Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
тел. (0412) 48-16-20,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "12" грудня 2014 р.
Справа № 906/1307/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Лозинської І.В.

при секретарі Поливко М.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (м. Коростишів)

до Індивідуального підприємця (ІП)
ОСОБА_2 (Республіка Білорусь, м.
Могильов)

про стягнення 148416,61 грн.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (м.
Коростишів) подав до господарського
суду Житомирської області позов про
стягнення з індивідуального
підприємця ОСОБА_2 (Республіка
Білорусь, м. Могильов) 11461,45 доларів США,
що станом на 30.07.2014 еквівалентно 137573,94
грн.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем умов зовнішньо
- економічного Договору купівлі -
продажу № 1 від 05.04.2014 в частині оплати
поставленого товару на вище вказану
суму.

Ухвалою від 02.10.2014 господарський суд
прийняв позовну заяву, порушив
провадження у справі та призначив
засідання суду.

20.11.2014 до господарського суду надійшло
уточнення до позовної заяви від 17.11.2014,
згідно з яким позивач збільшив суму
гривневого еквіваленту ціни позову,
вираженої у валюті платежу по Договору,
здійснивши її перерахунок станом на
30.09.2014 (дату подання позовної заяви до
суду) за курсом долара за 100 одиниць
валюти у розмірі 1294,92 грн., у зв'язку з
чим сума позову склала 11461,45 доларів
США, що еквівалентно 148416,61 грн. (а. с. 32,
33).

Ухвалою від 20.11.2014 господарський суд за
клопотанням продовжив термін
вирішення спору до 15.12.2014 р.; прийняв
уточнення позивача стосовно заявлених
позовних вимог, розгляд справи відклав;
зобов'язав сторони надати необхідні
документи.

Згідно з ухвалою від 05.12.2014
господарський суд розгляд справи
відклав, зобов'язав сторони виконати
вимоги резолютивної частини ухвали.

11.12.2014 до суду від позивача надійшло
клопотання про долучення до матеріалів
справи акту звіряння взаємних
розрахунків станом на 04.12.2014, докази
вручення цього акту відповідачу та
копія витягу з Інтернет - сайту щодо
курсу валют НБУ станом на 04.12.2014 (а. с. 68 -
72).

В судовому засіданні 05.12.2014 позивач
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві та письмових поясненнях від
17.11.2014 (а. с. 37, 38), з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог від 17.11.2014;
повідомив, що заборгованість
відповідача за поставлений товар не
змінилась і станом на день розгляду
справи склала 11461,45 доларів США, що
еквівалентно 148416,61 грн., на
підтвердження чого надав банківський
лист від 04.12.2014 № 42128 (а. с. 53).

Відповідач в засідання суду не прибув,
свого представника не направив, про
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час і місце розгляду справи
повідомлявся вчасно та належним чином,
про що свідчить Реєстр Ф103 на відправку
простої кореспонденції за 05.12.2014 (а. с. 73
- 76).

Враховуючи те, що явка представників
сторін в засідання суду обов'язковою не
визнавалась, надання письмового
відзиву відповідно до вимог статті 59
ГПК України є правом відповідача, а не
його обов'язком, господарський суд
вважає, що неявка сторін повідомлених
належним чином, не перешкоджає
розгляду справи за наявними
матеріалами відповідно до статті 75 ГПК
України.

Дослідивши матеріали справи,
господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

05.04.2014 між Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 (продавець/позивач) та
індивідуальним підприємцем ОСОБА_2
(покупець/відповідач) було укладено
зовнішньо - економічний Договір
купівлі - продажу № 1 на поставку
виробів із природного каменю (далі -
Договір, а. с. 11 - 13).

Позивачем у справі є фізична особа -
підприємець, яка створена за
законодавством України, а відповідачем
- індивідуальний підприємець,
створений відповідно до законодавства
Республіки Білорусь.

Відповідно до статті 123 ГПК України,
іноземні суб'єкти господарювання мають
такі самі процесуальні права і
обов'язки, що і суб'єкти господарювання
України, крім винятків, встановлених
законом або міжнародним договором,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 124 ГПК України,
підсудність справ за участю іноземних
суб'єктів господарювання визначається
цим Кодексом, законом або міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 5
Закону України "Про міжнародне
приватне право", у випадках,
передбачених законом, учасники
(учасник) правовідносин можуть
самостійно здійснювати вибір права, що
підлягає застосуванню до змісту
правових відносин. Вибір права згідно з
частиною першою цієї статті має бути
явно вираженим або прямо випливати з
дій сторін правочину, умов правочину чи
обставин справи, які розглядаються в їх
сукупності, якщо інше не передбачено
законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 76 Закону
України "Про міжнародне приватне право"
передбачено, що суди можуть приймати до
свого провадження і розглядати
будь-які справи з іноземним елементом у
випадку якщо сторони передбачили своєю
угодою підсудність справи з іноземним
елементом судам України, крім випадків,
передбачених у статті 77 цього Закону.

Згідно з пунктами 9.1, 9.2 Договору
сторони погодили, що всі спори та
розбіжності, які будуть виникати по
цьому Договору чи у зв'язку з ним
повинні вирішуватися сторонами шляхом
переговорів. У випадку недосягнення
згоди, спори належить розглядати
державним арбітражним судом в країні
"Продавця" згідно із законодавством
України.

Враховуючи умови укладеного між
сторонами Договору та положення вище
зазначених законів, суд вважає, що
даний спір є підвідомчим та підсудним
господарському суду Житомирської
області.

Відповідно до пункту 1.1 укладеного між
сторонами Договору, продавець
зобов'язується поставити покупцю на
умовах, які викладені в цьому договорі,
специфікації і рахунку-фактурі до
нього, вироби із природного каменю
(деталі пам'ятників, плита), які
знаходяться в Житомирській області,
220,00 м2, в іншому місці знаходження
України, в подальшому "товар", окремими
партіями поставок у відповідності зі
специфікаціями і рахунками - фактурами
до договору, які є невід'ємними його
частинами, а покупець зобов'язується
оплатити і прийняти товар у кількості,
по ціні і асортименті відповідно до
рахунку-фактури і специфікації.

Згідно з пунктом 2.1 Договору,
орієнтовна вартість Договору складає
11500,00 дол. США.

Відповідно до пункту 2.2 Договору,
специфікація, ціни і об'єм поставок
товару, умови поставки, а також
загальна вартість кожної партії
узгоджується і фіксується в
рахунку-фактурі до цього договору. Ціна
на товар, що поставляється, включає
розходи на митне оформлення в країні
вивозу, вартість упаковки, всі витрати
по перевірці і підготовці товару,
вантажні витрати і інші витрати
продавця. Умови поставки узгоджуються
і фіксуються в рахунку-фактурі.

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили,
що базис поставки - СРТ м. Могильов,
Республіка Білорусь.

Вантажоодержувачем товару є
індивідуальний підприємець ОСОБА_2 (п.
3.4 Договору).

Поставки товару по даному Договору
здійснюється в строк узгоджений між
покупцем і продавцем та зафіксований в
додатках до цього договору, які є його
невід'ємною частиною. Поставка
здійснюється на суму, що вказана в
додатках. Кінцевий термін поставки
товару 31.12.2014 (п. 3.2).

На кожну партію товару, що
поставляється, продавець забезпечує
повне оформлення всіх документів, що
пов'язані з вивозом товару: сертифікат
походження товару (СТ-1), гомологічний
висновок (п. 4.3 Договору).

В Розділі 5 Договору сторони визначили
загальний порядок розрахунків за
отриманий товар, відповідно до якого:

- валюта платежу - долари США;

- форма оплати - безготівковий
розрахунок банківським переводом на
рахунок, який буде зазначений
продавцем чи шляхом внесення
готівкових коштів на валютний рахунок
продавця;

- порядок розрахунків: 180 банківських
днів з моменту поставки товару.

Як вбачається з пояснень позивача та
підтверджується матеріалами справи, з
метою належного виконання умов
Договору в частині поставки товару,
позивачем за рахунком - фактурою № 1 від
05.0.2014 у відповідності до Специфікації
№ 1 від 05.04.2014 (а. с. 14,15) було поставлено
на адресу відповідача продукції на
загальну суму 11461,45 доларів США, доказом
чого є міжнародні товаро - транспортні
накладні (CMR) № 0631408 від 14.04.2014 (а. с. 46, 47)
та вантажно-митні декларації (а. с.17 - 20).

Згідно з пунктом 4.3 Договору, кожна
партія товару була укомплектована
продавцем пакетом супроводжувальних
документів, серед яких: висновки
Державного гемологічного центу
України № 150414-Д від 09.04.2014, № 150414-а-Д від
09.04.2014 за результатами експертизи й
оцінки дорогоцінних каменів,
дорогоцінних каменів органогенного
утворення, напівдорогоцінних і
декоративних каменів у сировині та
виробах, колекцій мінералів, гірських
порід, мінеральних речовин, а також
культурних цінностей; Упаковочний лист
№ 1 від 11.04.2014; Сертифікати про
походження товару (Ф. СТ-1) від 11.04.2014,
16.04.2014 (а. с. 56 - 65).

Факт отримання товару підтверджено
печаткою та підписом (ПІ) ОСОБА_2, що
міститься в графі 24 екземпляру
примірника відповідача міжнародної
товаро -транспортної накладної (CMR) №
0631408 від 14.04.2014 (а. с. 47).

При цьому, з пояснень позивача (а. с. 37, 38)
вбачається, що при зазначенні
найменування вантажу належного до
перевезення, в CMR № 0631408 від 14.04.2014 було
зроблено технічну помилку, а саме: не
зазначено про плитку термооброблену
окантовану з граніту Капустянського
родовища товщиною 5 см, загальною
площею 7,83 м2 (20 шт.), переміщення якої на
територію Республіки Білорусь
підтверджується вантажно-митними
деклараціями та щодо поставки якої
сторони зазначили в рахунку -фактурі та
Специфікації № 1 від 05.04.2014 до зовнішньо
- економічного Договору купівлі -
продажу № 1 на поставку виробів із
природного каменю від 05.04.2014.

Слід зазначити, що помилка
аналогічного змісту міститься також в
ТИР-карнеті UX 74676631 (митному документі
міжнародних автомобільних товарних
перевезеннях по певним автошляхах
Європи) (а. с. 16).

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Пунктом 5.2 Договору передбачено
обов'язок покупця розрахуватися за
отриманий товар протягом 180
банківських днів з моменту поставки
товару.

Як вбачається з примірника для
одержувача міжнародної товаро -
транспортної накладної (CMR) № 0631408 від
14.04.2014 (а. с. 47), товар разом з
супроводжувальними документами
пройшов оформлення на Могильовській
митниці Республіки Білорусь та був
отриманий відповідачем 16.04.2014, що
підтверджується штампом митниці та
відміткою ОСОБА_2

Однак відповідач не надав
господарському суду доказів виконання
своїх зобов'язань щодо здійснення
розрахунків за отриманий товар у
встановлений в Договорі строк, у
зв'язку з чим виникла заборгованість
перед позивачем на суму 11461,45 доларів
США.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається.

При цьому, слід зазначити, що у
відповідності до частин 1, 2 статті 533
Цивільного кодексу України, грошове
зобов'язання має бути виконане у
гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

За пунктом 1 частини 1 статті 55
Господарського процесуального кодексу
України, ціна позову визначається у
позовах про стягнення іноземної
валюти - в іноземній валюті та у
карбованцях відповідно до офіційного
курсу, встановленого Національним
банком України на день подання позову.

За даними Національного банку України
станом на 30.09.2014 офіційний курс гривні
до іноземної валюти (100 доларів США)
складав 1294.9185.

Виходячи з вище наведеного та
здійснивши перерахунок заборгованості
відповідно до офіційного курсу,
встановленого Національним банком
України на день подання позову,
виходячи з дати, зазначеної на штампі
суду, що міститься на першому аркуші
позовної заяви - 30.09.2014 (а. с. 2),
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги в частині стягнення
основного боргу заявлені обґрунтовано,
підтверджені матеріалами справи та
підлягають задоволенню на суму 11461,45
доларів США, що еквівалентно 148416,61 грн.
(11461,45 х 12,9492).

У зв'язку із задоволенням позову,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 69, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Індивідуального
підприємця (ІП) ОСОБА_2 (212026, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на
користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (12501, АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1): 11461,45 доларів США, що
еквівалентно 148416,61 грн. та 2968,33 грн.
судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 15.12.14

Суддя
Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - ОСОБА_2 - 212026, АДРЕСА_1 (реком.)