ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2014 р.
Справа № 914/4054/14

За позовом:Публічного акціонерного
товариства «Львівобленерго», м.
Львів;до відповідача:Львівського
комунального підприємства «Дністер»,
м. Львів;про:стягнення 128345,59 грн. Суддя -
Крупник Р.В. Секретар - Яслик
Н.М.Представники сторін: від
позивача:Деленко Б.В. - представник
(довіреність №502-2688/2 від 21.08.2014р.);від
відповідача:Мауль І.В. - представник
(довіреність б/н від 01.12.2014р.).

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Заяв про відвід судді та
здійснення технічної фіксації
судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

14.11.2014р. на розгляд господарського суду
Львівської області поступила позовна
заява Публічного акціонерного
товариства «Львівобленерго» (надалі -
Позивач) до Львівського комунального
підприємства «Дністер» (надалі -
Відповідач) про стягнення 128345,59 грн.

Ухвалою господарського суду від
17.11.2014р. порушено провадження у справі,
її розгляд призначено на 04.12.2014р. В
судовому засіданні 04.12.2014р. оголошено
перерву до 11.12.2014р.

Представник позивача в судове
засідання 11.12.2014р. з'явився, позовні
вимоги підтримав, просив суд позов
задоволити повністю.

Позовні вимоги мотивує тим, що 30.10.2007р.
між позивачем та відповідачем було
укладено Договір про постачання
електричної енергії №63016, відповідно
до якого позивач зобов'язувався
продавати споживачу (відповідачу)
електроенергію для забезпечення
потреб електроустановок споживача.
Відповідач в свою чергу зобов'язувався
оплачувати постачальнику (позивачу)
вартість електричної енергії згідно
умов договору. Однак, всупереч умовам
Договору, поставлена електроенергія за
період з квітня по вересень 2014р.
включно у встановлені Договором строки
відповідачем оплачена не була, в
результаті чого утворилася
заборгованість в розмірі 102145,71 грн.
Крім цього, у зв'язку з простроченням
оплати за поставлену електроенергію,
позивач просить суд стягнути з
відповідача 9193,89 грн. пені, 2469,47 грн. три
відсотки річних та 14536,52 грн.
інфляційних втрат.

Представник відповідача в судове
засідання 11.12.2014р. з'явився, пояснив
суду, що у зв'язку з несплатою жителями
використаної електроенергії,
відповідач не мав змоги розрахуватися
за поставлену електроенергію у строки,
встановлені договором. Проти існування
суми боргу в розмірі 102145,71 грн. не
заперечив, однак просить суд
розстрочити виконання рішення суду,
строком на три місяці, у зв'язку з
тяжким фінансовим становищем
відповідача. У задоволенні позовних
вимог про стягнення пені, трьох
відсотків річних та інфляційних втрат
просить суд відмовити повністю,
оскільки прострочення боргу фактично
відбулося не з вини відповідача, в свою
чергу стягнення штрафних санкцій
утруднить і так вкрай важке фінансове
становище відповідача, як комунального
підприємства.

Заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.10.2007р. між Відкритим акціонерним
товариством «Львівобленерго» (яке
згідно п. 1.1. Статуту ПАТ
«Львівобленерго» перейменовано на
Публічне акціонерне товариство
«Львівобленерго») та відповідачем
укладено Договір про постачання
електричної енергії №63016 (надалі -
Договір), відповідно до Розділу 1 якого
постачальник продає електричну
енергію споживачу для забезпечення
потреб електроустановок споживача з
приєднаною потужністю, зазначеною в
додатку №9 «Графік зняття показів
засобів обліку електричної енергії», а
споживач оплачує постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно з умовами цього
Договору.

Під час виконання умов цього Договору,
а також вирішення всіх питань, що не
обумовлені цим Договором, сторони
зобов'язуються керуватися чинним
законодавством України та Правилами
користування електричною енергією (п.
2.1. Договору).

За умовами пункту 7.1. Договору облік
електроенергії, спожитої споживачем та
(або) субспоживачами, приєднаними до
електричних мереж споживача,
здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та
ПКЕЕ.

Згідно положень «Графіку зняття
показів обліку електричної енергії»
(Додаток №9 до Договору) покази
розрахункових засобів обліку
відповідно до Переліку об'єктів і точок
комерційного обліку споживача
знімаються візуально 26 числа кожного
місяця о 24 годині представником
споживача.

Відповідно до п. 7.5. Договору, на
підставі показів засобів обліку
електричної енергії та умов додатка №9
«Графік зняття показів засобів обліку
електричної енергії» оформлюються,
зокрема, акт про використану
електричну енергію (акт про
прийняття-передавання товарної
продукції), акт результатів замірів
електричної потужності.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов Договору споживачем
були підписані Акти про використану
ним електроенергію за період з квітня
2014р. по вересень 2014р. Вказані акти
підписані директором та головним
бухгалтером ЛКП «Дністер» та скріплені
печаткою підприємства.

В пункті 1-4 «Порядку розрахунків»
(Додатку №2 до Договору) сторони
погодили, що розрахунок споживача з
постачальником електричної енергії за
регульованим тарифом здійснюється за
чинними тарифами, які встановлюються
відповідно до положень
нормативно-правових документів НКРЕ,
згідно з договором про постачання
електричної енергії. Розрахунковим
періодом вважається період з 27 числа
попереднього місяця до 26 числа
поточного місяця включно та
прирівнюється до календарного.
Величина коштів, яку має оплатити
споживач за спожиту протягом
розрахункового періоду електричну
енергію, визначається постачальником
електричної енергії як добуток обсягу
електричної енергії, спожитої
(переданої) між датами зняття показів
засобів обліку, на тариф, який діяв на
кінець розрахункового періоду.
Остаточний розрахунок споживача за
електричну енергію спожиту протягом
розрахункового періоду здійснюється
на підставі виставленого
постачальником електричної енергії
рахунка, відповідно до даних про
фактичне споживання електричної
енергії визначеного за показами
розрахункових засобів обліку, які
фіксуються у терміни, передбачені
договором та/або розрахунковим шляхом
у випадках, передбачених ПКЕЕ.

Пунктом 6 «Порядку розрахунків»
(Додатку №2 до Договору) визначено, що
рахунки на оплату платежів,
передбачених даним договором,
виписуються постачальником
електричної енергії та надаються
споживачу.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов Договору, позивачем
протягом квітня-вересня 2014р.
виставлялися ЛКП «Дністер» відповідні
рахунки на оплату з урахуванням
показників за Актами про використану
електричну енергію за вказаний період.
Факт одержання таких рахунків
відповідачем не заперечується.

Відповідно до пункту 6 «Порядку
розрахунків» (Додатку №2 до Договору)
тривалість періоду для оплати
отриманих рахунків має не перевищувати
5 операційних днів з дня отримання
рахунку. Дата оплати рахунка
(здійснення розрахунку) визначається
датою, на яку були зараховані кошти на
поточний рахунок із спеціальним
режимом використання постачальника
електричної енергії за регульованим
тарифом.

Однак, як встановлено судом та не
заперечується представником
відповідача, виставлені рахунки за
період з квітня по вересень 2014р.
споживачем оплачені не були.

В судовому засіданні представник
позивача зазначив, що жодних грошових
коштів в якості погашення боргу
відповідачем не перераховувалося,
розмір заборгованості, станом на день
слухання справи судом не змінився.

Станом на день розгляду справи судом,
докази сплати заборгованості
відповідачем в матеріалах справи
відсутні.

Встановивши наведені обставини справи,
суд вважає позовні вимоги про
стягнення боргу такими, що підлягають
до задоволення повністю, виходячи з
наступного.

Статтею 174 ГК України передбачено, що
однією з підстав виникнення
господарського зобов'язання є
господарський договір та інші угоди,
передбачені законом, а також угоди не
передбачені законом, але такі, які йому
не суперечать.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК
України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконану роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання
обов'язку.

Споживання енергії можливе лише на
підставі договору з
енергопостачальником (ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про
електроенергетику»).

Положеннями ч.ч. 1,2 ст. 275 ГК України
встановлено, що за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору
енергопостачання є договір про
постачання електричної енергії
споживачу. Особливості постачання
електричної енергії споживачам та
вимоги до договору про постачання
електричної енергії встановлюються
Законами України «Про засади
функціонування ринку електричної
енергії України» та «Про
електроенергетику».

Приписами ч.ч. 6,7 ст. 276 ГК України
визначено, що розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів),
встановлених/визначених відповідно до
вимог закону. Оплата енергії, що
відпускається, здійснюється
відповідно до умов договору. Договір
може передбачати попередню оплату,
планові платежі з наступним
перерахунком або оплату, що
проводиться за вартість прийнятих
ресурсів.

Згідно п.п. 6.1., 6.11. Постанови
Національної комісії з питань
регулювання електроенергетики України
№28 від 31.07.1996р. «Про затвердження
Правил користування електричною
енергією» розрахунки споживача за
використану електричну енергію
здійснюються за розрахунковий період
відповідно до умов договору.
Остаточний розрахунок споживача за
електричну енергію, спожиту протягом
розрахункового періоду, здійснюється
на підставі виставленого
постачальником електричної енергії,
рахунка відповідно до даних про
фактичне споживання електричної
енергії визначеного за показами
розрахункових засобів обліку, які
фіксуються у терміни, передбачені
договором, та/або розрахунковим шляхом
у випадках, передбачених цими
Правилами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи,
рахунки на оплату в строки, визначені п.
6 «Порядку розрахунків» (Додатку №2 до
Договору) відповідачем оплачені не
були.

За приписами ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання свого
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Оскільки, відповідачем у встановлений
в Договорі термін кошти за одержану
електричну енергію сплачені не були,
відтак ці кошти підлягають до
стягнення з нього в судовому порядку в
розмірі 102145,71 грн.

Нормами ст. 625 ЦК України встановлено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Крім основної суми боргу, позивач
просить суд стягнути з відповідача 2469,47
грн. три відсотки річних та 14536,52 грн.
інфляційних втрат. Здійснивши
перерахунок 3% річних та інфляційних,
суд прийшов до висновку, що розрахунки
позивача проведені правильно, а тому
три відсотки річних та інфляційні
втрати підлягають стягненню з
відповідача повністю, в розмірі 2469,47
грн. та 14536,52 грн. відповідно.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Положеннями пп. 4.2.1. п. 4.2. Договору
передбачено, що за внесення платежів,
передбачених цим Договором, з
порушенням термінів, визначених
відповідним додатком, споживач сплачує
постачальнику пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення платежу, враховуючи день
фактичної оплати.

З позовної заяви вбачається, що крім
основної суми боргу, позивач просить
суд стягнути з відповідача 9193,89 грн.
пені. Здійснивши перерахунок пені суд
зазначає, що такий проведений
позивачем правильно.

Однак, проаналізувавши наявні
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що пеня підлягає частковому
стягненню з відповідача в розмірі 4596,95
грн., виходячи з наступного.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України
встановлено, що господарський суд,
приймаючи рішення, має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Зазначена стаття кореспондується з ч. 3
ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Як зазначив Пленум ВГС України в пп.
3.17.4. п. 3.17. Постанови від 26.12.2011р. №18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК),
господарський суд повинен об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеню
виконання зобов'язання, причини
(причин) неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання, наслідків
порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Суд, дослідивши наявність підстав,
передбачених ст. 551 ЦК України для
зменшення розміру штрафних санкцій,
приймаючи до уваги ті обставини, що
відповідач є комунальним
підприємством, засновником якого
являється Львівська міська рада,
основним доходом підприємства
являються надходження від утримання
житлових (нежитлових) будинків,
прибудинкових територій та
забезпечення благоустрою відповідного
району міста, враховуючи збитковість
діяльності підприємства, що
підтверджується звітом про фінансові
результати, а також зважаючи на
заявлені позивачем вимоги про
стягнення 3% річних та інфляційних
втрат, суд вважає за можливе зменшити
розмір нарахованої пені на 50% і
стягнути пеню в розмірі 4596,95 грн.

Як вже зазначалося судом, у зв'язку з
тяжким фінансовим становищем,
відповідач просить господарський суд
розстрочити виконання рішення на три
місяці, з графіком розстрочення:
грудень 2014р. - 34048,57 грн., січень 2015р. -
34048,57 грн. та лютий 2015р. - 34048,57 грн.

Розглянувши клопотання відповідача
про розстрочення виконання рішення,
з'ясувавши думку представника позивача
з приводу поданого клопотання (який
заперечив проти його задоволення), суд
прийшов до висновку, що клопотання
відповідача підлягає частковому
задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України
господарський суд приймаючи рішення
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Згідно пп. 7.1.1., п. 7.1. Постанови Пленуму
ВГС України «Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України»
від 17.10.2012р. № 9, розстрочка означає
виконання рішення частками,
встановленими господарським судом, з
певним інтервалом у часі. Строки
виконання кожної частки також повинні
визначатись господарським судом. При
цьому слід мати на увазі, що розстрочка
можлива при виконанні рішення, яке
стосується предметів, що діляться
(гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Як вбачається з долучених до
клопотання про розстрочення виконання
рішення документів, а саме актів звірки
відповідача з ЛМКП «Львівтеплоенерго»,
ЛМКП «Львівводоканал», сума
дебіторської заборгованості
відповідача всього складає 1025583,82 грн.

Враховуючи те, що електроенергія за
Договором придбавалася відповідачем
для надання послуг з електропостачання
населенню - субспоживачам, враховуючи
майновий стан відповідача, зумовлений
насамперед його заборгованістю перед
іншими контрагентами, а також те, що
розстрочення виконання рішення
сприятиме можливості продовження
господарської діяльності відповідача
і зробить реальною можливість
отримання боргу позивачем,
господарський суд прийшов до висновку
про його часткове задоволення, шляхом
розстрочення виконання рішення суду
протягом 3 (трьох) місяців, з наступним
графіком погашення: до 31.12.2014р. - 41249,55
грн., до 31.01.2015р. - 41249,55 грн., до 28.02.2015р. -
41249,55 грн.

Судовий збір відповідно до положень ст.
49 ГПК України підлягає стягненню з
відповідача в розмірі 2566,91 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Клопотання відповідача про
розстрочення виконання рішення суду
задоволити частково.

3. Стягнути з Львівського
комунального підприємства «Дністер»
(79035, м. Львів, вул. Дністерська, 16; ) на користь Публічного
акціонерного товариства
«Львівобленерго» (79026, м. Львів, вул.
Козельницька, 3; ) 102145,71
грн. боргу, 4596,95 грн. пені, 2469,47 грн. три
відсотки річних, 14536,52 грн. інфляційних
втрат з розстроченням виконання
рішення господарського суду
Львівської області у справі № 914/4054/14
від 11.12.2014р. на 3 (три) місяці, згідно
наступного графіку:

- до 31.12.2014р. - 41249,55 грн.;

- до 31.01.2015р. - 41249,55 грн.;

- до 28.02.2015р. - 41249,55 грн.

4. В решті позовних вимог
відмовити.

5. Стягнути з Львівського
комунального підприємства «Дністер»
(79035, м. Львів, вул. Дністерська, 16; ) на користь Публічного
акціонерного товариства
«Львівобленерго» (79026, м. Львів, вул.
Козельницька, 3; ) 2566,91
грн. судового збору.

6. Накази видати після набрання
рішенням законної сили відповідно до
ст. 116 ГПК України.

7. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 ГПК України та може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93
ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення. Повний
текст рішення складено та підписано
16.12.2014 р.

Суддя
Крупник Р.В.