ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року Справа № 910/17936/14
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Суддів:Прокопанич Г.К.,
Алєєвої І.В., Мирошниченка
С.В.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Неос Банк"на постановуКиївського
апеляційного господарського суду від
28.10.2014 р.та на ухвалугосподарського
суду міста Києва від 15.09.2014 р. про
забезпечення позовуу справі№ 910/17936/14
господарського суду міста Києваза
позовомПриватного підприємства
"Творча майстерня
"Престиж"доПублічного акціонерного
товариства "Неос Банк"треті
особиДержавна реєстраційна служба
України; Приватне акціонерне
товариство "Трест
"Київміськбуд-1"провизнання правочинів
недійсними

За участю представників:

позивача:Загура
В.П.;відповідача:Семенець І.І.;третьої
особи-1:Не з'явилися;третьої особи-2:Не
з'явилися:

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПП "Творча майстерня "Престиж"
звернувся до господарського суду міста
Києва із позовом до ПАТ "Неос Банк" про
визнання правочинів недійсними.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 15.09.2014 р. (суддя: Мельник В.І.)
була задоволена заява представника
позивача про забезпечення позову.
Заборонено Публічному акціонерному
товариству "Неос Банк" до закінчення
розгляду господарського спору по суті
вчиняти будь-які дії (в том числі
правочини) щодо відчуження, передачі у
володіння та користування третім
особам, внесення до статутних
капіталів юридичних осіб, передачі в
іпотеку та будь-якого іншого обтяження
визначеного відповідним переліком
майна.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 28.10.2014 р. (судді:
В.В. Шапран, В.В. Андрієнко, Г.А. Жук)
ухвалу місцевого господарського суду
залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою
апеляційного та рішенням місцевого
господарських суддів, Публічне
акціонерне товариство "Неос Банк"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати їх.

Розглянувши матеріали та обставини
справи, Вищий господарський суд
України дійшов висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Нормами статті 66 Господарського
процесуального кодексу України
закріплено право господарського суду
за заявою сторони, прокурора чи його
заступника, який подав позов, або з
своєї власної ініціативи вжити,
передбачених статтею 67 цього Кодексу,
заходів до забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у справі,
якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо).

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення прав
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову
не повинні мати наслідком повне
припинення господарської діяльності
суб'єкта господарювання, якщо така
діяльність, у свою чергу, не
призводитиме до погіршення стану
належного відповідачеві майна чи
зниження його вартості.

Предметом спору в даній справі є вимога
позивача визнання недійсними
правочинів.

Позивач обґрунтував свою заяву тим, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Зокрема,
позивачу стало відомо, що на офіційному
сайті ключового власника відповідача
міститься інформація про продаж майна,
що до якого судом першої інстанції
вжито заходів забезпечення, та яке є
предметом спору по даній господарській
справі.

Задовольняючи клопотання, суди
попередніх інстанцій зазначили, що
підтвердженням цьому є також
оголошення, яке вивішено на будинку по
вул. Оболонська Набережна, 19, корпус 1
про продаж цієї нерухомості.

Вищий господарський суд України не
погоджується із висновками суддів, з
наступних обставин.

Відповідно до ст. 66 ГПК України
забезпечення позову допускається за
умови, що невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Тобто, суд
повинен встановити наявність
взаємозв'язку між заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, визначити, чи можливо
таким заходом забезпечити виконання
рішення.

В даному випадку господарський суд в
ухвалі не встановив наявності
взаємозв'язку між заходом до
забезпечення позову у вигляді заборони
відповідачу вчиняти дії щодо предмету
позову.

Суд не визначив, яким чином дії щодо
оголошення, яке вивішено на будинку по
вул. Оболонська Набережна, 19, корпус 1
про продаж цієї нерухомості може
призвести до неможливості виконання
рішення суду.

Апеляційний господарський суд в
постанові також не дослідив названі
обставини та не визначився щодо
обґрунтованості застосування заходів
до забезпечення позову.

За таких обставин, Вищий господарський
суд України вважає, що місцевий та
апеляційний господарські суди не
дослідили належним чином обставини
справи, тому прийняли судові рішення,
які суперечать вимогам закону.

Враховуючи наведене, касаційна
інстанція скасовує постанову
Київського апеляційного
господарського суду, ухвалу
господарського суду міста Києва та в
задоволені заяви про забезпечення
позову відмовляє

Неправильне застосування апеляційним
господарським судом статей 36, 66 і 67
Господарського процесуального кодексу
України зумовлює скасування ухвали про
забезпечення позову.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Неос Банк"
задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 28.10.2014 р. та
ухвалу господарського суду міста Києва
від 15.09.2014 р. у справі № 910/17936/14
скасувати.

Справу передати на розгляд місцевого
господарського суду.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Неос Банк" в дохід
Державного бюджету України суму
недоплаченого судового збору при
поданні касаційної скарги на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 28.10.2014 р. та
ухвалу господарського суду міста Києва
від 15.09.2014 р. у справі № 910/17936/14 у розмірі
487, 20 грн.

Головуючий суддя
Г.К. Прокопанич

Судді:
І.В. Алєєва

С.В.
Мирошниченко