ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2014 р.Справа № 922/5152/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула
Д.В.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства
"Сєвєродонецька теплоелектроцентраль",
м. Сєвєродонецьк; до Відкритого
акціонерного товариства "Трест
"Сєвєродонецькхімбуд", м.
Сєвєродонецьк; про стягнення 100.063,86
грн. за участю представників:

позивача - Сімейко А.І., довіреність №
06-05-72/579 від 11.04.2014 р.;

відповідача - не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль" 07.11.2014 р.
звернулося до господарського суду
Харківської області з позовом до
Відкритого акціонерного товариства
"Трест "Сєвєродонецькхімбуд" про
стягнення основного боргу у розмірі
83.625,48 грн., трьох процентів річних у
розмірі 5.636,45 грн., інфляційних втрат у
розмірі 10.801,93 грн.

В обгрунтування позову вказує на
неналежне виконання відповідачем
своїх зобов"язань за договором про
постачання теплової енергії в гарячій
воді від 23.04.2002 р. № 154 в частині повної
та своєчасної оплати спожитої теплової
енергії за період з 20.12.2011 р. по 30.09.2014р.;
в якості правових підстав позову
вказує на норми ст. ст. 11-16, 258, 520, 525, 526, 530,
549-552, 611, 625 ЦК України, ст. ст. 193, 216-218, 230,
231, 275-277 ГК України.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав та наполягає на задоволенні
позову, з підстав вказаних у позовній
заяві, надав письмові пояснення №
06-05/1-149 від 26.11.2014 р. та докази на
виконання вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі.

Відповідач в судове засідання свого
представника не направив, у своїх
запереченнях від 17.12.2014 р. вх. № 45546 (а.с.
96-97) просить суд відмовити в
задоволенні позову повністю. При цьому
відповідач визнає наявність
заборгованості перед позивачем у
розмірі 83.625,48 грн., але стверджує, що
стягнення з відповідача коштів
призведе до порушення порядку
черговості задоволення вимог
кредиторів, зазначаючи при цьому про
те, що відповідач знаходиться в стадії
припинення за рішенням засновника та
про сплив строку позовної давності для
пред"явлення вимог про стягнення 3%
річних та інфляційних втрат, вказуючи
на строк позовної давності у один рік,
що встановлений для стягнення
неустойки. Разом із запереченнями були
надані документи для долучення до
матеріалів справи, які досліджені
судом та долучені до матеріалів справи.

За висновками суду у матеріалах справи
достатньо документів, які мають
значення для правильного вирішення
спору та є необхідними для прийняття
повного і обґрунтованого судового
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно та повно дослідивши
надані учасниками судового процесу
докази і таким чином з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, суд установив
наступне.

Між Державним підприємством
„Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль" (позивач,
енергопостачальна організація) та
Відкритим акціонерним товариством
„Трест Сєвєродонецькхімбуд"
(відповідач, споживач) був укладений
договір на постачання теплової енергії
в гарячій воді №154 від 23.04.2002 р. (а.с. 18-20,
з додатками, зворотна сторона а.с. 20, а.с.
21, 22), за умовами якого
енергопостачальна організація
прийняла на себе зобов'язання
постачати споживачу теплову енергію в
гарячій воді в потрібних йому обсягах,
згідно з умовами та режимами
теплоспоживання на межі балансової
належності тепломереж
енергопостачальної організації та
споживача, а споживач зобовязався
оплачувати одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені цим договором (п.1
договору).

Відповідно до п.2.1 теплова енергія
постачається споживачу в обсягах
згідно з додатком №1 до цього договору
у вигляді гарячої води на такі потреби:
опалення та вентиляцію в період
опалювального сезону; гаряче
водопостачання протягом року.

Згідно до п.4.2.2 договору споживач
зобовязався виконувати умови та
порядок оплати спожитої теплової
енергії споживачем в обсягах і в
терміни, які передбачені договором.

В п.5.1 договору сторони домовились, що
облік споживання теплової енергії
проводиться за прилади обліку, у разі
їх відсутності розрахунковим способом.

Відповідно до п.6.1 договору розрахунки
за теплову енергію, що споживається,
проводяться за платіжними дорученнями,
виписаними на підставі показань
приладів обліку або розрахунковим
способом, виключно в грошовій формі
відповідно до діючих тарифів за
розрахунковий період (місяць),
встановлених відділом цін Луганської
облдержадміністрації.

Згідно п.6.2 договору розрахунковим
періодом є календарний місяць.

Як стверджує позивач у позовній заяві,
на виконання умов договору за
опалювальний період з листопада 2011
року по квітень 2012 року та з листопада
2012 року по квітень 2013 року, останній
поставив відповідачу теплову енергію в
гарячій воді на суму 87.394,57 грн. (рахунки
з відміткою про вручення відповідачу,
а.с. 25-35), вартість якої відповідач
оплатив частково - в сумі 3.769,09 грн., в
зв"язку з чим у відповідача перед
позивачем утворилася сума
заборгованості в розмірі 83.625,48 грн., що
у тому числі підтверджується
відповідачем у запереченнях від 17.12.2014
р., актом звірки взаємних розрахунків
від 07.10.2014 р., підписаним представниками
сторі та скріпленим печатками (а.с. 121)
та обігово-сальдовою відомістю по
рахунку відповідача за 30.09.2013 р. № 631
(а.с. 120).

Такі обставини, на думку позивача,
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів і є
підставою для їх захисту у судовому
порядку.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог і заперечень проти них, суд
виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Зокрема, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є договори
та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174
Господарського кодексу України
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, зміст договору складається з
умов, які визначаються на розсуд та за
погодженням сторін, та умов, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства, договір
укладений (підписаний сторонами) є
обов'язковим для виконання кожної із
сторін.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України, що кореспондується з нормами
ст. 193 ГК України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Сума заборгованості відповідачем не
спростована, доказів оплати послуг
наданих позивачем за спірний період
сторонами не надано, не міститься таких
доказів і в матеріалах справи,
заборгованість у розмірі 83.625,48 грн.
визнається також у запереченнях
відповідача від 17.12.2014 р.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача про стягнення
заборгованості в сумі 83.625,48 грн. є
обгрунтованими, правомірними, такими,
що підтверджуються матеріалами справи
та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Стосовно заявлених до стягнення
інфляційних втрат та 3% річних, суд
керується положеннями ст. 625 Цивільного
кодексу України, згідно якої
встановлено, що боржник, не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

За таких обставин суд вважає позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача
10.801,93 грн. інфляційних втрат та 5.636,45
грн. трьох процентів річних, за період з
20.12.2011 р. по 30.09.2014р. (розрахунок а.с. 15,
16-17), законними, обґрунтованими, таким,
що не спростовані відповідачем, а тому
вони підлягають задоволенню, а вказані
суми стягненню з відповідача на
користь позивача.

Суд критично ставиться до тверджень
відповідача викладених у запереченнях
від 17.12.2014 р. стосовно того, що стягнення
з ВАТ "Трест "Сєвєродонецькхімбуд"
коштів призведе до порушення порядку
черговості задоволення вимог
кредиторів, оскільки останній
знаходиться в стадії припинення за
рішенням засновника, - правових підстав
для відмови у задоволенні позову із
вказаних причин немає.

Твердження відповідача про сплив
строку позовної давності для
пред"явлення вимог про стягнення 3%
річних та інфляційних втрат, із
посиланням на строк позовної давності
у один рік, що встановлений для
стягнення неустойки, суд відхиляє як
юридично неспроможні, оскільки для
даного виду нарахувань застосовується
загальний строк позовної давності
терміном у три роки, згідно ст. 257 ЦК
України.

Судові витрати у даній справі, які
складаються з витрат по сплаті
судового збору, у відповідності до ст. 49
ГПК України, покладаються на
відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст. ст. 11, 257, 509, 530, 610, 611, 625, 627, 628,
629, 692 ЦК України, ст. ст. 174, 193 ГК України,
ст.ст. 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства "Трест
"Сєвєродонецькхімбуд" (проспект
Радянський, б.21, м. Сєвєродонецьк,
Луганська область, 93404, )
на користь Державного підприємства
„Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль" (м.
Сєвєродонецьк-3, Луганська область, 93403,
) основний борг у
розмірі 83.625,48 грн., три проценти річних
у розмірі 5.636,45 грн., інфляційні втрати у
розмірі 10.801,93 грн. та 2.001,28 грн. судового
збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 25.12.2014 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа № 922/5152/14/