ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2014 р.Справа № 916/4469/14

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Князєвої
К.Р.

За участю представників сторін:

Від позивача: Макаренко Н.А. за
довіреністю №24/09-26 від 02.09.2014р.;

Від відповідача: Грищенко С.Д. за
довіреністю від 26.11.2014р.; Некрасов О.В.
за довіреністю від 01.12.2014р.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ"
до приватного підприємства „Транс Ойл"
про визнання договору оренди дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
„Одеська ТЕЦ" (далі по тексту - АТ
„Одеська ТЕЦ") звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом до приватного підприємства
„Транс Ойл" (далі по тексту - ПП „Транс
Ойл") про визнання дійним укладеного
між сторонами по справі договору
оренди № 05/03 від 05.03.2010р. у період з дати
його підписання до теперішнього часу,
про розірвання даного договору та про
зобов'язання відповідача негайно
повернути орендоване майно, розміщене
за адресою: м. Одеса, вул. Церковна, 29 та
вул. Петренко, 2, що перебуває на балансі
та належить позивачу, зокрема
резервуари з трубопроводами обв'язки,
мазутні резервуари та обладнання
мазутного господарства за актом
приймання-передачі.

В обгрунтування заявлених вимог
позивач посилався на той факт, що
сторонами по справі було досягнуто
згоди щодо всіх істотних умов спірного
договору, відбулось його виконання,
проте всупереч вимогам закону сторони
не здійснили його нотаріальне
посвідчення, обов'язкове для такої
категорії правочинів. При цьому, в
частині вимог про розірвання договору
оренди № 05/03 від 05.03.2010р. та
витребування орендованого майна АТ
„Одеська ТЕЦ" посилалось на приписи ст.
651 ЦК України, якою передбачено
розірвання договору у зв'язку із
допущенням однією із сторін істотного
порушення його умов.

Згідно із заявою від 09.12.2014р. позивач
уточнив заявлені позовні вимоги та
просив суд визнати дійсним укладений
між сторонами по справі договір оренди
№ 05/03 від 05.03.2010р. з передбаченої ст. 220
ЦК України підстави. Вказана редакція
позовних вимог є остаточною та була
прийнята до розгляду господарським
судом.

Відповідачем уточнені позовні вимоги
АТ „Одеська ТЕЦ" щодо визнання
спірного договору дійсним були визнані
у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доводи та пояснення
учасників судового процесу, суд
встановив.

05.03.2010р. між відкритим акціонерним
товариством „Одеська ТЕЦ",
найменування якого було змінено на АТ
„Одеська ТЕЦ" на виконання вимог
Закону України „Про акціонерні
товариства", (Орендодавець) та ПП
„Транс-Ойл" (Орендар) було укладено
договір оренди № 05/03, у відповідності
до п.п. 1.1 - 1.3 якого Орендодавець
передає, а Орендар приймає в строкове
платне користування майно, розміщене
за адресою: вул. Церковна, 29 та вул.
Петренко, 2, у місті Одесі, що перебуває
на балансі та належить ВАТ „Одеська
ТЕЦ", зокрема резервуари з
трубопроводами обв'язки, мазутні
резервуари та обладнання мазутного
господарства (Додаток № 1 к договору).
Загальна вартість майна згідно звіту
незалежної оцінки від 21.12.2009р.
становить 5 100 000,00 грн. Повний перелік
майно, що передається за договором
(надалі іменується „Майно") та
визначення його індивідуальних ознак
(найменування, тип та інші
характеристики) зазначаються в додатку
№ 1 до договору, що є його невід'ємною
частиною. Майно передається в оренду з
метою приймання, зберігання та
відвантаження нафтопродуктів та з
іншою метою, що відповідає його
цільовому призначенню.

Підписанням додатку № 1 сторонами було
погоджено, що предметом договору
оренди № 05/03 від 05.03.2010р. є наступне
майно:

А) майно, розташоване за адресою: м.
Одеса, вул. Церковна, 29: 1. Будівля
мазутонасосної, інв. № 16205В; 2. Будівля
протипожежної насосної, інв. № 16205Г; 3.
Склад рідких присадок КТЦ, інв. № 16205Д; 4.
Резервуар для мазуру V-5000, інв. № 16205-1; 5.
Резервуар для мазуру V-5000, інв. № 16205-2; 6.
Конденсатний бак, інв. № 16205-3; 7.
Конденсатний бак, інв. № 16205-4; 8.
Резервуар пож. зап. води, інв. № 16205-5; 9.
Резервуар пож. зап. води, інв. № 16205-6; 10.
Бак тех. води., інв. № 16205-7; 11. Бак тех.
води., інв. № 16205-8; 12. Мазутопроводи
маз.нас., інв. № 16205-Р; 13. Обладнання
мазутонасосної, інв. № 16205-С; 14. Мазутні
підігрівачі, інв. № 16205-Т; 15. Обладнання
пожнасос. маз. нас., інв. № 16205-Ф; 16.
Приміщення арматурного вузла 1, інв. №
16205-Е; 17. Приміщення арматурного вузла 2,
інв. № 16205-Ж; 18. Огорожа резервуарів
мазуту, інв. № 16205-Й; 19. Насос. станція
хозфекальних стіків, інв. № 16205-К; 20.
Очисні спорудження (нефтеловушка), інв.
№ 16205-М; 21. Мазутопровід, інв. № 16205-О;

Б) майно, розташоване за адресою: м.
Одеса, вул. Петренко, 2: 1. Будівля
піноутворювача, інв. № 76.0; 2. Будівля
мазутонасосної, інв. № 75.0; 3. Огорожа
мазутонасосної з воро, інв. № 8051 0; 4.
Будівля станції очистки лівн., інв. № 8052
0; 5. Резервуар мазуту 2000М, інв. № 8056 1; 6.
Резервуар мазуру 2000М, інв. № 8056 2; 7.
Будівля арматур. вузл. перекл, інв. № 8056
А; 8. Будівля арматур. вузл. перекл, інв.
№ 8056 Б; 9. Паромазутопровід, інв. № 11153 0;
10. Огорожа маз. резерв. ел ц, інв. № 8056 В.

Згідно з п.п. 2.1, 3.1 - 3.4 договору оренди №
05/03 від 05.03.2010р. Орендар вступає у
строкове платне користування Майном не
раніше дати підписання сторонами акта
приймання-передачі. Орендна плата
щомісячно становить 51 000,00 грн.
Нарахування ПДВ на суму орендної плати
здійснюється в порядку, передбаченому
чинним законодавством. Орендна плата
за кожний наступний місяць
визначається шляхом коригування
орендної плати за попередній місяць на
індекс інфляції за наступний місяць.
Орендна плата перераховується
Орендодавцю щомісячно не пізніше 25
числа місяця, наступного за звітним, на
поточний рахунок, вказаний у п. 11
договору.

Положеннями п. 10.1 договору оренди № 05/03
від 05.03.2010р. передбачено, що цей договір
було укладено терміном на 29 років, а
саме з 05 березня 2010 року по 05 березня 2038
року включно.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. Законом можуть
бути передбачені особливості
укладення та виконання договору найму
(оренди).

Положеннями ст. 283 ГК України
передбачено, що за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності. У
користування за договором оренди
передається індивідуально визначене
майно виробничо-технічного
призначення (або цілісний майновий
комплекс), що не втрачає у процесі
використання своєї споживчої якості
(неспоживна річ). До відносин оренди
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 760 ЦК України предметом
договору найму може бути річ, яка
визначена індивідуальними ознаками і
яка зберігає свій первісний вигляд при
неодноразовому використанні
(неспоживна річ). Особливості найму
окремих видів майна встановлюються цим
Кодексом та іншим законом.

При цьому, ст. 793 ЦК України передбачено,
що договір найму будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини) укладається у письмовій формі.
Договір найму будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини) строком на три роки і більше
підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин
має вчинятися у формі, встановленій
законом. Положеннями ч. 1 ст. 209 ЦК
України передбачено, що правочин, який
вчинений у письмовій формі, підлягає
нотаріальному посвідченню лише у
випадках, встановлених законом або
домовленістю сторін.

В той же час, частиною 1 ст. 220 ЦК України
встановлено, що у разі недодержання
сторонами вимоги закону про
нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

За таких обставин, приймаючи до уваги,
що предметом укладеного між сторонами
договір оренди № 05/03 від 05.03.2010р. є низки
об'єктів нерухомості, а також
враховуючи, що дану угоду було укладено
терміном на 29 років, що значно
перевищує визначений ст. 793 ЦК України
строк, на який дозволяється укладати
договори оренди будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини) в простій письмовій формі,
господарський суд доходить висновку,
що спірний договір належало вчиняти в
нотаріальній формі, яка сторонами
дотримана не була. Таким чином, з огляду
на приписи ч. 1 ст. 220 ЦК України спірний
договір є нікчемним в силу закону.

Згідно з ч.2 ст. 220 ЦК України якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

У п. 3.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України „Про
деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними"
від 29.05.2013р. № 11 (з наступними змінами та
доповненнями) зазначено наступне.
Нотаріальне посвідчення правочинів
(договорів) є обов'язковим лише у
передбачених законом випадках або коли
сторони домовилися про нотаріальне
посвідчення договору (частина четверта
статті 639 ЦК України). Зокрема, вимоги
щодо обов'язкового нотаріального
посвідчення правочину встановлено для
довіреності, що видається у порядку
передоручення, договору іпотеки,
договору купівлі-продажу об'єкта
приватизації державного майна,
договору найму транспортного засобу за
участю фізичної особи тощо; при цьому,
однак, слід мати на увазі, що такого
посвідчення не потребує договір,
укладений за участю громадянина, який
набув статусу суб'єкта підприємницької
діяльності.

У зв'язку з недодержанням вимоги щодо
нотаріального посвідчення правочинів
нікчемними є лише такі правочини, які
відповідно до чинного законодавства
підлягають обов'язковому
нотаріальному посвідченню чи такі,
умовами яких передбачено обов'язкове
нотаріальне посвідчення.

У вирішенні спорів, пов'язаних з
визнанням правочинів, які підлягали
нотаріальному посвідченню, дійсними
(статті 219, 220 ЦК України), господарські
суди повинні з'ясувати: чи підлягав
відповідний правочин нотаріальному
посвідченню, з яких причин його не було
нотаріально посвідчено та чи втрачена
можливість такого посвідчення, а також
чи не суперечить зміст правочину
вимогам закону, оскільки в такому разі
позов не може бути задоволений.

Правочини можуть визнаватися дійсними
виключно з підстав, визначених
частиною другою статті 219 і частиною
другою статті 220 ЦК України. Вимоги про
визнання дійсними правочинів з інших
підстав задоволенню не підлягають з
огляду на невідповідність таких вимог
установленим законом способам захисту
прав та законних інтересів (частина
друга статті 16 ЦК України, частина
друга статті 20 ГК України).

З огляду на викладене, при вирішенні
даного спору господарський суд вважає
за необхідне дослідити наявність
визначених у ст. 220 ЦК України обставин,
з якими закон пов'язує можливість
визнання дійсним нікчемного правочину,
а саме: 1) чи домовились сторони
спірного договору щодо його істотних
умов, досягнення згоди щодо яких є
обов'язковим в силу закону; 2) чи
відбулось повне або часткове виконання
договору; 3) наявність факту ухилення
однієї із сторін від нотаріального
посвідчення цієї угоди. Крім того,
необхідним є надання в цілому правової
оцінки законності спірного договору на
предмет відсутності у ньому інших
дефектів, крім дефекту форми вчинення
правочину.

Частинами 1 -3 ст. 180 ГК України
передбачено, що зміст господарського
договору становлять умови договору,
визначені угодою його сторін,
спрямованою на встановлення, зміну або
припинення господарських зобов'язань,
як погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства.
Господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Відповідно до ст. 284 ГК України
істотними умовами договору оренди є:
об'єкт оренди (склад і вартість майна з
урахуванням її індексації); строк, на
який укладається договір оренди;
орендна плата з урахуванням її
індексації; порядок використання
амортизаційних відрахувань;
відновлення орендованого майна та
умови його повернення або викупу.

Перевіривши умови договору оренди №
05/03 від 05.03.2010р., господарський суд
доходить висновку, що сторонами по
справі було досягнуто згоду щодо всіх
істотних умов, досягнення згоди щодо
яких є обов'язковим для правовідносин
оренди, а саме: 1) сторонами по справі
визначено об'єкт оренди та його
ідентифікуючі ознаки, визначено
вартість майна (п. 1.1 - 1.4, додаток № 1); 2)
сторонами погоджено строк, на який
укладається договір (п. 10.1); 3) сторонами
погоджено ціну договору у вигляді
орендної плати, визначено строки її
індексації та внесення (п.п. 3.1-3.5); 4)
сторонами погоджено використання
амортизаційних відрахувань (п. 4.1); 5)
сторонами погоджено умови передання та
повернення майна (п.п. 2.1 - 2.6).

Згідно з ч. 1 ст. 795 ЦК України передання
наймачеві будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини) оформляється відповідним
документом (актом), який підписується
сторонами договору. З цього моменту
починається обчислення строку
договору найму, якщо інше не
встановлено договором.

Як свідчать матеріали справи,
відповідно до акту приймання-передачі
від 05.03.2010р. позивачем було передано, а
ПП „Транс-Ойл" було прийнято в строкове
користування майно, яке є предметом
укладеного між сторонами по справі
договору оренди № 05/03 від 05.03.2010р. В
свою чергу, відповідач виконував свої
обов'язки щодо внесення орендної плати,
що сторонами по справі не
заперечується. Таким чином, спірний
договір є таким, що в повному обсязі
виконується сторонами на час вирішення
даного спору.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач двічі звертався до позивача
із листами від 10.03.2010р. № 28 (вручений
12.03.2010р.) та від 17.11.2010р. за № 96 (вручений
18.11.2010р.) із пропозицією щодо
нотаріального посвідчення договору
оренди № 05/03 від 05.03.2010р. через
імперативність норм ст. 793 ЦК України
щодо форми цього правочину, проте ці
звернення були залишені АТ „Одеська
ТЕЦ" без відповіді та виконання. В той
же час, за поясненнями позивача, у АТ
„Одеська ТЕЦ" були відсутні необхідні
кошти для розрахунків за нотаріальне
посвідчення спірного правочину, в
результаті чого, останній так і не було
посвідчено нотаріально.

За переконанням суду, наведені
обставини свідчать про ухилення
позивача від обов'язкового в силу
закону нотаріального посвідчення
спірного договору, незважаючи на
відповідні наміри ПП „Транс-Ойл".

Всі вищевикладені обставини свідчать
про те, що між сторонами по справі було
досягнуто згоди щодо усіх істотних
умов спірного договору, сторонами
відбувається його повне виконання та
позивач, всупереч положенням ст. 793 ЦК
України, ухилився від нотаріального
посвідчення цього правочину. При цьому,
господарський суд зазначає, що зміст
договору оренди № 05/03 від 05.03.2010р. в
цілому відповідає положенням закону та
не порушує прав третіх осіб. Наведені
обставини в сукупності є достатніми
для визнання цього правочину дійсним в
передбаченому ст. 220 ЦК України порядку.

Таким чином, керуючись ст. 220 ЦК України
суд доходить висновку про необхідність
визнання дійсним договору оренди № 05/03
від 05.03.2010р., укладеного між сторонами
по справі, що має наслідком задоволення
заявлених позовних вимог у повному
обсязі.

Підсумовуючи все наведене вище,
відповідно до ст.ст. 203, 209, 220, 759, 760, 793, 795
ЦК України, ст.ст. 180, 283, 284 ГК України
позов підлягає задоволенню шляхом
визнання дійсним договору оренди № 05/03
від 05.03.2010р., укладеного між відкритим
акціонерним товариством „Одеська ТЕЦ"
та ПП „Транс-Ойл".

Судові витрати зі сплати судового
збору за розгляд позовних вимог про
визнання договору дійсним відповідно
до ст. 49 ГПК України покладаються на
позивача, оскільки даний спір виник
внаслідок його неправильних дій, які
укладались в ухиленні від
нотаріального посвідчення спірного
договору.

Керуючись ст.ст. 203, 209, 220, 759, 760, 793, 795 ЦК
України, ст.ст. 180, 283, 284 ГК України, ст.ст.
32, 33, 43, 44, 49, 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати дійсним договір оренди
№ 05/03 від 05.03.2010р., укладений між
відкритим акціонерним товариством
„Одеська ТЕЦ" та приватним
підприємством „Транс-Ойл".

Рішення набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 85 ГПК
України.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили. Апеляційна
скарга подається на рішення місцевого
господарського суду протягом десяти
днів з дня його оголошення місцевим
господарським судом. У разі якщо в
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення, зазначений строк обчислюється
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 16.12.2014р.

Суддя
С.П.
Желєзна