ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2014 р.
Справа № 911/4370/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства «Київобленерго»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тетіївський
хлібозавод"

про стягнення 11 370,56грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Сапсай В.М. (довіреність
№82 від 20.05.2014);

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне
товариство "Київобленерго" (далі - ПАТ
"Київобленерго") звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тетіївський
хлібозавод" (далі - ТОВ "Тетіївський
хлібозавод") про стягнення 11370,56грн
заборгованості, у тому числі:

- 7988,93грн основного боргу за
поставлену електричну енергію за
період з грудня 2012 року по вересень 2014
року;

- 1807,62грн пені за період з 04.01.2013 по
07.10.2014;

- 1251,51грн втрат від інфляції за період з
04.01.2013 по 25.09.2014;

- 322,50грн процентів за період з 04.01.2013 по
07.10.2014.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилається на порушення
відповідачем зобов'язань за договором
№104 від 11.02.2007 на користування
електричною енергією в частині оплати
спожитої електричної енергії у
встановлений договором строк (а.с.2-5).

Відповідач у справі - ТОВ "Тетіївський
хлібозавод" письмового відзиву по суті
заявлених вимог не надало.

Розгляд справи здійснено за
відсутності повноважного представника
відповідача, його відзиву з наступних
пістав:

- копія ухвали від 16.10.2014 про
порушення провадження у даній справі
направлена відповідачу рекомендованим
поштовим відправленням за адресою, яка
вказана у спеціальному витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
станом на 20.10.2014 (а.с.68-69), та повернута до
суду, відміткою «за зазначеною адресою
не проживає» (а.с.74-77);

- ухвала про відкладення розгляду
справи від 18.11.2014 направлена за тією ж
адресою відповідача, яка відповідає
адресі вказаній у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 18.11.2014
(а.с.82-83, зворот);

- ухвала про відкладення розгляду
справи від 02.12.2014 направлена за тією ж
адресою відповідача (а.с.104-105, зворот);

- клопотань про відкладення
розгляду справи від відповідача не
надходило;

- матеріалів справи достатньо для
вирішення спору по суті.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

11.02.2007 між Закритим акціонерним
товариством «Київобленерго»,
найменування якого, як вбачається з
статуту (а.с.10-12) змінено на Публічне
акціонерне товариство «Київобленерго»
(далі - постачальник) та ТОВ
«Тетіївський хлібзавод» (далі -
споживач), укладено договір № 104 на
постачання електричної енергії
(а.с.15-23, далі - договір).

Укладений сторонами договір є
підставою для виникнення у його сторін
господарських зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань в
силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Відповідно до п.1.1 постачальник продає
електричну енергію споживачу для
забезпечення електроустановок
споживача з приєднаною потужністю 250
кВТ, а споживач оплачує постачальнику
вартість використаної (купленої) ним
електричної енергії та здійснює інші
платежі за умовами цього договору.

Згідно п. 2.3.3 договору споживач
зобов'язується оплачувати
постачальнику вартість електричної
енергії згідно з умовами додатку №4
«Порядок розрахунків за активну
електроенергію» та додатку «Порядок
зняття показів розрахункових приладів
обліку електричної енергії та форма
звіту споживача про покази приладів
обліку».

В силу п.1.1 додатку № 4 «Про порядок
розрахунків за активну
електроенергію» розрахунковий період
встановлено споживачу з 23 числа
календарного місяця до 23 числа
наступного місяця.

Згідно додатку №7 «Порядок зняття
показів розрахункових приладів обліку
електричної енергії та форма звіту
споживача про покази приладів обліку»:

- покази розрахункових приладів обліку
електричної енергії (лічильників)
знімаються станом на 24-00 годин на дату
розрахункового періоду;

- споживач зобов'язаний протягом 24
годин з моменту зняття показів
лічильників довести їх значення до
постачальника електричної енергії;

- у разі неподання споживачем даних про
покази лічильників, вказаних у п. 2
цього додатку та у разі відсутності
показів цих лічильників, знятих
постачальником, визначення обсягу
спожитої електроенергії здійснюється
у відповідності до ПКЕЕ;

- у випадку, коли постачальник зняв
покази електролічильників, які
відрізняються від наданих споживачем,
обсяги споживання електроенергії
розраховуються за показами, знятими
постачальником.

Відповідно до п. 9.4 договору, цей
договір набирає чинності з дня
підписання і укладається на термін до
31.12.2007; договір вважається продовжений
на наступний календарний рік, якщо за
місяць до закінчення терміну дії
договору жодною із сторін не буде
заявлено про припинення його дії або
перегляд його умов: договір продовжує
діяти до повного виконання сторонами
своїх зобов'язань, які виникли
відповідно до даного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, за
період з квітня 2012 року по жовтень 2014
року позивачем постачалась
відповідачу електрична енергія, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи витягом з облікової картки
споживача (а.с.121-122), актом
прийому-передачі (а.с.119), звітами
споживача про використану
електроенергію (а.с.40,43), даними зняття
контрольних показників лічильника
(а.с.123-126).

Щодо оплати відповідних обсягів
постачання електроенергії позивачем
виставлені відповідачу
рахунки-фактури (а.с.28-53, 127-142).

Згідно з п.2.1 додатку № 4 порядок оплати
за активну електроенергію проводиться
у формі авансової оплати та планових
платежів з остаточним розрахунком по
закінчення розрахункового періоду.

Проте, відповідачем, в порушення умов
договору, оплата поставленої
електроенергії здійснювалась не у
строки та не у повному обсязі, що
підтверджується випискою з рахунку
(а.с.94-96).

У зв'язку з заборгованістю за спожиту
електроенергію у сумі 7988,93грн, позивач
звернувся з даною позовної заявою до
суду.

Предметом спору у даній справі є
виконання відповідачем зобов'язань з
оплати електричної енергії, а також
застосування до нього
відповідальності, встановленої
умовами договору та чинним
законодавством за порушення
відповідного зобов'язання.

Відповідно до ст. 275 ГК України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 276 ГК України
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону; оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється відповідно до умов
договору.

Відповідно п. 2.1 Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
(далі - Правила), межі балансової
належності та експлуатаційної
відповідальності між споживачем
(субспоживачем) і електропередавальною
організацією (основним споживачем) за
технічний стан і обслуговування
суміжних електроустановок фіксуються
в акті розмежування балансової
належності електроустановок і
експлуатаційної відповідальності
сторін.

11.02.2007 сторонами складено акт
розмежування балансової належності
електромереж та експлуатаційної
відповідальності сторін (а.с.114-115) про
те, що межею розподілу балансів
належності є кабельне приєднання на
шлейфах опори 10кВ №8 відпайки до ЗТП-208
від ПЛ-10кВ РП-1 п/ст. 110/35/10кВ «Тетіїв».

Згідно п. 5.1 Правил договір про
постачання електричної енергії є
основним документом, який регулює
відносини між постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом, що здійснює свою діяльність на
закріпленій території, і споживачем та
визначає зміст правивих відносин, прав
та обов'язків сторін.

В силу ст. ст. 525, 526 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом; зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Отже, оскільки відповідач не здійснив у
повному обсязі розрахунки за спожиту
електричну енергію у строки,
встановлені порядком розрахунків за
активну електроенергію (додаток №4 до
договору), ним допущено порушення
зобов'язання.

Таким чином, оскільки заборгованість
відповідача перед позивачем за
договором №104 від 10.02.2007 на постачання
електричної енергії у сумі 7988,93грн на
час прийняття рішення не погашена,
розмір вказаної заборгованості
відповідає фактичним обставинам
справи, вимога позивача про стягнення з
відповідача заборгованості у сумі
7988,93грн підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги
про стягнення з відповідача 322,50грн та
1251,51грн втрат від інфляції

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Проте, суд не може погодитись з наданим
позивачем розрахунком процентів та
збитків від інфляції, оскільки
позивачем невірно визначені суми
часткових оплат відповідачем боргу, а
також до складу боргу, на який
нараховуються втрати від інфляції,
включено суми боргу за попередні
місяці, на які вже нараховано втрати
від інфляції.

Так, за розрахунком суду розмір
процентів, за вказані позивачем
періоди становить:

- на заборгованість станом на
грудень 2012 року у сумі 5672.19грн за період
з 04.01.2013 по 14.04.2013 - 299,31грн;

- на заборгованість станом на грудень
2012 року (з урахуванням оплати 15.04.2013 у
розмірі 3000,00грн) у сумі 2672,19грн за
період з 15.04.2013 по 30.05.2013 - 118,82грн;

- на заборгованість станом на грудень
2012 року (з урахуванням оплати 31.05.2013 у
розмірі 2000,00грн) у сумі 672.19грн за період
з 31.05.2013 по 07.10.2014 - 27,35грн;

- на заборгованість за січень 2013 року у
сумі 938,68грн за період з 24.01.2013 по 07.10.2014 -
47,99грн;

- на заборгованість за лютий 2013 року у
сумі 1181,75грн за період з 24.02.2013 по 07.10.2014 -
57,40грн;

- на заборгованість за березень 2013 року
у сумі 651.91грн за період з 24.03.2013 по 07.10.2014
- 30,17грн;

- на заборгованість за квітень 2013 року у
сумі 2113,80грн за період з 24.04.2013 по 07.10.2014 -
92,43грн;

- на заборгованість за травень 2013 року у
сумі 1076,09грн за період з 24.05.2013 по 07.10.2014 -
44,40грн;

- на заборгованість за червень 2013 року у
сумі 813,82грн за період з 24.06.2013 по 07.10.2014 -
31,50грн;

- на заборгованість за липень 2013 року у
сумі 406,90грн за період з 24.07.2013 по 07.10.2014 -
14,75грн;

- на заборгованість за жовтень 2013
року у сумі 133,79грн за період з 24.10.2013 по
07.10.2014 - 3,84грн.

Таким чином, розмір процентів за
заявлений період становить 767.96грн,
проте враховуючи, що у суду відсутні
підстави для виходу за межі позовних
вимог, заявлені вимоги про стягнення
процентів підлягають задоволенню у
розмірі 322,50грн.

Втрати від інфляції за заявлений
позивачем період з 04.01.2013 по 25.09.2014
становить:

- на заборгованість станом на
грудень 2012 року у суму 5672,19грн за період
з 04.01.2013 по 14.04.2013 - 5,66грн;

- на заборгованість станом на грудень
2012 року (з урахуванням оплати 15.04.2013 у
розмірі 3000,00грн) у сумі 2672,19грн за
період з 15.04.2013 по 30.05.2013 у розмірі 2,67грн;

- на заборгованість станом на грудень
2012 року (з урахуванням оплати 31.05.2013 у
розмірі 2000,00грн) у сумі 672.19грн за період
з 31.05.2013 по 07.10.2014 - 111,09грн;

- на заборгованість за січень 2013 року у
сумі 938,68грн за період з 24.01.2013 по 25.09.2014 -
155,14грн;

- на заборгованість за лютий 2013 року у
сумі 1181,75грн за період з 24.02.2013 по 25.09.2014 -
196,69грн;

- на заборгованість за березень 2013 року
у сумі 651,91грн за період з 24.03.2013 по 25.09.2014
- 108,50грн;

- на заборгованість за квітень 2013 року у
сумі 2113,80грн за період з 24.04.2013 по 25.09.2014 -
351,82грн;

- на заборгованість за травень 2013 року у
сумі 1076,09грн за період з 24.05.2013 по 25.09.2014 -
177,85грн;

- на заборгованість за червень 2013 року у
сумі 813,82грн за період з 24.06.2013 по 25.09.2014 -
134,50грн;

- на заборгованість за липень 2013 року у
сумі 406,90грн за період з 24.07.2013 по 25.09.2014 -
67,72грн;

- на заборгованість за жовтень 2013
року у сумі 133.79грн за період з 24.10.2013 по
25.09.2014 - 22,74грн

Таким чином, розмір втрат від інфляції
за заявлений період становить 1334,38грн,
проте враховуючи, що у суду відсутні
підстави для виходу за межі позовних
вимог, розмір збитків від інфляції, що
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача становить 1251,51грн.

Позивачем також заявлено вимогу про
стягнення з відповідача 1807,62грн пені за
прострочення оплати отриманої
електричної енергії.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України,
підставою господарсько-правової
відповідальності у вигляді
застосування господарських санкцій є
вчинене учасником господарських
відносин правопорушення у сфері
господарювання. Одним з видів
господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217
ГК України, є штрафні санкції, до яких
віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230
ГК України).

Відповідно до п. 4.2.1 договору за
внесення платежів, передбачених п.
2.3.3-2.3.4 договору, з порушенням термінів,
визначених у додатку № 4, споживач
сплачує постачальнику пеню, у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочення платежу,
враховуючи день оплати.

Встановлений відповідним пунктом
договору розмір пені не перевищує
максимального розміру пені,
встановленого Законом України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань».

З наданого позивачем розрахунку
(а.с.58-59) вбачається, що пеня нарахована
ним за період з 04.01.2013 по 07.10.2014 на
заборгованість відповідача за
договором без врахуванням дат
часткових оплат, здійснених
відповідачем та розміру боргу на
відповідні дати, а також без
застосування положень ч.6 ст.232 ГК
України, відповідно до якої
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

За розрахунком суду розмір пені за
вказаний позивачем період становить:

- на непогашену заборгованість за
травень 2012 року у сумі 296,44грн - за
заявлений позивачем період з 04.01.2013 не
нараховується, оскільки нарахування
пені припинено відповідно до ч.6 ст.232 ГК
України 23.11.2012 (через 6 місяців від дня,
коли зобов'язання мало бути виконано);

- на непогашену заборгованість за
червень 2012 року у сумі 690,71грн за період
з 04.01.2013 (з початку заявленого позивачем
періоду) по 23.01.2013 (6 місяців з дня коли
зобов'язання мало бути виконано) -
5,68грн;

- на непогашену заборгованість за
липень 2012 року у сумі 1966.49грн за період
з 04.01.2013 (з початку заявленого позивачем
періоду) по 23.02.2013 (6 місяців з дня коли
зобов'язання мало бути виконано) -
41,22грн;

- на непогашену заборгованість за
серпень 2012 року у сумі 984.94грн за період
з 04.01.2013 (з початку заявленого позивачем
періоду) по 23.03.2013 (6 місяців з дня коли
зобов'язання мало бути виконано) -
31,98грн;

- на заборгованість за грудень 2012 року у
сумі 1733.61грн за період з 04.01.2013 по 14.04.2013
(до дати часткового погашення
заборгованості -15.04.2013) - 71,96грн; на
залишок заборгованості за грудень 2012
року у сумі 1687,25грн за період з 15.04.2013 по
30.05.2013 (до дати повного розрахунку за
грудень 2012 року - 31.05.2013) - 31,90грн;

- на заборгованість за січень 2013 року у
розмірі 938.68грн за період з 24.01.2013 ( з
наступного дня після настання строку
оплати, визначеного договором,- після
закінчення розрахункового періоду, що
мало місце - 23.01.2013) до 14.04.2013 ( до дати
часткового погашення заборгованості -
14.04.2013) - 31.25грн; на залишок
заборгованості з 15.04.2013 по 30.05.2013 (до
дати повного розрахунку за січень 2013
року -31.05.2013) -11,83грн;

- на заборгованість за лютий 2013 року у
сумі 1181.75грн за період з 24.02.2013 ( з дати
прострочення зобов'язання) по 30.05.2013
(дату повного розрахунку за лютий 2013
року) - 46.62грн;

- на заборгованість за березень 2013 року
у сумі 651,91грн за період з 24.03.2014 (з дати
прострочення зобов'язання) по 23.09.2013 (6
місяців з дня коли зобов'язання мало
бути виконано) - 46,65грн;

- на заборгованість за квітень 2013 року у
сумі 2113.80грн за період з 24.04.2013 (з дати,
коли зобов'язання є простроченим) по
23.10.2013 (6 місяців з дня коли зобов'язання
мало бути виконано) - 146,92грн;

- на заборгованість за травень 2013 року у
сумі 1076.09грн за період з 24.05.2013 (з дати,
коли зобов'язання є простроченим) по
23.11.2013 (6 місяців з дня коли зобов'язання
мало бути виконано) - 73,41грн;

- на заборгованість за червень 2013 року у
сумі 813,82грн за період з 24.06.2013 (з дати,
коли зобов'язання є простроченим) по
23.12.2013 (6 місяців з дня коли зобов'язання
мало бути виконано) - 54,16грн;

- на заборгованість за липень 2013 року у
сумі 406.90грн за період з 24.07.2013 (з дати,
коли зобов'язання є простроченим) по
23.01.2014 (6 місяців з дня коли зобов'язання
мало бути виконано) - 26,89грн;

- на заборгованість за жовтень 2013 року у
сумі 133,79грн за період з 24.10.2013 (з дати,
коли зобов'язання є простроченим) по
23.04.2014 (6 місяців з дня коли зобов'язання
мало бути виконано) - 8,87грн.

Таким чином, розмірі пені, що підлягає
стягнення з відповідача на користь
позивача становить 629,34грн ; у
задоволенні вимог про стягнення
1178,28грн пені суд відмовляє.

Судом не застосована до вимог позивача
щодо стягнення пені позовна давність з
наступних причин.

В силу ч.3 ст.267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Між тим, жодна із сторін не заявила про
застосування позовної давності до
прийняття рішення у даній справі по
суті заявлених вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати, понесені позивачем у зв'язку з
оплатою позову судовим збором,
підлягають частковому відшкодуванню
позивачу за рахунок відповідача,
пропорційно розміру задоволених вимог,
в саме у розмірі 1637,68грн.

В судовому засіданні оголошена вступна
та резолютивна частини рішення; повне
рішення складено 22.12.2014.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тетіївський
хлібзавод» на користь Публічного
акціонерного товариства
«Київобленерго» 7988,93грн основного
боргу, 629,34грн пені, 322,50грн процентів,
1251,51грн втрат від інфляції, а також
1637,68грн в рахунок відшкодування витрат,
понесених на оплату позову судовим
збором.

3. У задоволенні вимог про стягнення
1178,28грн пені відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Ейвазова А.Р.