ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" грудня 2014 р.Справа № 916/4281/14

Позивач: Роздільнянська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міністерства
доходів в Одеській області

Відповідач: товариство з додатковою
відповідальністю "Затишанське
хлібоприймальне підприємство"

За участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Управління державної
казначейської служби України у
Фрунзівскому районі Одеської області

про стягнення

Суддя Цісельський О.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Копанський С. А. -
довіреність від 24.04.2012р.

від відповідача: не з'явився

від 3 особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Роздільнянська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міністерства
доходів в Одеській області (надалі -
ДПІ), звернувся до господарського суду
Одеської області із позовом до
товариства з додатковою
відповідальністю "Затишанське
хлібоприймальне підприємство" (далі по
тексту - КХП), в якому просить стягнути з
відповідача заборгованість в сумі 72213
грн. по поверненню позички за
постановою КМ України від 11.09 .1997р. №
1003"Про фінансову допомогу та
проведення комплексу робіт в
осінньо-зимовий період 1997/98року" та
заборгованість по пені в сумі 122178 грн.
по поверненню позички за постановою КМ
України від 11.09 .1997р. № 1003"Про фінансову
допомогу та проведення комплексу робіт
в осінньо-зимовий період 1997/98року".

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 27.10.2014р. позовну заяву (вх.№
4382/14) прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі № 916/4281/14, та
розгляд справи призначено в засіданні
суду.

Для повноти та всебічності розгляду
справи до участі у справі в якості
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
судом було залучено Управління
державної казначейської служби
України у Фрунзівскому районі Одеської
області (надалі - Держказначейство).

Представник позивача позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, з підстав,
викладених у письмових поясненнях,
просить суд їх задовольнити.

Відповідач - КХП, про час та місце
судових засідань повідомлявся
своєчасно за юридичною адресою,
зазначеною у Витязі з ЄДРЮОтаФОП, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи рекомендованими повідомленнями
про вручення поштового відправлення,
проте його представник в судові
засідання не прибув, про поважність
неявки суд не повідомив, своїм правом
на захист не скористалися.

Третя особа - Держказначейство, про час
та місце судових засідань
повідомлялося своєчасно, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи рекомендованими повідомленнями
про вручення поштового відправлення,
проте його представник в судове
засідання, що відбулося 1.12.2014р. об
11год.20хв. не прибув, про поважність
неявки суд не повідомив, як вбачається
із наданих суду письмових пояснень,
позов ДПІ підтримує.

Згідно п. 4 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
02.06.2006р. № 01-81228 та п.11 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 15.03.2007р. №01-8123 до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій, тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи. В процесі розгляду
справи представниками сторін надані
додаткові матеріали, які оглянути
судом та залучені до матеріалів справи.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму
ВГСУ України № 18 від 26.12.2011р., зокрема, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Справа розглядається в порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України, за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 ГПК України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши в відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача, суд
встановив:

11.09.1997р. Кабінетом Міністрів України
була прийнята Постанова №1003 "Про
фінансову допомогу та проведення
комплексу робіт в осінньо-зимовий
період 1997/98 року" відповідно до якої на
фінансування заходів з підготовки до
роботи в осінньо-зимовий період 1997/98
року, забезпечення збирання та
збереження врожаю 1997 року, інші
невідкладні потреби Раді міністрів
Автономної Республіки Крим, обласним
державним адміністраціям цільовим
призначенням для
сільськогосподарських
товаровиробників було виділено 60 млн.
гривень (на умовах повернення їх до 1
жовтня 1998 р.) за розподілом згідно з
додатком. Міністерство фінансів було
зобов'язано профінансувати зазначені
витрати за рахунок резервного фонду
Кабінету Міністрів України через
органи Головного управління
Державного казначейства на підставі
укладених з ними угод. Міністерство
агропромислового комплексу,
Міністерство фінансів у двотижневий
термін розробити умови надання та
повернення зазначених коштів.

На виконання зазначеної Постанови КМУ
між відділенням Держказначейства
України у Фрунзівскому районі Одеської
області та підприємствами
сільськогосподарських
товаровиробників були укладені
договори про надання фінансової
допомоги на проведення комплексу робіт
в осінньо-зимовий період 1997/98 років.

Так відповідно до розпорядження
Фрунзівської РДА № 321р від 30.09.1997р. були
укладені однотипні договори із
наступними сільськогосподарськими
підприємствами та отримана позичка у
сумі: КСП "Правда" - 5500 грн., КСП "Нива" - 1000
грн., КСП "Войнічевське" - 2700 грн., КСП
"Україна" - 10000 грн., КСП "Світанок" - 8000
грн., АП "Дружба" - 1700 грн., КСП ім.
Котовського - 2700 грн., КСП ім. Фрунзе - 8500
грн., КСП ім. Шевченко - 2700 грн., КСП
"Прогрес" - 2800грн., КСП "Росі" - 1800 грн., КСП
"Новий шлях" - 2700 грн., КСП "Аванггард" - 9000
грн., КСП "Перемога" - 4000 грн., АФ
"Радіалка" -2700 грн., КСП "Першотравневе" -
6000 грн., ФГ "Граніт" - 10000 грн., ФГ "Ольга" -
8000 грн, ФГ "Роксолана" - 4000 грн. та КСП
"Маяк» - 4000 грн. на загальну суму 97800 грн.

Як зазначено у п.1.1. цих договорів
Відділення Держказначейства надає
сільськогосподарському
товаровиробнику фінансову допомогу (у
визначеній розпорядженням
Фрунзівської РДА № 321р від 30.09.1997р. сумі
) для проведення комплексу робіт в
осінньо-зимовий період 1997/98 року на
умовах повернення до 01.10.2009р.

Відповідно до п.2.1. договорів
передбачено, що сільськогосподарське
підприємство зобов'язується
забезпечити повне повернення
фінансової допомоги в сумі тис. грн. з
укладеним договором, але не пізніше
01.10.1998р.

Пунктом 3.2. договорів встановлено, що
при відсутності коштів
сільськогосподарське підприємство
(фермерське господарство) повертає
фінансову допомогу продовольчим
зерном до 01.09.1998р. в кількості, що
відповідає сумі отриманої фінансової
допомоги за цінами, що складуться на
біржових торгах України за спотовими
контрактами шляхом закладання його на
підприємствах ДАК "Хліб України" для
державних потреб.

За умовами п.5.1. договорів передбачено,
що при невиконанні
сільськогосподарським
товаровиробником умов договору,
зазначених у п.3.1. відділення
Держказначейства має право
безспірного стягнення з нього
заборгованості по виданій позичці.

Відповідно до довідки Роздільнянської
ОДПІ в Одеській області (а.с18), станом на
04.08.2014р. ТДВ «Затишанське ХПП» має
заборгованість перед бюджетом в сумі 194
391,00 грн. згідно подання Управління
Державної казначейської служби
України у Фрунзівському районі
Одеської області №22 від 03.04.2014р.,
подання Управління Державної
казначейської служби України у
Фрунзівському районі Одеської області
№23 від 03.04.2014р. та подання Управління
Державної казначейської служби
України у Фрунзівському районі
Одеської області №64 від 07.12.2012р.

Як зазначає представник позивача
заборгованість з повернення позичок за
постановою КМ України від 11.09.1997р. №1003
виникла з:

- договору №8 від 02.10.1997р. по КСП
"Світанок" - залишок боргу складає 7361,00
грн.;

- договору №6 від 01.10.1997р. по КСП
"Україна" - залишок боргу складає 9165,00
грн.;

- договору №4 від 30.09.1997р. по КСП
"Першотравневе" - залишок боргу складає
6032 грн.;

- договору №13 від 14.10.1997р. по КСП "Новий
Шлях" - залишок боргу складає 2502,00 грн.;

- договору №1 від 30.09.1997р. по КСП
"Авангард" - залишок боргу складає 8999,00
грн.;

- договору №2 від 30.09.1997р. по ФГ "Граніт"
залишок боргу складає 9165,00 грн.;

- договору №3 від 30.09.1997р. по ФГ "Ольга"
залишок боргу складає 7332,00 грн.;

- договору №5 від 30.09.1997р. по ФГ
"Роксолана" залишок боргу складає 3666,00
грн.;

- договору №9 від 20.10.1997р. по КСП "Маяк"
залишок боргу складає 3695,00 грн.;

- договору №10 від 20.10.1997р. по КСП "Нива"
залишок боргу складає 946,00 грн.;

- договору №7 від 06.10.1997р. по КСП ім.
Фрунзе залишок боргу складає 7820,00 грн.;

- договору №14 від 15.10.1997р. по КСП "Правда"
залишок боргу складає 5530,00 грн.

Відповідно до Постанови КМУ №174 від
02.03.2011р. у зв'язку із несвоєчасною
сплатою суми бюджетної позички за
фінансовою допомогою, наданою на
проведення комплексу
сільськогосподарських робіт у 1997 - 1998
років сільськогосподарським
товаровиробникам відповідно постанови
КМУ від 11.09.1997р. №1003 Управлінням
Державної казначейської служби
України у Фрунзівському районі
Одеської області було нарахована
відповідачу пеня в сумі 122 178 грн.

Роздільнянською ОДПІ в Одеській
області були вжиті заходи щодо
погашення суми боргу, а саме 30.09.2013р.
відповідачу було направлено поштою
податкову вимогу від 25.09.2013р. №21.

Позивач, виходячи з того, що відповідно
до п.41.1 ст.41 Податкового кодексу
України - контролюючими органами є
органи доходів і зборів - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування єдиної державної
податкової, державної митної політики
в частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів та реалізує
державну податкову, державну митну
політику, забезпечує формування та
реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також: законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи та щодо податків,
які справляються до бюджетів та
державних цільових фондів, контроль за
дотриманням якого покладається на
контролюючі органи, тобто
Роздільнянська ОДПІ ГУ Міндоходів в
Одеській області є органом
повноваженим державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах, а також враховуючи те,
що несплата ТДВ "Затишанське ХПП" боргу
призводить до ненадходження належних
коштів до бюджету, чим порушуються
інтереси держави звернувся з
відповідним позовом до господарського
суду Одеської області.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи,
проаналізувавши наявні у справі докази
у сукупності та надавши їм відповідну
правову оцінку, суд дійшов наступних
висновків:

Відповідно до ч.1 ст.1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: 1) договори та
інші правочини; 4) інші юридичні факти.
Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства. У випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства, цивільні права та
обов'язки виникають безпосередньо з
актів органів державної влади, органів
влади Автономної Республіки Крим або
органів місцевого самоврядування

Стаття 13 ЦК України встановлює, що
цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства. При
здійсненні своїх прав особа
зобов'язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб,
завдати шкоди довкіллю або культурній
спадщині. Не допускаються дії особи, що
вчиняються з наміром завдати шкоди
іншій особі, а також зловживання правом
в інших формах. При здійсненні
цивільних прав особа повинна
додержуватися моральних засад
суспільства. Не допускаються
використання цивільних прав з метою
неправомірного обмеження конкуренції,
зловживання монопольним становищем на
ринку, а також недобросовісна
конкуренція. У разі недодержання
особою при здійсненні своїх прав вимог,
які встановлені частинами другою -
п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати
її припинити зловживання своїми
правами, а також застосувати інші
наслідки, встановлені законом.

Стаття 15 ЦК України встановлює, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до приписів ст. 16. ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом. Суд може відмовити у
захисті цивільного права та інтересу
особи в разі порушення нею положень
частин другої - п'ятої статті 13 цього
Кодексу.

Як встановлено судом, підставою для
звернення позивача до господарського
суду Одеської області стало те, що
відповідно до довідки,виданої самим
позивачем (а.с18) за відповідачем
рахується заборгованість за
договорами про надання фінансової
допомоги на проведення комплексу робіт
в осінньо-зимовий період 1997/98 років, які
були укладені між Управлінням
державної казначейської служби
України у Фрунзівскому районі Одеської
області та підприємствами
сільськогосподарських
товаровиробників у 1997році.

З приводу цього суд вважає за доцільне
зазначити наступне.

Відповідно до ст.175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певні дії (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. При цьому,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому
числі із договору.

Як встановлено судом за своєю правовою
природою договори про надання
фінансової допомоги є договорами
позики.

Стаття 1046 ЦК України встановлює, що за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.
2. Позика, надана за договором
безпроцентної позики, може бути
повернена позичальником достроково,
якщо інше не встановлено договором. 3.
Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Позивач в якості підстав стягнення з
відповідача суми боргу за договорами
позики та пені посилається на
наявність у відповідача боргу
визначеного у довідці (а.с.18) та
визнанні відповідачем цього боргу,
проте, суд не може погодитись із цими
доводами, оскільки, по-перше, доказів
переуступлення боргу від
сільськогосподарських підприємств,
які за договорами позики отримали від
Держави фінансову допомогу до
відповідача, позивач суду не надав;
по-друге, не може бути підставою
стягнення з відповідача боргу із пенею
того, що сільськогосподарські
підприємства, яки отримували державну
фіндопомогу, в якості погашення цієї
позики здавали зерно відповідачу для
державних потреб, відповідн6о до п.3.2.
договорів.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Позивачем не надано суду жодного
належного та припустимого доказу
виникнення зобов'язання відповідача із
повернення позики, отриманої
сільськогосподарськими
підприємствами.

Згідно зі ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов
до висновку, що позовні вимоги
Роздільнянської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів в
Одеській області не обґрунтовані, не
законні, спростовуються матеріалами
справи, а тому задоволенню не
підлягають.

При цьому суд зазначає, що у
відповідності до п.4.5. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" від
21.02.2013р. №7, із змінами і доповненнями,
внесеними постановами пленуму Вищого
господарського суду України від 29
травня 2013 року N9, від 17 грудня 2013 року №
13, від 10.07.2014 року №6, у випадках коли
позивач звільнений від сплати судового
збору: якщо позов залишено без
задоволення - судовий збір не
стягується.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову
Роздільнянської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів в
Одеській області - відмовити повністю.

Рішення господарського суду
Одеської області набирає чинності у
порядку ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення складено 16.12.2014р.

Суддя
О.В. Цісельський

Повне рішення складено 16 грудня 2014 р.