РІШЕННЯ

"03" грудня 2014 р.Справа № 921/1171/14-г/16

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Хоми С.О.

за позовом: Суб`єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1,
АДРЕСА_1.

до відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_2, АДРЕСА_2.

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 - суб`єкт
підприємницької діяльності-фізична
особа, витяг з ЄДРЮО та ФОП станом 24.11.2014
р.

ОСОБА_3, адвокат, договір № 39 від 29.10.2014
року

відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні 03.12.2014 року
оголошувалась перерва до 03.12.2014 року до
16 год. 00 хв.

Після перерви:

позивача: ОСОБА_1 - суб`єкт
підприємницької діяльності-фізична
особа, витяг з ЄДРЮО та ФОП станом 24.11.2014
р. .

відповідача: не з'явився.

Суть справи.

Ухвалою суду від 25.11.2014 року розгляд
справи було відкладено на 03.12.2014 року на
10 год. 00 хв., керуючись п.п.2,3 ч.1 ст.77 ГПК
України в межах строків, встановлених
ст.69 ГПК України.

В судовому засіданні 03.12.2014 року
оголошувалась перерва на 03.12.2014 року на
16 год. 00 хв. для надання можливості суду
ознайомитись із поданими позивачем
матеріалами.

Суб`єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 звернувся до суду з позовом до
Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_2
АДРЕСА_2 про cтягнення 84 750 грн.
заборгованості за договором оренди
від 1 грудня 2011 року та пені за
несвоєчасне внесення орендної плати,
5000 грн судових витрат.

25 листопада 2014 року до матеріалів
справи від позивача поступило
клопотання № без номера від 25.11.2014 року,
в якому він просить суд стягнути з
відповідача судовий збір в розмірі 1827
грн. та 5000 грн. витрат на адвокатські
послуги. (з врахуванням клопотання №
без номера від 25.11.2014 року).

Оскільки подання такого уточнення не
суперечить нормам ГПК України, а тому
справа розглядається з врахуванням
такого уточнення.

В судове засідання 03 грудня 2014 року
позивач та представник позивача
з'явились. Позивач подав до матеріалів
справи :

- заяву № без номера від 03.12.2014 року
(вх.номер 22384 від 03.12.2014 року) про
збільшення розміру позовних вимог, в
якій просить суд стягнути з
відповідача додатково суму 5700 грн. з
врахуванням індексу інфляції за 2013 рік
та 10 місяців 2014 року;

- заяву № без номера від 03.12.2014 року
(вх.номер 22385 від 03 грудня 2014 року), в
якій зазначає, зокрема, що до
розрахунку суми інфляції, який поданий
в судовому засіданні надає пояснення,
що інфляційні суми нараховувались
позивачем на суму боргу 30000 грн.; дана
сума боргу існувала станом на 01.11.2012
року;

- заяву № без номера від 03.12.2014 року
(вх.номер 22470 від 03 грудня 2014 року), в
якій просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача 27450
грн. пені;

Із поданої позивачем заяви № без
номера від 03.12.2014 року (вх.номер 22470 від 03
грудня 2014 року) вбачається, що позивач
зменшив свої позовні вимоги в частині
стягнення пені. Суд вважає, що дії по
зменшенню позовних вимог не суперечать
законодавству та не порушують права і
охоронювані інтереси відповідача, а
тому справа розглядається із
врахуванням зменшених позовних вимог.

Із поданої позивачем заяви № без
номера від 03.12.2014 року (вх.номер 22384 від
03.12.2014 року) вбачається, що позивач
збільшив позовні вимоги в частині
стягнення інфляційних втрат.

Суд вважає, що дії по збільшенню
позовних вимог не суперечать ч.4 ст.22
ГПК України, а тому справа
розглядається із врахуванням
збільшених позовних вимог.

В судове засідання відповідач, а
також представник відповідача не
з'явився.

Відповідач обґрунтований
нормативно та документально
підтверджений відзив на позов не подав,
хоча судом було дотримано вимоги
статті 64 Господарського
процесуального кодексу України,
своєчасно винесено і надіслано за
вказаною в позовній заяві позивачем
адресою відповідача: АДРЕСА_2 ухвалу
від 21.10.2014 року про порушення
провадження у справі та призначення
справи до розгляду в засіданні
господарського суду 03.11.2014 року і
необхідні дії щодо підготовки справи
до розгляду.

Повідомлення про вручення
поштового відправлення , відправлене
відповідачу 21.10.2014 року повернулось
разом із конвертом з ухвалою від 21.10.2014
року про порушення провадження у
справі до господарського суду
Тернопільської області з довідкою
відділення поштового зв'язку, в якій
вказано причину повернення : "за
закінченням терміну зберігання».

Як зазначається, зокрема, в п. 2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві" № 670-2010-р
від 15.03.2010 року, особи, які беруть участь
у справі, вважаються повідомленими про
час і місце її розгляду судом, якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

У відповідності до п. 11 Листа
Вищого господарського суду України №
n0006645-06 від 15.03.2007 року "Про деякі
питання практики застосування норм
господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році" до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місце проживання фізичних
осіб-учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій; тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Також згідно Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
03.10.2014 року місцем проживання
відповідача є: АДРЕСА_2.

Таким чином, суд вважає, що
відповідач повідомлений про час і
місце розгляду справи № 921/1171/14-г/16
господарським судом Тернопільської
області.

Крім того, відповідач будь-яких
додаткових документів суду не надав, а
тому згідно ст.75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В ході розгляду справи
позивачу та представнику позивача
роз'яснено їх права та обов'язки згідно
ст.ст.20,22,81-1 ГПК України. Також
роз'яснено наслідки відмови позивача
від позову та укладення мирової угоди.

Технічна фіксація судового процесу
у відповідності до ст.81-1 ГПК України не
здійснювалась за відсутності
відповідного клопотання позивача та
представника позивача .

Розглянувши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
представника позивача, суд встановив
наступне.

01 грудня 2011 року між Суб`єктом
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1, надалі "Орендодавець", з
однієї сторони та Суб'єктом
підприємницької діяльності-фізичною
особою ОСОБА_2, надалі "Орендар", з
другої сторони, був укладений договір
суборенди № без номера, згідно р. 1
якого "Орендодавець" передає , а
"Орендар" бере у тимчасове оплатне
користування наступне приміщення,
назване у подальшому "приміщення, що
орендується".

У відповідності до п. 1.1 р. 1 договору
адреса будинку, в якому знаходиться
приміщення, що орендується: АДРЕСА_3

Згідно п. п. 1.2, 1.3 р. 1, відповідно,
загальна площа приміщення, що
орендується: 40 кв. м., номер кімнати ,
поверх перший.

Як визначається у р. 2 договору мета
оренди: приміщення, що орендується
надається "Орендарю" для розміщення
перукарні.

У відповідності до п. 3.1 р. 3 договору
примішщення, що орендується, повинне
бути передане "Орендодавцем" та
прийняте "Орендарем" протягом двох днів
з моменту укладення цього договору.

Згідно п. 4.1 р. 4 договору строк оренди
складає один рік з моменту прийняття
об'єкта, що орендується, за актом
здачі-приймання.

У п. 4.2 р. 4 договору передбачено, що якщо
жодна із сторін в строк один місяць до
закінчення строку дії договору не
заявить про намір його розірвати,
договір автоматично пролонговується
на один рік.

У відповідності до п. 5.1 р. 5 договору
розмір орендної плати складає 2500 грн.
за орендоване приміщення, що
еквівалентно станом на день підписання
договору 310 доларів США.

Згідно п. 5.2 р. 5 договору орендна плата
сплачується в готівковій або
безготівковій формі не пізніше 15-го
числа розрахункового місяця.

В п. 5.3 р. 5 договору у разі, якщо по
договору існує заборгованість по
орендній платі, сплачені "Орендарем"
кошти зараховуються у першу чергу на
погашення існуючої заборгованості та
пені, нарахованої згідно п. 9.1 даного
договору.

У відповідності до п. 5.4 р. 5 договору
"Орендар" зобов'язаний протягом 2-х днів
з моменту підписання договору
перераховувати орендну плату за
перший і останній місяці авансом.

В п. 5.5 р. 5 договору передбачено, що
сторони зобов'язуються щороку не
пізніше 30 листопада поточного року
переглядати розмір орендної плати,
корегуючи її відповідно до курсу
національної валюти до доллара США та
середньо-ринкових цін на орендовані
площі такого ж роду і якості; про
скорегований розмір орендної плати
сторони щороку підписують додаток до
даного договору; у разі, якщо "Орендар"
відмовиться від підписання додатку до
договору про встановлення орендної
плати на наступний рук, "Орендодавець"
має право розірвати даний договір.

Згідно п. 7.1 р. 7 договору "Орендар"
зобов'язаний смаостійно та своєчасно
сплачувати рахунки по оплаті за
користування водо-, тепло-,
електропостачання приміщення, що
орендується та та прибирання
прилеглої до нього території.

01 грудня 2011 року між сторонами було
укладено Акт здачі-приймання
нежитлового приміщення, згідно якого
приміщення за адресою АДРЕСА_3,
загальною площею 40,0 м. кв., яке
орендоване в ПП "Аура" згідно договору
оренди нежитлового приміщення № 1 від
01.01.2010 р. передається у тимчасове
оплатне кристування, згідно договору
суборенди нежитлового приміщення від
01.12.2011 р.

Вказаний Акт підписаний сторонами та
скріплений печатками сторін (належним
чином засвідчена копія данного Акту
знаходиться в матеріалах справи).

25.11.2014 року позивач подав копію
договору оренди нежитлового
приміщення за № 1 від 01.01.2010 року,
укладеного між ПП "Аура", як
"Орендодавцем", з однієї строни та
Суб`єктом підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, як
"Орендарем" з другої сторони, згідно р. 1
якого "Орендодавець" передає , а
"Орендар" бере у тимчасове оплатне
користування наступне приміщення,
назване у подальшому "приміщення, що
орендується".

У відповідності до п. 1.1 р. 1 даного
договору адреса будинку, в якому
знаходиться приміщення, що
орендується: АДРЕСА_3.

Згідно п. п. 1.2, 1.3 р. 1, відповідно,
загальна площа приміщення, що
орендується: 80,3 кв. м., номер кімнати ,
поверх перший.

01 січня 2010 року між ПП "Аура", та
Суб`єктом підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 було
укладено Акт здачі-приймааня
нежитлового приміщення, згідно якого
приміщення за адресою АДРЕСА_3,
загальною площею 80,3 м. кв., яке належить
"Орендодавцю" згідно Свідоцтва про
право власності на нерухоме майно № 236
від 27.08.1996 р. було передане у тимчасове
оплатне користування згідно договору
оренди нежитлового приміщення № 1 від
01.01.2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП
"Аура" надало письмову Згоду на здачу
майна в суборенду, а саме на здачу
частини орендованого приміщення
площею 40 м. кв. за договором оренди № 1
від 01 січня 2010 року за адресою: АДРЕСА_3
в суборенду з 01 грудня 2011 року.

Як стверджує позивач, відповідач
порушив свої зобов'язання за договором
суборенди нежитлового приміщення №
без номера від 01.12.2011 року в частині
оплати за оренду приміщення, відтак
заборгованість відповідача по сплаті
орендної плати складає 30000 грн. за 12
місяців: грудень 2011 року - листопад 2012
року.

У відповідності до частини 1 статті 509
Цивільного кодексу України № 435-ІУ від
16 січня 2003 року, з наступними змінами,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частиною 1 статті 526 Цивільного
кодексу України передбачені загальні
умови виконання зобов'язання, а саме
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України № 436-IV від 16 січня 2003
року з наступними змінами, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч.6 ст. 283
Господарського кодексу України, до
відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 759
Цивільного кодексу України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу
України за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Як визначається в ч. 5 ст. 762
Цивільного кодексу України плата за
користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Як вбачається з матеріалів справи,
доказів, що підтверджують сплату
відповідачем заборгованості по
орендній платі та відновлення тим
самим порушених майнових прав
кредитора на момент розгляду спору
судом, відповідачем суду не подано, а
тому позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача 30000 грн. боргу за оренду
приміщення за договором суборенди
нежитлового приміщення № без номера
від 01.12.2011 року підлягають до
задоволення як обґрунтовано заявлені,
підтверджені матеріалами справи, не
суперечать чинному законодавству та не
ос порені відповідачем.

У відповідності до статті 230
Господарського кодексу України № 436-ІУ
від 16 січня 2003 року штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно частини 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Закон України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22 листопада 1996 року, з
наступними змінами, регулює договірні
правовідносини між платниками та
одержувачами грошових коштів щодо
відповідальності за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань.
Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що "платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін", а
згідно статті 3 вказаного Закону розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

У відповідності до ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 9.1. р.9 договору суборенди
нежитлового приміщення № без номера
від 01.12.2011 року сторони погодили, що
"Орендар" несе наступну
відповідальність: у випадку
прострочення по сплаті орендних
платежів пеня в розмірі 0,5% від суми
боргу за кожний день прострочення.

В зв'язку з неналежним виконанням умов
договору суборенди нежитлового
приміщення № без номера від 01.12.2011 року
в частині сплати орендної плати,
позивачем нараховано відповідачу пеню
на суму заборгованості в розмірі 0,5% за
кожен день прострочення орендної
оплати за період з 16.12.2011 року по 15.05.2013
року, всього нараховано 27450 грн. пені
(розрахунок пені знаходиться в
матеріалах справи).

Судом здійснено перерахунок суми пені.
За результатами здійсненого
перерахунку суд вважає, що загальна
сума пені складає 2253 грн. 27 коп. з
розрахунку: подвійна облікова ставка
Національного банку України за кожен
день прострочення орендної плати
(Закон України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22 листопада 1996 року, з
наступними змінами); за період 6 місяців
з моменту виникнення заборгованості за
кожний місяць окремо (розрахунок суми
пені, здійснений судом додано до
матеріалів справи).

А, відтак, підлягає до стягнення пеня в
сумі 2253 грн. 27 коп. з відповідача на
користь позивача.

В частині позовних вимог про стягнення
з відповідача 25196 грн. 73 коп. пені слід
відмовити, як необґрунтовано заявлені.

Згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення.

Позивач просить стягнути з відповідача
5700 грн. інфляційних втрат, які
нараховані за період: січень 2013 року -
жовтень 2014 року.

Судом здійснено перерахунок суми
інфляційних втрат. За результатами
здійсненого перерахунку суд вважає, що
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача 5700 грн. інфляційних втрат,
підлягають до задоволення, як
обґрунтовано заявлені, підтверджені
матеріалами справи, не суперечать
чинному законодавству та не оспорені
відповідачем (розрахунок інфляційних
втрат, здійснений судом, додано до
матеріалів справи).

Щодо вимоги позивача про
стягнення з відповідача 5000 грн. витрат
на оплату послуг адвоката, суд вважає,
що останнє підлягає до часткового
задоволення , виходячи при цьому із
наступного.

Статтею 59 Конституції України
гарантується можливість отримання
правової допомоги, що пов'язується з
вільним вибором захисника своїх прав.

Відповідно до статей 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України до складу судових витрат у
господарському судочинстві можуть
включатися витрати на оплату послуг
лише адвоката. Стаття 44 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає відшкодування позивачу сум,
в якості судових витрат, які були
сплачені ним за отримання послуг
адвоката.

Згідно ст. 26 Закону України "Про
адвокатуру та адвокатську діяльність"
передбачено, що адвокатська діяльність
здійснюється на підставі договору про
надання правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи,
правова допомога позивачу у даній
справі надавалася адвокатом ОСОБА_3 на
підставі договору № 39 на адвокатські
послуги від 29.10.2014р.

У відповідності до п. 4.1 р. 4 даного
договору вартість послуг по договору
визначається в книзі обліку і витрат
Виконавця та становить 5000 грн.

Між позивачем та адвокатом ОСОБА_3
складено Акт прийому-здачі виконаних
робіт згідно договору на адвокатські
послуги № 39 від 29 жовтня 2014 року, в
якому зазначено, зокрема, вартість
послуг згідно п. 4.1 договору складає 5000
грн.

Також позивачем до матеріалів справи
подано рахунок № 18 від 04.11.2014 року на
оплату послуг адвоката в сумі 5000 грн.

Однак, позивач в якості доказу оплати
ним послуг адвоката надав платіжну
квитанцію № 11 від 03.12.2014 року про сплату
лише 2000 грн. за надані адвокатські
послуги.

Статеттю 44 ГПК України передбачено, що
до складу судових витрат входить
оплата послуг адвоката. В контексті
цієї норми, судові витрати за участь
адвоката при розгляді справи
підлягають сплаті лише в тому випадку,
якщо вони сплачені адвокату стороною,
котрій такі послуги надавались, та їх
сплата підтверджується відповідними
фінансовими документами (правова
позиція викладена в постанові
Верховного суду України від 01.10.2002 року
за № 30/63).

Відтак, з урахуванням наведеного, суд
вважає, що до стягнення з відповідача в
користь позивача підлягає 2000 грн.
витрат на оплату послуг адвоката в
повернення сплачених витрат. В частині
стягнення 3000 грн. витрат на оплату
послуг адвоката слід відмовити.

Судовий збір підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача в сумі
1071 грн 09 коп в повернення сплачених
судових витрат, згідно ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_2,
АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 на користь Суб`єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1 ,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2:

- 30000 грн. боргу;

- 2253 грн. 27 коп. пені;

- 5700 грн. інфляційних втрат;

- 2000 грн. витрат на оплату послуг
адвоката;

- 1071 грн. 09 коп. судового збору в
повернення сплачених судових витрат.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони у справі,
прокурор, треті особи, особи, які не
брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки мають право
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня підписання рішення,
оформленого відповідно до ст.84 ГПК
України, через місцевий господарський
суд.

Повне рішення складено 08 грудня 2014
року

Суддя
С.О. Хома