номер провадження справи 14/105/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2014
Справа № 908/4141/14

Суддя господарського суду Запорізької
області Сушко Л.М., розглянув у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Маріупольського
виробничого підприємства «Азовреле»
Українського товариства глухих (адреса
- 87528 м. Маріуполь Донецької області,
вул. Сєрова, 1-А)

до відповідача-1 Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» (адреса - 84601 м.
Горлівка Донецького області, пр.
Леніна, 11)

до відповідача-2 Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» м.
Маріуполя (адреса - 87528 м. Маріуполь
Донецької області, вул. Войнич, 2)

про визнання відмови в коригуванні
договірних величин порушенням
договірних зобов'язань та стягнення
збитків

за участю уповноважених представників
сторін:

від позивача: Ребенкова Я.Ю.,
довіреність № 12/174 від 04.04.2014р.

від відповідача-1: Цацуліна Т.О.,
довіреність 15-14 «Д» від 01.01.2014р.

від відповідача-2: не з'явився

Суть спору:

17 жовтня 2014 року Позивач -
Маріупольське виробниче підприємство
«Азовреле» Українського товариства
глухих (далі за текстом МВП «Азовреле»
УТОГ) звернувся до господарського суду
Запорізької області з позовною заявою
до Відповідача-1 - Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» (далі за текстом ПАТ
«ДТЕК Донецькобленерго») та
Відповідача-2 - Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Донецькобленерго м.
Маріуполя (далі за текстом ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» м. Маріуполя) про
визнання відмови в коригуванні
договірних величин порушенням
договірних зобов'язань та стягнення
збитків.

Системою документообігу
господарського суду здійснено
автоматичний розподіл справи для
розгляду між суддями та справу
призначено до розгляду головуючому
судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 20.10.2014р.
порушено провадження у справі №908/4141/14,
судове засідання призначено на 04.11.2014р.,
у сторін витребувані документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору по суті.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 04.11.2014р.
розгляд справи відкладено на 25.11.2014р.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 25.11.2014р.
розгляд справи відкладено на 10.12.2014р.

В судовому засіданні 10.12.2014р. справу
розглянуто, на підставі ст.ст. 82-85 ГПК
України, за згодою представників
Сторін, оголошено вступну та
резолютивну частини рішення,
повідомлено про час складання повного
рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
зазначив, що на виконання умов
укладеного між Позивачем та
Відповідачем Договору №11/25 від 07.12.2006р.
про постачання електричної енергії,
08.11.2013р. МВП «Азовреле» УТОГ звернувся
до Відповідача із заявою про
корегування договірних величин у межах
розрахункового періоду, передбаченого
п. 5.5 договору, а також п. 4.4 Правил ПКЕЕ.
08.11.2013 р. Відповідачем був виставлений
рахунок № 25 к від 08.11.2013 р. на загальну
суму 28494,24 грн.

Згідно квитанції від 13.08.2013р. МВП
«Азовреле» УТОГ здійснило оплату
виставленого рахунку. Позивач здійснив
своє зобов'язання щодо своєчасної
оплати виставленого рахунку,
передбаченого п. 3 додатку 5 до договору,
згідно якого Позивач повинен був
здійснити оплату виставленого рахунку
протягом 5-ти днів з моменту його
отримання. Ураховуючи те, що рахунок
був отриманий 08.11.2013 р., останнім днем
оплати згідно договору було саме
13.11.2013р. Отже, оплата рахунку № 25 к від
08.11.2013р. відбулася ще до закінчення
робочого часу банку, тобто у межах
строку, передбаченого Договором. Але,
ще до закінчення, встановленого
договором строку на оплату рахунку,
Відповідач своїм повідомленням від
13.11.2013р. повідомив Позивача про відмову
в корегуванні договірних величин
споживання електроенергії.

З урахуванням зазначених обставин,
Позивач просить визнати відмову в
корегуванні договірних величин від
13.11.2013р. порушенням договірних
зобов'язань з боку ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго», які існують на
підставі Договору №11/25 від 07.12.2006р. про
постачання електричної енергії.
Стягнути на користь МВП «Азовреле»
УТОГ 8 575,00 грн. збитків, у вигляді
додаткових витрат, понесених Позивачем
внаслідок порушення Відповідачем умов
Договору №11/25 від 07.12.2006р. про
постачання електричної енергії.

05.12.2014р. на адресу суду від Позивача
надійшли пояснення до позовної заяви
(вх.№09-06/28382), які продубльовані
поясненнями до позовної заяви
(вх.№09-06-28777 від 10.12.2014р.) відповідно до
яких Позивач додатково просить
зобов'язати відкоригувати договірні
величини на підставі заяви МВП
«Азовреле» УТОГ від 08.11.2013р.

Відповідач-1 проти позову заперечив з
підстав, викладених у відзиві, який
подано до суду 24.11.2014р. Щодо вимоги про
визнання відмови у корегування
договірної величини порушенням
договірних зобов'язань Відповідач
вважає, що провадження у справі в цій
частині підлягає припиненню на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України,
оскільки господарські суди не
розглядають спори про встановлення
факту. Щодо стягнення збитків у сумі 8
575,00 грн. Відповідач вважає, що оплата
коштів за перевищення договірних
величин споживання на підставі рахунку
не є такими витратами Позивача, які
мають компенсуватися шляхом
відшкодування збитків.

Крім того, Відповідач-1 в поясненнях
(вх.№09-06/28178 від 04.12.2014р.) додатково
зазначив, що Позивачем безпідставно
зазначено Відповідача-2 - ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» м. Маріуполя (адреса
87528 м. Маріуполь Донецької області, вул.
Войнич, 2, ), оскільки
юридична особа з існує лише
ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» з
юридичною адресою: 84601, Донецька обл.., м.
Горлівка, пр. Леніна, буд. 11.

За клопотанням представників Сторін
розгляд справи здійснювався без
застосування технічних засобів
фіксування судового процесу.

Судом у відповідності з вимогами
статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, заслухавши пояснення
представників Сторін, суд встановив
наступне.

07.12.2006р. між ВАТ «Донецькобленерго»
(перейменовано на ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго») - Постачальник та
МВП «Азовреле» УТОГ - Споживач укладено
Договір про постачання електричної
енергії №11/25 (далі за текстом Договір).

За умовами п. 1.1. Договору, Постачальник
продає електричну енергію Споживачу
для забезпечення потреб
електроустановок Споживача з
приєднаною потужністю 585,3 кВт, а
Споживач оплачує Постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно з умовами цього
Договору.

Пунктом 2.1. Договору Сторони
передбачили, що під час виконання умов
цього Договору, а також вирішенні усіх
питань, що не обумовлені цим Договором,
сторони зобов'язалися керуватися
чинним законодавством України, та
Правилами користування електричною
енергією (далі ПКЕЕ), затвердженим в
установленому порядку.

Пунктом 2.2.2 Договору передбачено
обов'язок Постачальника постачати
Споживачу електроенергію, як різновид
товару, в обсягах, визначених
відповідно до розділу 5, та з
урахуванням умов розділу 6 цього
Договору (Додаток №13 «Договірні
величини споживання електричної
енергії»).

Відповідно до п. 5.1. Договору, для
визначення договірних величин
споживання електричної енергії та
потужності на наступний рік Споживач
не пізніше 01 листопада поточного року
надає Постачальнику відомості про
розмір очікуваного споживання
електричної енергії.

Згідно п. 5.5. Договору, Споживач має
право протягом розрахункового періоду
звернутися до Постачальника
електричної енергії за регульованим
тарифом із заявою щодо коригування
договірної величини споживання
електричної енергії... Скоригована
гранична величина споживання
електричної потужності дійсна з дня
проведення коригування. За
результатами розгляду Споживачу
надсилається повідомлення про рівні
відкоригованих договірних величин або
обґрунтована відмова здійснення
коригування. Повідомлення про рівні
відкоригованих договірних величин
обсягу споживання та електричної
потужності є невід'ємною частиною
договору.

Пунктом 2 Додатку 5 до Договору в
редакції Додаткової угоди від 22.06.2009р.
передбачено, що Споживач до 10 числа
поточного розрахункового періоду
здійснює попередню оплату за активну
електричну енергію, яка буде спожита в
наступному розрахунковому періоді, на
підставі виставленого Постачальником
рахунка.

Згідно п. 3 Додатку 5 до Договору,
кінцевий розрахунок за спожиту у
розрахунковому періоді активну
електроенергію, оплату за недораховану
електроенергію, за перевищення
договірних (граничних) величин
споживання електричної енергії
та потужності, надання послуг з
компенсації перетікання реактивної
електричної енергії, сум на
відшкодування збитків, та ін., Споживач
здійснює на підставі наданих
Постачальником електричної енергії
рахунків у 5-ти денний термін з дня їх
отримання. Якщо на 5-й день після
отримання рахунку не надійде оплата3 то
Постачальник має право припинити.
електропостачання згідно з договором.
Після закінчення розрахункового
періоду споживач самостійно здійснює
коригування обсягів планового платежу
наступного розрахункового місяця.

Відповідно до п. 1 Додатку №6 до
Договору, розрахунковим вважається
період з 15 числа місяця до такого ж
числа наступного місяця.

Згідно п. 9.4. Договору, цей Договір
набирає чинності з дня його підписання
і укладається на термін до 01.01.07р.
Договір вважається продовженим
щорічно на наступний календарний рік,
якщо за місяць до закінчення терміну
дії Договору жодною зі сторін не буде
заявлено про припинення його дії або
перегляд умов.

08.11.2013р. Позивач звернувся до ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» з листом №07/587, в
якому просив видати рахунок на
додатковий об'єм електроспоживання на
23000 кВт та зобов'язався сплатити
рахунок протягом одного банківського
дня. Також, в листі зазначено, що у
відповідності з умовами договору та у
зв'язку зі збільшенням виробництва МВП
«Азовреле» УТОГ просить збільшити
договірну величину електроспоживання
на листопад 2013 року, встановивши її на
рівні 33000кВт.

Листом від 13.11.2013р. ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» повідомив Позивача
про те, що йому відмовлено в
коригуванні договірної величини
споживання електричної енергії. При
цьому в листі зазначено, що Споживачем
не виконано зобов'язання щодо оплати
електроенергії згідно п. 4.4. ПКЕЕ.
Коригування договірних величин
Постачальником здійснюється в
поточному розрахунковому періоді, за
умови отримання від Споживача заяви
про коригування договірної величини не
пізніше ніж за п'ять робочих днів до
закінчення розрахункового періоду і
за умови попередньої оплати
Споживачем додатково заявлених об'ємів
(оплата повинна бути здійснена до
подання заяви).

Постачальником для оплати було
виставлено рахунок №25к від 08.11.2013р. для
оплати додатково заявленого об'єму
електроенергії за листопад 2013 року в
кількості 23000 кВт на суму 28 494,24 грн.,
який Споживачем було оплачено, що
підтверджується Квитанцією №1931.377.1 від
13.11.2013р.

Повідомленням ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» від 20.11.2013р.
Споживача було повідомлено, що в
розрахунковому періоді - листопаді 2013
року Споживачем спожито 34 772 кВт
активної електричної енергії.
Договірна величина споживання
електричної енергії за цей період
встановлена Споживачу на рівні 10000 кВт,
фактично Споживачем спожито
електричної енергії понад договірну
величину 22 849кВт.

Для оплати за перевищення договірних
величин електроспоживання Позивачеві
виставлено рахунок №11/25.100535 від 20.11.2013р.
на загальну суму 23 382,83 грн.

Згідно прибутково-видаткового ордеру
№132088624 від 25.04.2014р. Позивачем сплачено
4675,00 грн. за перевищення договірних
величин електроспоживання в листопаді
2013 року.

Згідно прибутково-видаткового ордеру
№126872931 від 24.04.2014р. Позивачем сплачено
3900,00 грн. за перевищення договірних
величин електроспоживання в листопаді
2013 року.

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить визнати відмову в
корегуванні договірних величин від
13.11.2013р. порушенням договірних
зобов'язань з боку Відповідача, які
існують на підставі Договору №11/25 від
07.12.2006р. про постачання електричної
енергії. А також просить стягнути з
Відповідача 8 575,00 грн. збитків, у
вигляді додаткових витрат, понесених
Позивачем внаслідок порушення
Відповідачем умов Договору.

Дослідивши надані сторонами докази,
проаналізувавши приписи чинного
законодавства України, суд дійшов
висновку, що вимоги Позивача
задоволенню не підлягають виходячи з
наступного.

Так, щодо вимог заявлених МВП
«Азовреле» УТОГ до Відповідача-2 - ПАТ
«ДТЕК Донецькобленерго» м. Маріуполя
(адреса 87528 м. Маріуполь Донецької
області, вул. Войнич, 2, ) слід
зазначити наступне.

Згідно ст. 21 ГПК України, сторонами в
судовому процесі - позивачами і
відповідачами - можуть бути
підприємства і організації, зазначені
у ст. 1 цього Кодексу України.

За умовами ст. 1 ГПК України, за
захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів,
спрямованих на запобігання
правопорушенням до господарського
суду згідно з встановленою
підвідомчістю господарських справ
мають право звертатися підприємства,
установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні),
громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації).

З наданих ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»
документів (Статуту, Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців)
вбачається, що з ідентифікаційним
кодом 00131268 існує лише юридична особа -
ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» з
юридичною адресою: 84601, Донецька обл., м.
Горлівка, пр. Леніна, буд. 11.

З викладеного вбачається, що Позивачем
пред'явлено вимоги до Відповідача-2 -
ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» м.
Маріуполя (адреса 87528 м. Маріуполь
Донецької області, вул. Войнич, 2, ), проте такої юридичної особи
взагалі не існує.

За приписами ст. 24 ГПК України,
господарський суд, встановивши до
прийняття рішення, що позов подано не
до тієї особи, яка повинна відповідати
за позовом, може за згодою позивача, не
припиняючи провадження у справі,
допустити заміну первісного
відповідача належним відповідачем.

В даному випадку відсутні підстави для
залучення до участі у справі іншого
Відповідача, оскільки належним
Відповідачем в даній справі є ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» 84601, Донецька обл.., м.
Горлівка, пр. Леніна, буд. 11, ,
який Позивачем при зверненні до суду
вже визначений як Відповідач-1.

За таких обставин, в задоволенні
позовних вимог МВП «Азовреле» УТОГ до
Відповідача-2 - ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» м. Маріуполя
відмовляється.

Щодо позовних вимог про визнання
відмови в корегуванні договірних
величин від 13.11.2013р. порушенням
договірних зобов'язань з боку
Відповідача, які існують на підставі
Договору №11/25 від 07.12.2006р. про
постачання електричної енергії.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушення.

При цьому, під заходами, спрямованими
на запобігання правопорушення, у
розумінні названої статті, визнаються
тільки ті заходи, які передбачені у
Господарському процесуальному кодексі
України, а саме: вжиття запобіжних
заходів до подання позову, (розділ V-1
цього Кодексу) та вжиття заходів до
забезпечення позову (розділ Х Кодексу).

Згідно зі ст. 2 ГПК України,
господарський суд порушує провадження
у справі за позовами, зокрема,
підприємств та організацій, які
звертаються до господарського суду за
захистом своїх прав та охоронюваних
законом інтересів.

Встановивши наявність у особи, яка
звернулася з позовом, суб'єктивного
матеріального права або охоронюваного
законом інтересу, на захист яких подано
позов, суд з'ясовує наявність чи
відсутність факту порушення або
оспорення і відповідно ухвалює рішення
про захист порушеного права або
відмовляє позивачу у захисті,
встановивши безпідставність та
необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Способи захисту цивільних прав та
інтересів судом передбачені у статті 16
Цивільного кодексу України, зокрема:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало
до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Цією нормою також встановлено, що суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу
України передбачає, що кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом:

- визнання наявності або відсутності
прав;

- визнання повністю або частково
недійсними актів органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемляють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;

- відновлення становища, яке існувало
до порушення прав та законних
інтересів суб'єктів господарювання;

- припинення дій, що порушують право або
створюють загрозу його порушення;

- присудження до виконання обов'язку в
натурі;

- відшкодування збитків;

- застосування штрафних санкцій;

- застосування
оперативно-господарських санкцій;

- застосування
адміністративно-господарських
санкцій;

- установлення, зміни і припинення
господарських правовідносин;

- іншими способами, передбаченими
законом.

Отже, перелік способів захисту
порушених прав та обов'язків сторони
чітко визначений приписами діючого
законодавства.

В силу ч. 1 ст. 20 ЦК України право на
захист особа здійснює на свій розсуд.

При цьому, розпорядження своїм правом
на захист є диспозитивною нормою
цивільного законодавства, яке полягає
у наданні особі, яка вважає свої права
порушеними, невизнаними або
оспорюваними, можливості застосувати
способи захисту, визначені законом або
договором.

Із матеріалів справи вбачається, що
Позивач просить суд визнати відмову в
коригуванні договірних величин
порушенням договірних зобов'язань, які
існують на підставі Договору №11/25 від
07.12.2006р. про постачання електричної
енергії.

Питання про визнання відмови в
коригуванні договірних величин
порушенням договірних зобов'язань є
питанням про встановлення факту
узгодження між Споживачем і
Постачальником договірних величин
споживання електричної енергії
протягом поточного розрахункового
періоду, від якого залежить виникнення
у Позивача обов'язку сплачувати
додаткову плату за перевищення
договірної величини споживання
електроенергії, а у Відповідача -
вимагати такої сплати і, відповідно,
право звернення до суду з позовом про
стягнення боргу за перевищення
договірної величини споживання
електроенергії.

Тому вимоги Позивача про визнання
відмови в коригуванні договірних
величин порушенням договірних
зобов'язань не може розглядатися як
спосіб захисту цивільного права з
огляду на норми статті 16 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, судом
відмовляється в задоволенні вимоги МВП
«Азовреле» УТОГ про визнання відмови в
корегуванні договірних величин від
13.11.2013р. порушенням договірних
зобов'язань з боку Відповідача, які
існують на підставі Договору №11/25 від
07.12.2006р. про постачання електричної
енергії.

Щодо вимоги про стягнення з
Відповідача 8 575,00 грн. збитків у
вигляді додаткових витрат, понесених
Позивачем внаслідок порушення
Відповідачем умов Договору №11/25 від
07.12.2006р. про постачання електричної
енергії.

Статтею 623 встановлено, що боржник, який
порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Згідно із ст. 22 Цивільного кодексу
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, які особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Відповідно до п. 2 ст. 224 Господарського
кодексу України під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Як вбачається з приписів ст. 225
Господарського кодексу України, до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включається, зокрема, вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства.

Отже аналіз чинного законодавства
свідчить про те, що відшкодування
збитків є заходом цивільної
відповідальності. При цьому, збитками є
об'єктивне зменшення будь-яких
майнових благ сторони за договором, що
обмежує його інтереси, як учасника
певних господарських відносин і
проявляється у витратах, зроблених
кредитором, втраті або пошкодженні
майна, а також не одержаних кредитором
доходів, які б він одержав, якби
зобов'язання було виконано боржником.

Необхідними умовами цивільно-правової
відповідальності по відшкодуванню
збитків за загальними правилами є:
протиправність поведінки, дія чи
бездіяльність особи, шкідливий
результат такої поведінки (збитки) та
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою і завданими збитками; вина
особи, що заподіяла збитки. За
відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Умовою відповідальності за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язання, у тому числі у вигляді
відшкодування збитків, є вина боржника.
При цьому, кредитор не повинен доводити
вину боржника у порушенні зобов'язання.
На нього покладений обов'язок
доведення факту невиконання або
неналежного виконання зобов'язання,
прямого причинного зв'язку між
порушенням зобов'язання і завданими
збитками та їх розмір. Застосування
принципу вини як умови
відповідальності за порушення
зобов'язання, пов'язане також з
необхідністю з'ясування таких
обставин, як вина кредитора або вина
обох сторін.

Враховуючи позицію Вищого
арбітражного суду України, викладену в
Роз'ясненнях президії від 01.04.1994 р. №
02-5/215 «Про деякі питання практики
вирішення спорів пов'язаних з
відшкодуванням шкоди», суд зауважує, що
відшкодування збитків може бути
покладено на відповідача лише при
наявності передбачених законом умов,
сукупність яких створює склад
правопорушення, яке є підставою для
цивільної відповідальності відповідно
до ст. 623 Цивільного кодексу України.
Відсутність хоча б одного з елементів
складу правопорушення, звільняє
боржника від відповідальності за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язання (виключає його
відповідальність).

Позивачем належними та допустимими
доказами не доведені обставини
заподіяння збитків, наявності
протиправної поведінки Відповідача,
причинного зв'язку між діями
Відповідача та понесеними збитками, а
також його вина у правопорушенні.

Разом з тим, щодо додаткових вимог
Позивача про зобов'язання
відкоригувати договірні величини на
підставі заяви МВП «Азовреле» УТОГ
від 08.11.2013р., що містяться в поясненнях
до позовної заяви (вх.№09-06/28382), які
продубльовані поясненнями до позовної
заяви (вх.№09-06-28777 від 10.12.2014р.) слід
зазначити наступне.

Так, в позовній заяві МВП «Азовреле»
УТОГ заявлені вимоги про визнання
відмови в корегуванні договірних
величин від 13.11.2013р. порушенням
договірних зобов'язань з боку ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго», які існують на
підставі Договору №11/25 від 07.12.2006р. про
постачання електричної енергії та
стягнення на користь МВП «Азовреле»
УТОГ 8 575,00 грн. збитків, у вигляді
додаткових витрат, понесених Позивачем
внаслідок порушення Відповідачем умов
Договору №11/25 від 07.12.2006р. про
постачання електричної енергії.

В процесі розгляду судом господарської
справи, Позивачем не було подано заяви
про уточнення позовних вимог, або
доповнення до позову з додатковими
позовними вимогами про зобов'язання
відкоригувати договірні величини на
підставі заяви МВП «Азовреле» УТОГ
від 08.11.2013р., як-то передбачено ст. 22
Господарського процесуального
кодексу.

Тому, враховуючи вимоги чинного
законодавства України, прохання
Позивача про зобов'язання
відкоригувати договірні величини на
підставі заяви МВП «Азовреле» УТОГ
від 08.11.2013р., що міститься в поясненнях
до позовної заяви (вх.№09-06/28382), які
продубльовані поясненнями до позовної
заяви (вх.№09-06-28777 від 10.12.2014р.) судом не
розглядалося як позовна вимога.

За приписами ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання
доказів віднесено на сторони. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Сторонами надано всі належні та
допустимі докази на підтвердження
своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги МВП «Азовреле» УТОГ, заявлені до
Відповідача-1 - ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» та Відповідача-2 -
ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» м.
Маріуполя про визнання відмови в
коригуванні договірних величин
порушенням договірних зобов'язань та
стягнення збитків, суд вважає
необґрунтованими, недоведеними та
такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України,
судові витрати покладаються на
Позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Запорізької
області, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову
Маріупольського виробничого
підприємства «Азовреле» Українського
товариства глухих до Відповідача-1 -
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК Донецькобленерго» та
Відповідача-2 - Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Донецькобленерго» м.
Маріуполя про визнання відмови в
коригуванні договірних величин
порушенням договірних зобов'язань та
стягнення збитків відмовити.

Суддя
Л.М. Сушко

Рішення оформлено та підписано
відповідно до вимог ст. 84
Господарського процесуального кодексу
України 15.12.2014р.