства "Бахмутський
Аграрний Союз" про стягнення пені в
сумі 13104,48 грн., трьох процентів річних в
сумі 2244,57 грн. та штрафу в сумі 6872,20 грн.
слід також відмовити.

Посилання позивача на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 02.04.2014 року
у справі № 908/853/14 в якості документу,
який підтверджує факт здійснення
господарських операцій із
контрагентами-покупцями, у тому числі і
з Приватним акціонерним товариством
"Бахмутський Аграрний Союз", є хибними
та безпідставними, оскільки предмет
розгляду справи № 804/853/14 пов'язаний з
визнанням протиправними дій Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська щодо здійснення
заходів зустрічної звірки та
коригування податкових зобов'язань та
податкового кредиту Приватного
підприємства "СФГ Нікопольське". Крім
того, при розгляді вказаної справи
судом не досліджувались
правовідносини Приватного
підприємства "СФГ Нікопольське" із
контрагентами-покупцями, у тому числі і
з Приватним акціонерним товариством
"Бахмутський Аграрний Союз" за
договором поставки № 0160 від 17.06.2013 року,
який є підставою заявлених позовних
вимог.

Витрати по сплаті судового збору в сумі
1827,00 грн. покладаються на позивача у
справі - Приватне підприємство "СФГ
Нікопольське", згідно вимог ст. ст. 44, 49
ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося
09.12.2014 року згідно частини 2 статті 85 ГПК
України було проголошено скорочений
текст рішення, а саме його вступну та
резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 42, 43, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-84, ч. 2 ст. 85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог
Приватного підприємства "СФГ
Нікопольське" до Приватного
акціонерного товариства "Бахмутський
Аграрний Союз" про стягнення
заборгованості в сумі 6872,20 грн., пені в
сумі 13104,48 грн., трьох процентів річних в
сумі 2244,57 грн. та штрафу в сумі 6872,20 грн. -
відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору в
сумі 1827,00 грн. покладаються на Приватне
підприємство "СФГ Нікопольське".

Повне рішення складено - 15.12.2014 року

Суддя
О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.