ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"03" жовтня 2014 р.Справа № 921/1070/14-г/6 УХВАЛА
Господарський суд Тернопільської
у складі судді Шумського І.П.
Розглянув заяву про забезпечення
позову у справі
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (вул.
Жилянська, 43, м. Київ 33, Київська
до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг" (вул.
Незалежності, 68а, с. Васильківці,
Гусятинський район, Тернопільська
про розірвання договору фінансового
лізингу №236-L від 20 липня 2011 року,
зобов'язання повернути предмет
Суть справи:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ"
звернулось в господарський суд
Тернопільської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг" про
розірвання договору фінансового
лізингу №484-L від 01 серпня 2012 року,
зобов'язання повернути предмет
- бульдозер CLG B160, виробництва компанії
LiuGong, Китай, 2008 р.в. серійний №400028;
- навантажувач дизельний CAT DP 25NT, щогла
FFT5500, кар. бок. зміщ., шини СЄ, в. 1150, ЗІП 1,
ЗІП 2, ЗІП 3, ЗІП 4, виробництва компанії
Mitsubishi, країна виробник Японія, серійний
- навантажувач фронтальний CLG 856,
виробництва компанії LiuGong Китай,
серійний №113563.
Крім іншого, від позивача надійшла
заява про застосування заходів до
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на предмети лізингу, передачу
арештованого майна на зберігання ТОВ
"Термінал "Автологістика", заборони
вчиняти будь-які дії щодо
розпорядження предметами лізингу у т.ч.
транспортувати, експлуатувати,
демонтувати, використовувати у
виробничій та господарській
діяльності, змінювати їх
місцезнаходження, відчужувати,
передавати у найм, оренду,
користування, сублізинг .
Вимоги заявника мотивовано можливістю
демонтажу спірного майна на
запчастини та його відчуження, що
утруднить або зробить неможливим
подальше виконання судового рішення.
На обґрунтування заяви позивачем
представлено оголошення, розміщене в
мережі "Інтернет" про те, що Агрохолдинг
"Мрія" пропонує для продажу широкий
асортимент бувших у вжитку запасних
частин до комерційної
сільськогосподарської техніки
провідних світових виробників Європи
та США торгових марок MAN, Bodex, Mercedes-Benz
Actros, OMSP MACOLA, Kvemeland, Камаз, DAF, SCHMITZ SKI, John
Deere, AKRON та інші.
Як підставу своїх вимог ТОВ "ОТП ЛІЗИНГ"
також зазначає наявність в провадженні
господарського суду
Івано-Франківської області судової
справи №909/864/14 про стягнення з групи
компаній, які входять до складу
Агрохолдингу "Мрія" заборгованості в
сумі 27 302 081,72 доларів США, в межах якої, з
метою забезпечення позову накладено
арешт на рахунки боржника та судового
рішення від 29 серпня 2014 року у справі
№921/869/14-г/11 про стягнення з ТОВ
"Мрія-Лізинг" 407810 грн. боргу.

З наданих позивачем матеріалів
вбачається, що:

01 серпня 2012 року між ТОВ "ОТП Лізинг" та
ТОВ "Мрія Лізинг" укладено договір
фінансового лізингу №484-L, за змістом
якого Лізингодавець (позивач)
зобов'язувався набути у свою власність
майно та передати його
Лізингоодержувачу (відповідачу) по
акту приймання-передачі на умовах
фінансового лізингу у тимчасове
володіння та користування, а
Лізингоодержувач (відповідач) брав на
себе зобов'язання сплачувати лізингові
та інші платежі згідно затвердженого
графіка.

В разі несплати лізингових та інших
платежів більше 30 календарних днів, у п.
7 договору (п.п.7.1.1, "а" 7.2) сторони
передбачили право лізингодавця
розірвати договір та вимагати
повернення предмета лізингу.

Як вбачається з наданих позивачем
копій свідоцтв про реєстрацію машин,
навантажувач фронтальний CLG 856,
виробництва компанії LiuGong Китай,
серійний №113563 та бульдозер CLG B160,
виробництва компанії LiuGong, Китай, 2008 р.в.
серійний №400028 зареєстровані за ТОВ
"ОТП Лізинг".

На виконання умов договору, по акту
приймання-передачі від 10 серпня 2012
року, ТОВ "Мрія Лізинг" отримало від ТОВ
"ОТП Лізинг" бульдозер, чотири
навантажувачі дизельні та
навантажувач фронтальний відповідно
до зазначеного вище переліку. Загальна
вартість предмета лізингу передана
відповідачу становить 2351960 грн.

Однак, за твердженням позивача, згідно
представленого розрахунку, в порушення
умов договору від 01 серпня 2012 року №484-L
ТОВ "Мрія-Лізинг" в період з 25 квітня по
25 липня 2014 року прострочило по оплаті
лізингових платежів 204830,59 грн.

Направлене на адресу відповідача
повідомлення (вих. №2404/08 від 01 серпня 2014
року) про розірвання договору та вимога
повернути предмет лізингу, залишені
ТОВ "Мрія Лізинг" без задоволення.

Такі дії лізингоодержувача стали
підставою для звернення лізингодавця
до суду з позовом про відновлення його
порушених прав.

З огляду на представлені докази, суд
прийшов до висновку про необхідність
часткового задоволення клопотання
позивача, з врахуванням такого:

Відповідно до ст. 66 ГПК України,
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи
має право вжити заходів до
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається в будь-якій
стадії провадження у справі, якщо
невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 67 ГПК України, позов
забезпечується:

- накладанням арешту на майно або
грошові суми, що належать відповідачу;

- забороною відповідачеві вчиняти
певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа або іншого
документа, за яким стягнення
здійснюється у безспірному порядку.

За змістом ч. 8 ст. 67 ГПК України,
наведений перелік є вичерпним, а
забезпечення позову заходами, не
передбаченими цим Кодексом не
допускається.

Питання про забезпечення позову може
вирішуватися господарським судом як
без проведення окремого судового
засідання, так і в засіданні з викликом
представників сторін, інших учасників
судового процесу із заслуховуванням їх
думки (постанова пленуму Вищого
господарського суду України № 16 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову")

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру, відповідно до ч.1
п.3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 16 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову", є достатньо обґрунтоване
припущення, що майно (в тому числі
грошові суми, цінні папери тощо), яке є у
відповідача на момент пред'явлення
позову до нього, може зникнути,
зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення. Отже, найдоцільніше
вирішувати питання забезпечення
позову на стадії попередньої
підготовки справи до розгляду (стаття 65
ГПК).

У вирішенні питання про забезпечення
позову, відповідно до ч.2 п.1.1
Інформаційного листа №01-8/2776 від 12.12.06р.,
господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням
такого:

- розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення
в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання
або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

За змістом ч.2 п.3 постанови пленуму
Вищого господарського суду України №
16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову", достатньо
обґрунтованим для забезпечення позову
є підтверджена доказами наявність
фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного виду
забезпечення позову. Про такі
обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (зокрема реалізація
майна чи підготовчі дії до його
реалізації). Саме лише посилання в
заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення прав
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Як стверджує заявник і вбачається з
позовних матеріалів, зокрема змісту
договору фінансового лізингу №484-L від
01 серпня 2012 року та копій свідоцтв про
реєстрацію транспортних засобів,
предмет лізингу (бульдозер, чотири
навантажувачі дизельні та
навантажувач фронтальний), із
власності ТОВ "ОТП Лізинг" не вибував.

Докази виникнення у ТОВ "Мрія-Лізинг"
права власності на перелічені
транспортні засоби в матеріалах справи
відсутні.

Накладення арешту на майно, яке
належить не відповідачеві, а іншій
особі, суперечитиме нормам ч. 1 ст. 67 ГПК
України (постанова Судової палати у
господарських справах Верховного Суду
України від 12 липня 2005 р. у справі
№14/384-04).

Тому, в задоволенні заяви про
накладення арешту на майно, а також
передачу арештованого майна на
зберігання ТОВ "Термінал
"Автологістика" слід відмовити.

Самостійного способу забезпечення
позову щодо передачі майна на
зберігання, нормами ст. 67 ГПК України не
передбачено, а забезпечення позову
заходами, не передбаченими цим
Кодексом не допускається.

Суд також приймає до уваги
рекомендації Вищого господарського
суду, викладені в постанові пленуму №
16 від 26 грудня 2011 року "Про деякі
питання практики застосування заходів
до забезпечення позову", згідно з якими
господарський суд не повинен вживати
таких заходів до забезпечення позову,
які фактично є тотожними задоволенню
заявлених позовних вимог, якщо при
цьому спір не вирішується по суті.

Одночасно, беручи до уваги приписи
перелічених норм, призначення заходів
забезпечення позову (запобігання
утруднення чи неможливості виконання
рішення в майбутньому), обставини даної
справи та заявлені у ній вимоги (про
розірвання договору фінансового
лізингу №484-L від 01 серпня 2012 року,
зобов'язання повернути предмет лізингу
), суд прийшов до висновку, що невжиття
заходів по забезпеченню позову може
утруднити виконання судового рішення
у випадку задоволення позову.

Для недопущення цього, приналежно до
спірних правовідносин, слід
застосувати спосіб забезпечення
позову, передбачений ст.67 ГПК України у
вигляді заборони відповідачу вчиняти
певні дії щодо розпорядження
предметами лізингу, зокрема заборони
демонтувати, відчужувати, передавати у
найм, оренду, користування, сублізинг .

Натомість експлуатація, використання у
виробничій та господарській
діяльності, транспортування та зміна
місцезнаходження не впливатиме на
здійснення відповідачем власної
підприємницької діяльності та умовам
договору фінансового лізингу (п.4
угоди). А враховуючи особливості
предмета лізингу, таке використання не
призводитиме до погіршення стану
належного заявнику майна чи зниження
його вартості, так як усі витрати
пов'язані з експлуатацією, технічним
обслуговуванням та ремонтом, у т.ч.
амортизаційні відрахування, згідно
укладеної між учасниками судового
процесу угоди, покладено на
лізингоодержувача. Від-так, заява про
встановлення такої заборони
задоволенню не підлягає.

Виносячи ухвалу про заборону
відповідачеві вчиняти певні дії,
господарський суд повинен точно
визначити, які саме дії забороняється
вчиняти (п.9 постанови пленуму Вищого
господарського суду № 16 від 26 грудня 2011
року).

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.1,2,4-3,12,33,34,43,66-67,86 ГПК України,
постановою Вищого господарського суду
України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі
питання практики застосування заходів
до забезпечення позову" суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ТОВ "ОТП Лізинг" про застосування
заходів до забезпечення задовольнити
частково.

1. Заборонити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг" (с.
Васильківці, Гусятинський район,
Тернопільська область, код 35855770)
демонтувати, відчужувати, передавати у
найм, оренду, користування, сублізинг
предмет лізингу за договором
фінансового лізингу №484-L від 01 серпня
2012 року, а саме:

- бульдозер CLG B160, виробництва компанії
LiuGong, Китай, 2008 р.в. серійний №400028;

- навантажувач дизельний CAT DP 25NT, щогла
FFT5500, кар. бок. зміщ., шини СЄ, в. 1150, ЗІП 1,
ЗІП 2, ЗІП 3, ЗІП 4, виробництва компанії
Mitsubishi, країна виробник Японія, серійний
№№Т18С-71299, Т18С-71361, Т18С-71293, Т18С-71362;

- навантажувач фронтальний CLG 856,
виробництва компанії LiuGong Китай,
серійний №113563.

2. В задоволенні решти заявленого
клопотання про застосування заходів
забезпечення позову, відмовити.

3. Стягувачем у виконавчому провадженні
за даною ухвалою про забезпечення
позову є: Товариство з обмеженою
відповідальністю "ОТП Лізинг" вул.
Жилянська, 43, м. Київ, 01033 , ід. код 35912126.

4. Боржником у виконавчому провадженні
за даною ухвалою про забезпечення
позову є: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг"
с.Васильківці, Гусятинський район,
Тернопільська область, 48257, ід. код 3585570.

5. Ухвала, згідно ч.3 ст.67 ГПК України, п.12
Постанови Пленуму ВГСУ №6 від 23.03.2012р.
"Про судове рішення", набирає чинності з
моменту її винесення.

6. Дана ухвала, з урахуванням пункту 2
частини другої статті 17 Закону України
"Про виконавче провадження", має статус
виконавчого документа.

7. Ухвала дійсна для пред'явлення до
виконання в строки, встановлені ст. 22
Закону України "Про виконавче
провадження" до 03 жовтня 2015 року.

На ухвалу господарського суду, сторони,
прокурор, треті особи та особи, які не
брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки мають право
подати апеляційну скаргу протягом
п'яти днів з дня прийняття ухвали,
через місцевий господарський суд.

Оскарження ухвали про забезпечення
позову не зупиняє її виконання.

Суддя
І.П. Шумський