номер провадження справи 2/104/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2014
Справа № 908/4765/14

Суддя Мойсеєнко Т.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк", м.
Дніпропетровськ,

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,
смт.Билбасівка, Донецька область,

про стягнення 9481,24 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: Циганкова Т.О.
(довіреність № 3999-О від 03.10.2013р.);

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької
області звернулося Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк "Приватбанк" з позовом про
стягнення з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 заборгованості за договором про
відкриття поточного рахунку б/н від
26.04.2012 р. в розмірі 9481,24 грн., з яких: 3374,69
грн. - заборгованість за кредитом, 3464,68
грн. - заборгованість по процентах за
користування кредитом, 1852,25 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором, 789,62 грн. -
заборгованість з комісії за
користування кредитом.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 526, 527,
530, 610 Цивільного кодексу України,
ст. 193 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 13.11.2014 р.
порушено провадження у справі,
присвоєно справі номер провадження №
2/104/14, призначено розгляд справи на
09.12.2014 р.

У додатково наданих письмових
поясненнях від 09/12.2014 р. позивач
уточнив, що проценти, які пред'явлені у
даному позові, розраховані по ставці 48%
за період з 26.04.2012р. по 23.09.2014 р. в сумі
3464,68 грн. Комісія нарахована відповідно
до п. 3.18.4.4 Умов та Тарифів
обслуговування кредитних лімітів на
поточних рахунках корпоративних
клієнтів по ставці 0,9% за період з 26.04.2012
р. по 23.09.2014 р. в сумі 789,62 грн. Пеня
нарахована в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за період з 29.08.2012
р. по 23.09.2014р. в сумі 1852,25 грн. на
заборгованість по тілу кредиту,
відсотків та комісії.

В судовому засіданні 09.12.2014р. був
присутній лише представник позивача,
за його заявою фіксація судового
процесу технічними засобами не
здійснювалась.

Представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги в повному
обсязі.

Відповідач не направив у судове
засідання свого представника, не
повідомив причин неявки. Про час та
місце розгляду справи відповідач
повідомлявся ухвалою господарського
суду від 13.11.2014 р., яка надсилалась на
адресу відповідачу, зазначену в позові
та в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (АДРЕСА_1, 84170,
індивідуальний податковий номер
НОМЕР_3). Однак поштова установа
повернула зазначену ухвалу на адресу
суду у зв'язку з відсутністю адресата
за вказаною адресою. Згідно витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, до
реєстру внесено записи про припинення
відповідача 10.08.2009 р., а потім про нову
реєстрацію 10.02.2012 р. Станом на 02.12.2014 р.
господарську діяльність відповідача
не припинено, що підтверджується
витягом з реєстру. У суду немає
відомостей про інше місцезнаходження
відповідача.

08.12.2014 р. відповідачу було передано
телефонограму на телефонний номер
НОМЕР_1 з повідомленням про час та місце
судового розгляду, що підтверджується
витягом з журналу реєстрації
телефонограм за № 3/02-17.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається зазначеним особам
за повідомленою ними господарському
суду поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

За таких обставин, враховуючи
положення ст. 64 ГПК України, суд вважає
відповідача таким, що належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи.

Статтею 75 ГПК України передбачено, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Суд дійшов висновку, що наявних у
справі матеріалів достатньо для
прийняття рішення по суті спору і
розгляд справи можливий без
присутності представника відповідача.

В судовому засіданні 09.12.2014 р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, суд встановив наступне.

26.04.2012 р. фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 (відповідач у справі) було
підписано заяву про відкриття
поточного рахунку, відповідно до якого
банком відкрито відповідачу поточний
рахунок НОМЕР_4. Згідно цієї заяви
відповідач приєднався до «Умов та
правил надання банківських послуг»
(далі за текстом-Умови), тарифів
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» (далі -
банк), що розміщені на сайті банку
www.privatbank.ua, які разом із заявою
складають договір банківського
обслуговування від 26.04.2013 р. (далі -
договір) та взяв на себе зобов'язання
виконувати умови договору.

У п. 3.18.1.3 Умов погоджено, що кредит
надається в обмін на зобов'язання
клієнта з повернення кредиту, оплати
відсотків та винагороди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори.

За змістом прав та обов'язків, по яких
сторонами досягнута домовленість,
правовідносини сторін врегульовані
кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Частинами 1, 2 статті 639 Цивільного
кодексу України встановлено, що
договір може бути укладений у будь-якій
формі, якщо вимоги щодо форми договору
не встановлені законом. Якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

У ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України
закріплено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

У п. 3.2.1.7.6 Умов, до яких приєднався
відповідач, закріплено, що під
кредитною угодою розуміється цей
розділ «Умов та правил надання
банківських послуг» разом з угодами на
приєднання клієнта до «Умов та Правил
надання банківських послуг» (або у
формі «Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки» або в формі
авторизації кредитної угоди в системі
клієнт-банк /Інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовою або електронною
інформацією, або в будь-якій іншій
формі) та/або з розрахунковими
документами клієнта на використання
коштів у рамках кредитного ліміту в
межах зазначених у них сум.

Пунктами 3.2.1.1, 3.2.1.1.1 Умов визначено вид
кредиту - «кредитний ліміт на поточний
рахунок» корпоративного клієнту.
Кредитний ліміт на поточний рахунок
(далі - «кредит») надається на
поповнення обігових коштів та
здійснення поточних платежів клієнта в
межах кредитного ліміту (далі -
«ліміт»).

Відповідно до п. 3.2.1.1.5 Умов кредитний
ліміт стосовно до цього розділу «Умов
та правил надання банківських послуг»
являє собою суму грошових коштів, в
межах якої банк здійснює оплату
розрахункових документів клієнта
понад залишок грошових коштів на його
поточному рахунку.

Згідно з п. 3.2.1.1.3 кредит надається в
обмін на зобов'язання клієнта з
повернення кредиту, сплаті відсотків
та винагороди.

Згідно з п. 3.2.1.1.17 Умов при
перерахуванні клієнтом з поточного
рахунку коштів за рахунок кредитного
ліміту на будь-які рахунки,
утримувачами яких є сам власник
поточного рахунку, або будь-які
пластикові картки (за виключенням
зарахувань заробітної плати на
зарплатні картки банку), а також на
погашення будь-яких кредитів, з суми
кожного з проведених в рахунок
кредитного ліміту перерахувань
стягується комісійна винагорода в
розмірі 3% від суми перерахувань.

Також згідно з п. 3.2.1.4.4 Умов клієнт
сплачує банку винагороду за
використання ліміту відповідно до п. п.
3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в
розмірі 0,9% від суми максимального
сальдо кредиту, яке існувало на кінець
банківського дня за попередній місяць,
в порядку, передбаченому Умовами та
правилами надання банківських послуг.

Пунктом 3.2.1.1.11 Умов встановлено, що
періодом безперервного користування
кредитом є період часу, протягом якого
безперервно існувало дебетове сальдо
на поточному рахунку. Початком періоду
безперервного користування кредитом
вважається перший день, починаючи з
якого безперервно існувало дебетове
сальдо на поточному рахунку клієнта
при закритті банківського дня.
Зменшення або збільшення
заборгованості за кредитом в цей
період не впливають на зміну дати
закінчення періоду безперервного
користування кредитом. Датою
закінчення періоду безперервного
користування кредитом вважається день,
по закінченні якого на поточному
рахунку зафіксовано нульове дебетове
сальдо. Період безперервного
користування «кредитним лімітом на
поточному рахунку» - не більше 35 днів.

Для пільгового користування лімітом
(розрахунок відсотків здійснюється за
процентною ставкою в розмірі 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості) клієнт повинен:

- у разі, якщо дебетове сальдо на
поточному рахунку утворилося з 1-го до
20-го (включно) числа поточного місяця,
то обнуління повинно проводитися по
кінцю дня в будь-який з днів по 25-е число
поточного місяця;

- у разі, якщо дебетове сальдо на
поточному рахунку утворилося з 21-го до
кінцевого числа поточного місяця, то
обнуління повинно проводитися по кінцю
дня в будь-який з днів по 25-те число
наступного місяця.

Якщо дебетове сальдо не було обнулено
згідно умов, описаних вище, то з 26 числа
на залишок заборгованості починають
нараховуватися відсотки за
користування кредитом за ставкою 36%
річних.

Згідно з п. 3.2.1.2.2.2 клієнт зобов'язується
сплатити відсотки за весь час
фактичного користування кредитом
згідно з пп. 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3.

Пунктом 3.2.1.4.1 Умов передбачено, що за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку клієнта при закритті
банківського дня клієнт сплачує
відсотки, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від терміну
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).
Порядок розрахунку відсотків:

п. 3.2.1.4.1.1. За період користування
кредитом з моменту виникнення
дебетового сальдо до дати обнуління
дебетового сальдо в одну з дат до 25-го
числа поточного місяця, якщо дебетове
сальдо на поточному рахунку утворилося
з 1-го до 20-го (включно) числа поточного
місяця або до 25-го числа наступного
місяця, якщо дебетове сальдо на
поточному рахунку утворилося з 21-го до
кінцевого числа поточного місяця (далі
- «період, в який дебетове сальдо
підлягає обнулінню»), розрахунок
відсотків проводиться за процентною
ставкою у розмірі 0% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості.

п. 3.2.1.4.1.2. У випадку необнуління
дебетового сальдо в одну із дат
періоду, в якому дебетове сальдо
підлягає обнулінню, на протязі 90 днів з
кінцевої дати періоду, в якому дебетове
сальдо підлягало обнулінню, клієнт
сплачує банку за користування кредитом
відсотки в розмірі 36% річних, починаючи
з останньої дати періоду, в яку
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання клієнта з
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні клієнтом
будь-якого з грошових зобов'язань
клієнт сплачує банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 56%
річних від суми залишку непогашеної
заборгованості.

Пунктом 3.2.1.4.9 Умов передбачено, що
розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту у
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату уплати.

У п. 3.2.1.4.10 Умов також закріплено, що
зобов'язання, при реалізації банком
права на стягнення неустойки,
виконуються в наступній послідовності:
кошти, отримані від клієнта, а також від
інших уповноважених органів/осіб, для
погашення заборгованості, насамперед
направляються для відшкодування
витрат/збитків банку згідно п. п.
3.2.1.2.2.16, 3.2.1.2.3.15, далі для погашення
неустойки згідно розділу 5 цього
розділу «Умов та правил надання
банківських послуг», далі простроченої
винагороди, далі - винагороди, далі -
прострочених відсотків, далі -
відсотків, далі - простроченого
кредиту, далі - кредиту.

Остаточне погашення заборгованості
виконується не пізніше дати, вказаної у
п.3.2.1.1.8. При несплаті винагороди,
відсотків у відповідні їм дати сплати,
вони вважаються простроченими.

26.04.2012 р. на виконання договору
відповідачу було встановлено
кредитний ліміт на поточний рахунок
НОМЕР_4 в розмірі 3600,00 грн., що
підтверджується довідкою ПАТ КБ
«Приватбанк» від 26.04.2012 р. вих.
№08.7.0.0.0/05.

Як вбачається з виписки банку по
рахунку клієнта, у зв'язку з
непогашенням кредиту у встановлений в
договорі строк заборгованість в
розмірі 3374,69 грн. з 28.08.2012 р. була
віднесена банком на прострочку.

Як вказує позивач у письмових
поясненнях, проценти за користування
поточним кредитом сплачені
відповідачем у повному обсязі. За
користування простроченим кредитом за
період з 26.04.2012р. по 23.09.2014 р. банком
нараховані проценти за ставкою 48%
річних, з розрахунку 360 днів у році, в
сумі 3464,68 грн. Фактично, як вбачається з
доданого до позову розрахунку,
проценти розраховані позивачем,
виходячи з 360 днів у році, за період з
29.08.2012 р. по 01.07.2014 р. (672 дні) за ставкою 48%
річних в сумі 3023,72 грн., а за період з
02.07.2014 р. по 23.09.2014 р. (84 дні) за ставкою 56%
річних в сумі 440,96 грн., всього - 3464,68 грн.

Суд зазначає, що відповідно до п. 3.2.1.4.1.2
Умов, які додані до позову, при
порушенні клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань клієнт сплачує
банку відсотки за користування
кредитом у розмірі 56% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості.

Позивачем застосована менша процентна
ставка за користування простроченим
кредитом в період з 29.08.2012 р. по 01.07.2014 р.,
ніж передбачено договором. Враховуючи
викладене, в межах заявлених позовних
вимог суд визнав правомірним
нарахування процентів в сумі 3464,68 грн.

Також банком нарахована комісійна
винагорода за використання ліміту в
розмірі 0,9% від суми максимального
сальдо кредиту, яке існує на кінець
банківського дня за попередній місяць,
за період з 03.09.2012р. по 23.09.2014 р. в
загальній сумі 789,62 грн.

Сума комісії розрахована невірно,
оскільки в грудні 2013 року комісія
нарахована двічі.

За розрахунком суду комісію слід
розраховувати наступним чином: від
суми боргу 3374,69 грн. комісія в розмірі
0,9% складає 30,37 грн., звідси комісія за 25
місяців користування кредитним
лімітом складає 759,25 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Аналогічні
приписи містить стаття 193
Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення умов договору відповідач
не сплачував у встановлені Умовами
строки кредит, проценти за
користування кредитом та комісійну
винагороду, внаслідок чого утворилась
заборгованість за кредитом в розмірі
3374,69 грн., з процентів за користування
кредитом в розмірі 3464,68 грн. та комісії
за користування кредитом в розмірі 759,25
грн.Статтею 33 ГПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідач не надав доказів сплати
заборгованості або обґрунтованих
заперечень проти позову.

За таких обставин позовні вимоги про
стягнення з відповідача
заборгованості за кредитом в сумі 3374,69
грн., процентів за користування
кредитом в сумі 3464,68 грн. та комісії за
користування кредитом в сумі 759,25 грн.
підлягають задоволенню. У стягненні
комісії в сумі 30,37 грн. суд відмовляє.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України
від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Пунктом 3.2.1.4.1.2 Умов передбачено, що у
разі порушення клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань і при реалізації
права банку на встановлення іншого
терміну повернення кредиту,
передбаченого Умовами та правилами
надання банківських послуг, клієнт
сплачує банку пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми залишку
непогашеної заборгованості за кожен
день прострочення, виходячи з 360 днів у
році. Сплата пені здійснюється з дня,
наступного за датою порушення
зобов'язань.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

У п. 3.2.1.5.4 Умов сторони погодили, що
нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань,
передбачений п. 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2,3.2.1.5.3,
здійснюється протягом трьох років з
дня, коли відповідне зобов'язання мало
бути виконано клієнтом.

Як вказує позивач у письмових
поясненнях, позивачем нарахована пеня
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ за період з 29.08.2012 р. по 23.09.2014р. в
загальній сумі 1852,25 грн., яка
складається з пені, нарахованої на
заборгованість по тілу кредиту,
відсоткам та комісії.

Суд перевірив розрахунок пені і дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог про стягнення з відповідача пені
в сумі 1852,25 грн.

Таким чином, позовні вимоги задоволені
судом частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати за розгляд позовної заяви
покладаються на відповідача
пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 84170, індивідуальний
податковий номер НОМЕР_2) на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Приватбанк" (вул.
Набережна Перемоги, буд. 50,
м.Дніпропетровськ, 49094, )
3374,69 грн. (три тисячі триста сімдесят
чотири грн. 69 коп.) - заборгованість за
кредитом, 3464,68 грн. (три тисячі
чотириста шістдесят чотири грн. 68 коп.) -
заборгованість з процентів за
користування кредитом, 759,25 грн. (сімсот
п'ятдесят дев'ять грн. 25 коп.) -
заборгованість з комісії за
користування кредитом, 1852,25 грн. (одна
тисяча вісімсот п'ятдесят дві грн. 25
коп.) - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором та 1821,15 грн.
(одна тисяча вісімсот двадцять одна
грн. 15 коп.) витрат зі сплати судового
збору.

Видати наказ.

В задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Суддя
Т.В.Мойсеєнко

Рішення оформлено та підписано 22.12.2014р.

і набирає законної сили після
закінчення

десятиденного строку з дня його
підписання.