ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2014 року Справа №
904/5473/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого Виноградник О.М. (
доповідач)

суддів: Джихур О.В., Лисенко О.М.

секретар: Ситниковій М.Ю.

Представники сторін:

позивача - Тищенко Т.А., довіреність №
161/1001 від 12.05.14;

позивача - Шаровський С.А., довіреність
№ 164/1001 від 12.05.14;

відповідача - Голубенко М.С.,
довіреність № 16-04-2931 від 29.08.14;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного промислового підприємства
«КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ», м.Кривий
Ріг

на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 23.09.2014
року по справі № 904/5473/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Дніпрообленерго",
м.Дніпропетровськ

до Державного промислового
підприємства
"КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ", м.Кривий
Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за
спожиту електроенергію в розмірі 41 223
415,33 грн.

В судовому засіданні 09.12.2014р. було
проголошено перерву до 11.12.2014р. з метою
перевірки розрахунку позову (ст..77 ГПК
України).

В судовому засіданні було проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 23.09.2014
року у справі № 904/5473/14 (суддя
Ліпинський О.В.) за позовом Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Дніпрообленерго", м.Дніпропетровськ до
Державного промислового підприємства
"КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ", м.Кривий
Ріг, Дніпропетровська область про
стягнення заборгованості за спожиту
електричну енергію в розмірі 98 469 924,76
грн. (з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог) позов було
задоволено в повному обсязі та
стягнуто з відповідача на користь
позивача 92 094 820,05 грн. заборгованості
за спожиту активну електроенергію, 555
371,59 грн. заборгованості за реактивну
електроенергію, 860 690, 81 грн. - 3% річних, 4
959 042,31 грн. - інфляційних втрат, 73 080,00
грн. витрат по сплаті судового збору; в
задоволенні клопотання відповідача
про зупинення провадження у справі -
відмовлено (а.с.184-186, т.2).

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області мотивовано
фактом неналежного виконання
відповідачем своїх договірних
зобов`язань по повній та своєчасній
оплаті поставленої електричної
енергії; в якості норм матеріального
права господарський суд послався на
ст.ст.525, 526, 625 Цивільного кодексу
України

Не погодившись з вищезазначеним
рішенням місцевого господарського
суду, до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою звернувся
відповідач - ДПП
«КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ»,
посилається на порушення
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з`ясування обставин справи, які
мають значення для її правильного
вирішення, зокрема:

- господарським судом не було взято до
уваги та не досліджено, що згідно
договорів №№ 30Е/89, 30Е/90, 30Е/100 «Про
організацію взаєморозрахунків» від
27.05.2014р. відповідачем позивачу було
перераховано кошти в сумі 31 399 744,44 грн.
за спожиту в січні-травні 2014 року
електроенергію; крім того,
відповідачем 15.08.2014р., 18.08.2014р. та 29.08.2014р.
були перераховані позивачем ще 230 000
грн.; тоді як господарський суд при
прийнятті оскаржуваного судового
рішення не врахував оплату
відповідачем позивачу на суму 230 000
грн., а суму 31 399 744,44 грн. безпідставно
було зараховано згідно з розрахунком
позову в рахунок боргу за 2012 рік, а не 2014
рік, як було передбачено умовами
договорів №№ 30Е/89, 30Е/90, 30Е/100;

- також господарський суд не залучив до
матеріалів справи докази - договори №№
30Е/89, 30Е/90, 30Е/100 від 27.05.2014р. (екземпляри
відповідача), контррозрахунок позову,
наданий відповідачем, з якого
вбачається, що позивачем були
безпідставно збільшені позовні вимоги,
та ці обставини мають істотне значення
для розгляду цієї справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
по справі проти її задоволення
заперечує, посилається на
відповідність оскаржуваного судового
рішення нормам матеріального та
процесуального права, зазначає, що суму
31 399 744,44 грн. обґрунтовано було
зараховано в рахунок боргу за 2012 рік,
просить рішення господарського суду
змінити в частині зменшення суми
основного боргу на суму оплат
відповідачем протягом 15-29.08.2014р. - 230000
грн. (а.с.65-68, т.3).

16.10.2014р. ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача було
прийнято до розгляду; неодноразово
розгляд справи відкладався.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від
11.11.2014р. (а.с.173-174, т.3) по цій справі
розгляд справи було відкладено на
09.12.2014р., у відповідності до ст.ст.30, 99
ГПК України в судове засідання було
запрошено представника Головного
управління Державної казначейської
служби України в Дніпропетровській
області, в задоволенні клопотання
скаржника про призначення судової
експертизи було відмовлено.

09.12.2014р. в судовому засіданні було
проголошено перерву до 11.12.2014р. (ст..77
ГПК України).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду Дніпропетровської
області, вислухав пояснення
представників сторін, представника
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Дніпропетровській області, дослідивши
та проаналізувавши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення слід змінити на підставі п.1 ч.1
ст.104 ГПК України, з урахуванням
повноважень суду апеляційної
інстанції, передбачених ст.103 ГПК
України, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, 01.01.2002р. між Відкритим
акціонерним товариством
«Енергопостачальною компанією
«Дніпрообленерго» м.Дніпропетровськ
(«енергопостачальник» за договором,
позивач по справі, з 26.06.2012р. - ПАТ «ДТЕК
ДНіпрообленерго» (згідно з протоколом
загальних зборів акціонерів (а.с.142-144))
та Державним промисловим
підприємством
«Кривбаспромводопостачання» м.Кривий
Ріг ("споживач" за договором, відповідач
по справі, скаржник) був укладений
договір поставки електричної енергії
№ 104-Ц, предметом якого є постачання та
передача електроенергії
«енергопостачальником» «споживачеві»
та її оплата останнім (п.п.1.1 р.1 договору
(а.с.18-26, т.1)).

Пунктами 2.1, 2.9 розділу 2 договору
сторони погодили, що обсяги споживання
електроенергії та її вартість
визначаються відповідно до додатку 1 до
договору, за тарифами на
електроенергію, які визначаються у
порядку, затвердженому НКРЕ України;
підтвердження фактичного обсягу
спожитої «споживачем» електроенергії
за звітний місяць здійснюється
сторонами за формою Звіту про спожиту
електроенергію, що відображена у
додатку 5 до договору, до 2 числа місяця,
що настає за звітним.

Пунктами 4.1- 4.3 розділу 4 договору
сторони узгодили, що «споживач»
зобов`язаний вносити плату за
споживання активної електроенергії у
вигляді передоплати виключно
грошовими коштами; оплата за активну
електроенергію здійснюється до
уповноваженого банку на розподільчий
рахунок «енергопостачальника»;
«споживач» вносить передоплату за
активну електроенергію в такому
порядку: до першої, другої та третьої
щотижневої середи розрахункового
місяця оплачує за кожний тиждень 30% і з
третьої до четвертої середи 10% вартості
заявленого на розрахунковий місяць
обсягу споживання електроенергії;
остаточний розрахунок здійснюється за
фактично спожиту електроенергію у
розрахунковому місяці у термін до 7
числа місяця наступного за
розрахунковим; «споживач» здійснює
економічну компенсацію втрат
«енергопостачальника», які виникають
через перетоки реактивної
електроенергії, шляхом платежів на
поточний рахунок
«енергопостачальника» протягом 5 днів
після отримання рахунка-фактури
«енергопостачальника», з наведенням у
платіжних документах після слів «за
перетоки реактивної електроенергії»
інформації, зазначеної в п.4.1 цього
договору.

Пунктом 4.4 р.4 договору сторони
передбачили, що у разі виникнення
заборгованості "споживач" зобов`язаний
подальші платежі за спожиту
електроенергію вносити на зменшення
або погашення існуючої заборгованості,
що виникла в попередніх періодах (а.с.21,
т.1).

Пунктами 4.6, 4.7 розділу 4 договору
сторони передбачили майнову
відповідальність «споживача» за
несвоєчасні розрахунки з
«енергопостачальником» у виді пені за
кожний день прострочення платежу за
споживання електроенергії у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ,
починаючи з першого дня після дати
розрахунку, що наведені в п.п.4.2, 4.3
договору, а також після 5-денного
терміну з дня одержання
рахунку-фактури на інші платежі; також
в разі прострочення платежу за спожиту
електроенергію «споживач» на вимогу
«енергопостачальника» зобов`язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
індексу інфляції за весь час
прострочення та 3% річних з
простроченої суми.

Підпунктом 7.1.1 п.7.1 розділу 7 договору
сторони визначили, що споживач
зобов`язаний сплачувати за фактично
спожиту електроенергію, а також
вносити всі інші платежі за
розрахунковий період згідно з
обумовленою ціною (тарифом) у термін,
визначений п.п.4.2, 4.3, 4.5 цього договору.

Пунктом 11.4 р.11 договору сторони
узгодили, що цей договір укладається на
строк до 31.12.2002р. і набирає чинності з
дня його підписання та вважається
щорічно продовженим, якщо за місяць до
закінчення строку не буде заявлено
однією із сторін про відмову від цього
договору або про його перегляд. Отже,
враховуючи приписи п.11.4 р.11 договору
останній щорічно продовжувався,
зокрема, і в 2012-2014 роках, докази
протилежного відсутні, зазначені
обставини визнаються сторонами.

Також сторонами була підписана
додаткова умова 11.6.1 до договору, якою
були змінені пункти 2.9, 4.2, 6.1.5, 7.1.6, 8.1, 9.2
договору № 104-Ц, зокрема, змінена дата
подання звіту про фактично спожиту
електроенергію - до 4 числа місяця, що
настає за звітним та змінений порядок
розрахунків за активну електроенергію
- першої, другої та третьої середи
розрахункового місяця оплата
здійснюється за кожний тиждень в
розмірі 25% вартості, встановленого на
розрахунковий місяць обсягу
споживання електроенергії, остання
оплата у поточному розрахунковому
місяці здійснюється за два банківських
дні до кінця поточного місяця у сім, що
дорівнює різниці між вартістю 100%
очікуваного споживання електроенергії
у розрахунковому місяці та попередніх
поточних платежів за електроенергію,
яку «споживач» отримав у поточному
місяці; остаточний розрахунок
здійснюється за фактично спожиту
електроенергію в розрахунковому
місяці протягом 3 банківських днів з
дати отримання остаточного рахунку від
«енергопостачальника», який він
повинен надати «споживачеві» не
пізніше 5 числа місяця наступного за
розрахунковим (а.с.28, т.1).

08.02.2011р. листом № 1243-кд позивач
повідомив відповідача про зміну номеру
договору з № 104-Ц на № 34ц, редакція
договору залишилась без змін (а.с.27, т.1).

Докази визнання недійсним, внесення
будь-яких інших змін в встановленому
законом порядку до договору поставки
електричної енергії від 01.01.2002р.
відсутні в матеріалах справи, не
надавались скаржником в ході розгляду
справи в судах обох інстанцій
відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України.

18.08.2014р. до господарського суду
Дніпропетровської області від
позивача надійшла заява в порядку ст..22
ГПК України про збільшення позовних
вимог, в якій останній просив стягнути
з відповідача 92 094 820,05 грн. боргу за
активну електроенергію, 555 371,59 грн.
боргу за реактивну електроенергію,
спожиті за листопад 2013 року - липень 2014
року, 860 690,81 грн. - 3% річних, 4 959 042,31 грн.
- інфляційних втрат (а.с.15-17, т.2).
Зазначену заяву було прийнято
господарським судом до розгляду.

На виконання умов договору протягом
листопада 2013 року - липня 2014 року
позивачем відповідачу було поставлено
електричної енергії на загальну суму 103
285 577,11 грн., що підтверджується актами
відповідача про використану
електричну енергію (а.с.30-106, т.1, а.с.26-47,
т.2), рахунками на оплату (а.с.107-134, т.1,
а.с.48-55, т.2), реєстрами виданих рахунків
(а.с.135-138, т.1, а.с.56-57, т.2). Факти отримання
усіх рахунків по справі відповідачем
не спростовано останнім жодним доказом
в розумінні ст..ст.32, 33, 36 ГПК України,
підтверджується вищевказаними
реєстрами отримання рахунків. Акти про
використану електроенергію за період,
в якому здійснювались неповні оплати,
підписано обома сторонами, засвідчено
печатками сторін, будь-яких зауважень
щодо кількості, вартості, якості
наданих послуг та переданої
електроенергії.

Відповідач, в свої чергу, неналежним
чином виконав свій обов`язок по оплаті
поставленої в період з листопада 2013
року по липень 2014 року електричної
енергії, оплатив її частково, внаслідок
чого утворилась заборгованість за
спожиту електроенергію в сумі 91 864 820,00
грн., 555 371,59 грн. боргу за спожиту
реактивну електроенергію, що
підтверджується рахунками,
розрахунком позову, доказами по справі
(а.с.44-46, т.3), не спростовується
відповідачем жодним доказом в
розумінні ст.ст.32, 33, 36 ГПК України. При
цьому, платежі в сумі 230 000 грн. (а.с.47-49,
т.3) було сплачено в період з 15.08.2014р. по
29.08.2014р., тобто, після звернення
позивача з позовом до господарського
суду.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтями 525, 526 ЦК України
регламентовано, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом; зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Зазначена стаття
повністю кореспондується зі ст.265
Господарського кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 ст.714 ЦК України
за договором постачання енергетичними
та іншими ресурсами через приєднану
мережу одна сторона (постачальник)
зобов'язується надавати другій стороні
(споживачеві, абонентові) енергетичні
та інші ресурси, передбачені договором,
а споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання; до договору
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, положення про договір
поставки, якщо інше не встановлено
законом або не випливає із суті
відносин сторін.

Відповідно до ч.2 т.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Отже, враховуючи умови договору,
вимоги цивільного законодавства
позивачем було нараховано відповідачу:
4 959 042,31 грн. суми боргу з урахуванням
індексу інфляції за період з 20.12.2013р. по
31.07.2014р., 860 690,81 грн. - 3% річних за період
з 20.12.2013р. по 14.08.2014р. (а.с.22-25, т.2).

Оскільки факт прострочення в оплаті
мав місце, підтверджений матеріалами
справи, то господарським судом
обґрунтовано задоволено вищевказані
вимоги позивача за вищенаведений
період прострочення.

Щодо посилань скаржника на
здійснення оплати поставленої в 2014
році електроенергії в межах виконання
Постанови Кабінету міністрів України
від 29.01.2014р. № 30 та укладених на її
підставі договорів №№ 30Е/89, 30Е/90, 30Е/100
від 27.05.2014р., предметом яких було
проведення сторонами
взаєморозрахунків відповідно до п.24
ст.14 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік», з посиланням
на їх недослідження господарським
судом, зокрема, різних редакцій п.п.2.8, 2.9
договорів, то ці доводи не приймаються
колегією суддів, оскільки з метою
повного, всебічного, об`єктивного
розгляду справи в судовому засіданні
09.12.2014р. були оглянуті оригінали
договорів №№ 30Е/89 30Е/90, 30Е/100 від
27.05.2014р., які було надано на вимогу
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду (ухвала від
11.11.2014р.) Головним управлінням
Державної казначейської служби
України в Дніпропетровській області, а
представник останньої надав у
відповідності до ст.ст.30, 99 ГПК України
пояснення, які в письмовій формі
долучено до справи.

Отже, як встановлено в ході
розгляду справи в суді апеляційної
інстанції, перерахування 14 828 619,69 грн.
згідно платіжного доручення № 1 від
06.06.2014р., 16 447 231,59 грн. згідно платіжного
доручення № 2 від 06.06.2014р., 123 893,16 грн. за
підніжним дорученням № 3 від 06.06.2014р.
(а.с.44-46, т.3) з цільовим призначенням
платежу здійснювалось, як визначив
скаржник, «за спожиту електроенергію
за 2014 рік». З пояснень представника
Державної казначейської служби
України в Дніпропетровській області,
представників обох сторін, вбачається,
що зазначені перерахування
здійснювались на підставі договорів
№№ 30Е/89, 30Е/90, 30Е/100 від 27.05.2014р. на
виконання Постанови Кабінету
Міністрів України від 29.01.2014 року № 30,
Порядку та умовами надання у 2014 році
субвенцій із Держбюджету місцевим
бюджетам на погашення заборгованості в
тарифах, зокрема, на теплову енергію, що
вироблялась, транспортувалась та
постачалась населенню, яка виникла у
зв`язку з невідповідністю фактичної
вартості теплоенергії та послуг
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувались та (або) погоджувались
органами державної влади чи місцевого
самоврядування (Порядок та Постанова
КМУ долучені до справи (а.с.155-166, т.3)).

Згідно з п.3 цієї Постанови КМУ
перерахування субвенцій здійснюється
на суму заборгованості, що утворилася
на початок місяця, в якому проводяться
розрахунки, і не погашена (не
відшкодована) на дату складання
довідки про суму компенсації.
Субвенції держави на виконання
вищевказаної Постанови КМУ від 29.01.2014р.
№ 30 були надані 06.06.2014р. (платіжні
доручення №№ 1, 2, 3 (а.с.44-46, т.3)), що
визнається сторонами по справі,
представником територіального органу
Державного казначейства у
Дніпропетровській області в ході
наданих пояснень та з метою визначення
обсягів заборгованості, яка підлягає
погашенню на підставі та в порядку,
визначеному Постановою КМУ від 29.01.2014р.
№ 30, сторони уклали та підписали акт
звірки станом на 01.05.2014р. (а.с.74-75, т.3). З
зазначеного акту звірки вбачається, що
заборгованість відповідача перед
позивачем сформована станом на 01.05.2014р.,
тобто, по квітень 2014 року(включно), в
зв`язку з цим не можуть бути прийняті
доводи скаржника про те, що платіжні
доручення від 06.06.2014р. № 1 та № 3 повинні
бути погашенням заборгованості саме за
2014 рік, зокрема, за травень 2014 року,
згідно з листами відповідача (а.с.35-36,
т.3) на суму 14 828 619,69 грн. та на суму 123
893,16 грн. Також, суд оглянув в судовому
засіданні 09.12.2014р. оригінали договорів
№№ 30Е/89, 30Е/90, 30Е/100 (екземплярів
територіального органу Державної
казначейської служби України, на яку
було покладено контроль з перевірки
договорів про організацію
взаєморозрахунків за Постановою КМУ №
30 від 29.01.2014р. (п.11 постанови)) та було
встановлено, що п.п.2.8, 2.9, 2.9 (відповідно)
вищевказаних договорів про надання
субвенцій держави за цією постановою
було погашено заборгованість саме за
2012 рік за спожиту відповідачем активну
електроенергію за договором № 34Ц від
01.01.2002р.

Відповідно до ч.1 ст.534 ЦК України у
разі недостатності суми платежу для
виконання грошового зобов`язання у
повному обсязі ця сума погашає вимоги
кредитора у певній черговості,
передбаченій ч.2 цієї статті, якщо інше
не встановлено договором.

Пунктом 4.4 р.4 договору № 34Ц
встановлено право позивача у разі
виникнення заборгованості, а її факт
підтверджується обома сторонами, сума
боргу була визнана сторонами в
двохсторонньому акті звірки станом на
01.05.2014р., здійснювати зарахування
подальших, тобто поточних платежів, в
рахунок існуючої заборгованості
попередніх періодів.

Отже, ні договором, ні чинним
законодавством, зокрема, Цивільним
кодексом України, а ні вищевказаною
Постановою КМУ від 29.01.2014р. № 30 не
передбачений обов`язок зарахування
проведених платежів, в тому числі і
державних субвенцій, в рахунок
поточної заборгованості 2014 року.

За цих обставин не можуть бути
прийняті доводи скаржника про те, що
порушенням порядку зарахування
здійснених відповідачем оплат позивач
безпідставно збільшив суму боргу.

Враховуючи викладене, рішення
господарського суду Дніпропетровської
області по цій справі слід змінити,
провадження у справі в частині
стягнення 230 000 грн. підлягає
припиненню (п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України),
оскільки позовні вимоги було
задоволено відповідачем лише після
звернення позивача з позовом, в цій
частині вимог судовий збір слід
віднести за рахунок відповідача на
підставі ч.2 ст.49 ГПК України. Натомість,
судові витрати по справі за подачу
апеляційної скарги слід покласти на
позивача в сумі 840 грн. 42 коп.,
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог за результатами
розгляду апеляційної скарги (ч.5 ст.49,
ст.99 ГПК України).

Керуючись ч. 3-5 ст.49, ст.ст.99, 101,
103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 23.09.2014
року у справі № 904/5473/14 - змінити.

Апеляційну скаргу державного
промислового підприємства
«КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» м.Кривий
Ріг - задовольнити частково.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з державного
промислового підприємства
«КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» м.Кривий
Ріг на користь Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Дніпрообленерго", м.Дніпропетровськ 91
864 820,00 грн. основного боргу за спожиту
активну електроенергію, 555 371 грн. 59 коп.
- основного боргу за спожиту реактивну
електроенергію, 860 690 грн. 81 коп. - 3%
річних, 4 959 042 грн. 31 коп. суми боргу з
урахуванням індексу інфляції, 73 080 грн.
витрат по оплаті судового збору.

Провадження в частині вимог щодо
стягнення 230 000 грн. основного боргу за
спожиту активну електроенергію -
припинити (п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України).

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Дніпрообленерго", м.Дніпропетровськ на
користь державного промислового
підприємства
«КРИВБАСПРОМВОДОПОСТАЧАННЯ» м.Кривий
Ріг 840 грн. 42 коп. витрат по сплаті
судового збору, сплачених за подачу
апеляційної скарги.

Видачу наказів у відповідності до
ст.ст.116-117 ГПК України доручити
господарському суду Дніпропетровської
області.

Матеріали справи повернути до
господарського суду Дніпропетровської
області.

Постанову може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України
через Дніпропетровський апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 16.12.2014р.

Головуючий суддя
О.М.
Виноградник

Суддя
О.В.Джихур

Суддя
О.М.Лисенко