ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2014 р.
Справа № 914/4072/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Моноліт - Еко", м.
Львів,

до відповідача: Дочірнього
підприємства «Львівський облавтодор»
Відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» в особі
філії "Стрийський райавтодор", м. Стрий
Львівської області,

про стягнення заборгованості у сумі 10'
024,77 грн.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Кубара А.

Представники:

від позивача: Данілін С.В.,

від відповідача: не з'явився.

На розгляд господарського суду
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Моноліт - Еко" подано
позов до Дочірнього підприємства
«Львівський облавтодор» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» в особі філії
"Стрийський райавтодор" про стягнення
заборгованості у сумі 10' 024,77 грн.

Ухвалою суду від 18.11.2014р. порушено
провадження у справі, яку призначено до
розгляду на 01.12.2014р. Розгляд справи
відкладався на 15.12.2014р. у зв'язку з
неявкою відповідача.

У судовому засіданні 15.12.2014р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві. Позовні вимоги
обґрунтовуються тим, що відповідач у
порушення умов договору №11/11/14 про
виконання робіт не оплатив вартість
виконаних робіт, внаслідок чого
виникла заборгованість в розмірі 7' 920,00
грн. Крім того, відповідачу нараховано
686,11грн. - 3% річних та 1'418,66 грн. -
інфляційних втрат за виконані роботи.

У судові засідання 01.12.2014 р. та 15.12.2014 р.
представник відповідача не з'явився,
хоча був належно повідомлений про час і
місце проведення судового засідання,
що підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення,
долученими до матеріалів справи, про
причини неявки суд не повідомив, вимог
ухвал суду не виконав, відзиву на
позовну заяву не подав, тому суд вважає
за можливе розглянути справу без
участі представника відповідача та за
відсутності відзиву на позов, в порядку
статті 75 ГПК України, за наявними у
справі доказами.

Розглянувши матеріали справи, повно,
всебічно і об'єктивно з'ясувавши усі
обставини справи в їх сукупності,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, судом встановлено таке.

14.11.2011р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Моноліт - Еко"
(виконавець, позивач у справі) та філією
"Стрийський райавтодор" Дочірнього
підприємства «Львівський облавтодор»
Відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України»
(замовник, відповідач у справі) було
укладено договір про виконання робіт
№11/11/14, відповідно до п.1.1 якого
виконавець приймає на себе
зобов'язання з виконання робіт
замовнику: санітарно-гігієнічні
дослідження з метою атестації робочих
місць за умовами праці.

Загальна вартість робіт (наданих
послуг) за кожним завданням замовника
затверджується додатковою угодою
сторін, враховуючи ціни на кожен
окремий вид робіт, затверджені
прейскурантом цін виконавця згідно
наказу від 01.08.2008 р. (п.2.1 договору).

У п. 2.2 договору сторони визначили, що
оплата робіт згідно цього договору
здійснюється замовником шляхом
перерахування коштів на рахунок
виконавця протягом 3-х робочих днів з
дня підписання акту приймання-передачі
виконаних робіт.

У п.4.1 договору сторони погодили
порядок виконання робіт, який
проводиться на підставі Акту
приймання-передачі виконаних робіт,
підписаного уповноваженими
представниками сторін.

Сторони підписали додаткову угоду №1
від 14.11.2011 р., у якій погодили види робіт
та їх вартість.

13.12.2011 р. сторони підписали акт
приймання-передачі виконаних робіт на
загальну суму 7' 920,00 грн.

Доказів погашення заборгованості
станом на день розгляду справи
відповідачем в суд не надано.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки (ч.1 ст.11 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Між сторонами у справі виникли
зобов'язання на підставі договору
підряду.

У силу статті 610, частини першої статті
612 ЦК України порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Сторонами обумовлено строк оплати
виконаних робіт - три дні з моменту
підписання акту приймання -передачі (п.
2.2 договору).

Якщо договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково
(ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Відповідно до п. 5.2 договору №11/11/14
замовник (відповідач) зобов'язаний
прийняти виконані роботи, а також
своєчасно оплатити виконавцеві
вартість виконаних робіт.

Як свідчать матеріали справи, позивач
виконав обумовлені договором роботи,
проте відповідач не сплатив їх
вартості у визначений договором строк,
тому заявлені позовні вимоги про
стягнення з відповідача 7' 920,00 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки відповідачем порушено умови
договору підряду в частині своєчасної
сплати виконаних робіт, тому вимога
позивача про стягнення 686,11 - 3% річних
та 1' 418,66 грн. є правомірною та підлягає
задоволенню.

Згідно з ст.33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34
ГПК України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч.2 ст.4-3 та ст.33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Відповідно до п.2.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» №18 від 26.12.2011р. якщо
стороною (або іншим учасником судового
процесу) у вирішенні спору не подано
суду в обґрунтування її вимог або
заперечень належні і допустимі докази,
в тому числі на вимогу суду, або якщо
в разі неможливості самостійно надати
докази нею не подавалося клопотання
про витребування їх судом (частина
перша статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з
мотивів неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст.49 ГПК України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав,- на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги є правомірними
та підлягають задоволенню, судовий
збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 193 Господарського кодексу України,
ст.ст.11, 509, 610, 612, 837, 854 Цивільного
кодексу України та ст.ст.3, 12, 33, 34, 44, 49, 75,
82, 84, 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства
«Львівський облавтодор» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» (79053, м. Львів, вул.
Володимира Великого, буд.54,
ідентифікаційний ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Моноліт - Еко" (79034, м.
Львів, вул. Угорська, будинок 14,
ідентифікаційний ) 7' 920,00
грн. - заборгованості, 686,11грн. - 3% річних
та 1'418,66 грн. - інфляційних втрат та 1'
827,00 грн. - сплаченого судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК
України.

У судовому засіданні 15.12.2014р.
судом проголошено вступну та
резолютивну частини рішення, повний
текст складений та підписаний 18.12.2014 р.

Суддя
Яворський Б.І.