Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
тел. (0412) 48-16-20,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "18" грудня 2014 р.
Справа № 906/1190/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Лозинської І.В.

при секретарі: Поливко М.С.

за участю представників сторін:

- від позивача: Янушевич С.М. -
представник за дов. від 27.03.2014 р. № 859/10-13

- від відповідача: не прибув;

- прокурор: Ільченко П.Л. - прокурор
Житомирської міжрайонної прокуратури
з нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері, посвід. №020353
від 11.09.2013 р.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Житомирського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції в Житомирській
області (м. Житомир)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: Головне управління
Державного казначейства в
Житомирській області (м. Житомир)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рихальський завод
сухого молока" (Житомирська область,
Ємільчинський район, с. Рихальське)

про стягнення 100465,86 грн

На підставі ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
від 04.11.1950, ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", справу розглянуто в більш
тривалий строк, ніж передбачено ч. 1 ст.
69 ГПК України.

Житомирський міжрайонний прокурор з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері звернувся до
господарського суду в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції в Житомирській області з
позовом про стягнення з ТОВ
"Рихальський завод сухого молока" 100465,86
грн збитків.

Позов прокурора обґрунтовано
приписами ст.ст. 42, 47, 68 Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища", п.3 ст. 44, ст.і 46, частин 1, 2
ст. 48, частин 1, 9 ст.і 49, ст. 111 Водного
кодексу України, ст. 1166 Цивільного
кодексу України, Методикою розрахунку
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища № 389 від 20.07.2009,
пунктом 1.2 роз'яснень Вищого
арбітражного суду України від 27.06.2001 №
02-5/744 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
застосуванням законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища", з огляду на встановлення
факту здійснення ТОВ "Рихальський
завод сухого молока" понадлімітного
забору води з підземного горизонту у 2012
році.

Ухвалою від 05.09.2014 господарський суд
прийняв позовну заяву, порушив
провадження у справі, призначив
засідання суду; залучив до участі в
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача Головне
управління державної казначейської
служби України в Житомирській області.

Ухвалами від 28.10.2014 та 18.11.2014
господарський суд продовжив строк
вирішення спору по 18.12.2014 включно,
розгляд справи відклав.

Ухвалою від 28.11.2014 господарський суд
зобов'язав Державну екологічну
інспекцію України у Житомирській
області надати необхідні документи, у
зв'язку з чим розгляд справи відклав.

18.12.2014 р. до господарського суду від
Державної екологічної інспекції
України у Житомирській області
надійшли додаткові пояснення по справі
з додатками серед яких: копія
повідомлення про проведення планової
перевірки від 01.04.2014 вих. № 163/8, копія
сторінки з реєстраційного журналу
вихідної кореспонденції Державної
екологічної інспекції України у
Житомирській області за 2013 рік, копія
листа Державної екологічної інспекції
України у Житомирській області від
04.06.2014 вих. № 5092-1/06-14, адресованого
Житомирському обласному управлінню
водних ресурсів, про необхідність
надання належним чином засвідченої
копії звіту 2-ТП (водгосп) за 4-й квартал
2012 року ТОВ "Рихальський завод сухого
молока" та копія листа-відповіді
Житомирського обласного управління
водних ресурсів від 18.06.2014 вих. 08-826/1 (а.
с. 125 - 131).

В судовому засіданні прокурор позовні
вимоги підтримав в повному обсязі з
підставі, викладених у позовній заяві
та письмових поясненнях від 10.11.2014 №
65/41гс-14 (а. с. 99 - 103).

Представник позивача позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених у
поясненнях по справі (а. с. 104 - 107, 120, 121,
125, 126); вважає законними і
обґрунтованими вимоги про стягнення з
відповідача збитків, заподіяних
перевищенням підприємством ліміту
забору підземних вод, розрахунок яких
здійснено згідно з Методикою
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища № 389 від 20.07.2009.
Зауважує, що сплачений відповідачем
податковий збір за спеціальне
водокористування, в т. ч. за тарифами,
передбаченими для обчислення збору при
встановленні перевищення лімітів
використання води, та компенсація
завданої державі порушенням
законодавства шкоди не являють собою
тотожні поняття, мають відмінну
правову природу та різняться за
підставами і порядком застосування, а
тому не можуть підміняти один одного;
крім того, зазначає, що притягнення до
адміністративної відповідальності
керівника підприємства чи
відповідальної особи (фізичної особи)
не має юридичного зв'язку з
нарахуванням збитків (юридичній особі)
підприємству.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про причини неявки
суд не повідомив. Згідно з відзивом на
позовну заяву від 01.10.2014 (а. с. 50 - 52) та
письмових пояснень від 05.11.2014 (а. с. 82, 83),
відповідач вважає, що позивачем
неправомірно застосовано для
визначення розміру збитків пункт 9.1
Методики, оскільки вказаний пункт, так
само як і Методика в цілому, не
розповсюджується на випадки
перевищення ліміту дозволеного
водокористування, тоді як за
перевищення затверджених лімітів та
нормативів використання природних
ресурсів стягується штраф у розмірі, що
передбачений статтею 91-2 КУпАП. Також
представник відповідача зазначив, що
товариство повністю розрахувалося із
державним бюджетом за спожиту у 2012 році
воду за тарифами: у розмірі збору за
спеціальне використання води у межах
дозволеного ліміту на суму 47,98 грн за 100
куб. метрів; у розмірі збору за
спеціальне використання води понад
встановлений ліміт на суму 239,9 грн (47,98
грн х 5) за 100 куб. метрів. Окрім того, в
якості збитків за понадлімітне
використання води відповідач сплатив
згідно з претензією №53-29/8 Державної
екологічної інспекції у Житомирській
області 30181,75 грн.

В процесі розгляду справи судом
враховано, надані Житомирським
обласним управлінням водних ресурсів,
в порядку статті 30 ГПК України,
письмові пояснення від 27.10.2014 №06-1791,
згідно з якими повідомлено, що
застосування до спірних правовідносин
пункту 9.1 Методики розрахунку розмірів
відшкодування збитків, заподіяних
державі внаслідок порушення
законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, є недоцільним, оскільки
Методика передбачає обрахунок розміру
відшкодування збитків при відсутності
дозвільних документів, а у відповідача
наявний дозвіл на
спецводокористування. Разом з тим,
зазначено, що статтею 327 Податкового
кодексу України передбачено, що "у разі
перевищення водокористувачами
встановленого річного ліміту
використання води збір обчислюється і
сплачується у п'ятикратному розмірі
виходячи з фактичних обсягів
використаної води понад встановлений
ліміт використання води, ставок збору
та коефіцієнтів", згідно з вимогами
якої і повинен розраховуватися розмір
відшкодування збитків (а. с. 74).

Заслухавши пояснення представника
позивача та прокурора, дослідивши
матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

З 25.04.2013 по 08.05.2013 Державною екологічною
інспекцією у Житомирській області
(далі - позивач) проведено планову
перевірку дотримання ТОВ "Рихальський
завод сухого молока" (далі - відповідач)
вимог природоохоронного законодавства
в галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами, за результатами
якої було встановлено, що ТОВ
"Рихальський завод сухого молока"
відповідно до статзвітності 2-ТП
(водгосп) за 2012 рік встановлено факт
понадлімітного використання підземної
води, що є порушенням статті 44 Водного
кодексу України.

За наслідками перевірки позивачем
складено відповідний акт перевірки (а.
с. 23 - 27), а також припис про усунення
порушень природоохоронного
законодавства, згідно з пунктом 13 якого
було зобов'язано відповідача не
допускати понадлімітного використання
води постійно (а. с. 30, 31).

На підставі вищевикладеного, позивачем
було проведено розрахунок розміру
збитків, заподіяних державі внаслідок
понадлімітного використання водних
ресурсів відповідачем та виставлено
претензію від 14.06.2013 №53-29/8 на суму 30181,75
грн (а. с. 18, 19). Розрахунок розміру
збитків було проведено позивачем на
підставі наданої відповідачем довідки
від 11.05.2013 № 264 (а. с. 22), згідно з якою
було зазначено, що у 2012 році ТОВ
"Рихальський завод сухого молока" було
понадлімітно використано з
артсвердловини 575 куб. метрів води.

Як вбачається з матеріалів справи,
кошти у сумі 30181,75 грн були добровільно
відшкодовані відповідачем в рахунок
погашення заборгованості за
понадліміне використання води згідно з
платіжним дорученням від 21.06.2013 № 1060 (а.
с. 29).

Також, як вбачається з довідки від
07.08.2014 № 551 (а. с. 21), за порушення вимог
водного законодавства, старшому
механіку відповідача Колеснику В.В. -
відповідальній особі за дотримання
вимог природоохоронного законодавства
щодо спецкористування, була винесена
догана за встановленими порушеннями (а.
с. 21).

Відповідно до встановлених судом
обставин, відповідач 21.01.2013 подав до
Ємільчинського відділення Новоград -
Волинської ОДПІ Звіт про використання
води за IV квартал 2012 р. (статистична
форма 2-ТП (водгосп)) (а. с. 28), в якому
зазначено, що за результатами
водогосподарської діяльності за 2012 р.
відповідачем було фактично забрано та
використано води з підземного
горизонту у кількості 50,689 тис. куб. м, що
на 2,489 тис. куб. м більше встановленого
ліміту використання, який передбачений
у дозволі на спеціальне
водокористування, а саме 48,2 тис. куб. м
(а. с. 54).

Позивачем на підставі вказано Звіту
було проведено перерахунок розміру
збитків та донараховано відповідачу до
сплати за самовільне використання
водних ресурсів у кількості 1914 куб. м
(2489 - 575) 100465,86 грн, про що направлено
претензію №40-12/7 від 01.07.2014 (а. с. 15 - 17).

Судом встановлено, що відповідно до
розрахунків, здійснених працівниками
Державної екологічної інспекції у
Житомирській області, які знаходяться
у претензіях від 14.06.2013 №53-29/8 та від
01.07.2014 №40-12/7, розмір збитків,
обумовлених самовільним використанням
водних ресурсів без дозволу на
спеціальне водокористування та
порушенням умов водокористування,
встановлених у дозволі на спеціальне
водокористування за IV квартал 2012 року,
розрахований за формулою (23) Зсам = 100 * W *
Тар "Методики розрахунку розмірів
відшкодування збитків, заподіяних
державі внаслідок порушення
законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів", затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
20.07.2009 № 389, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 14.08.2009 за
№ 767/16783 (з наступними змінами).

За даними позивача, станом на дату
подачі позову до суду претензія
Державної екологічної інспекції у
Житомирській області від 01.07.2014 №40-12/7
про добровільне відшкодування державі
нанесених збитків на суму 100465,86 грн
відповідачем була не визнана і не
виконана.

З огляду на викладене, з метою захисту
державних інтересів у
природоохоронній сфері прокурор
звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 100465,86 грн
шкоди, заподіяної в процесі
водокористування.

Як встановлено судом в процесі
розгляду справи та вбачається з
наявних в матеріалах справи
документів, 01.11.2011 відповідачу
Житомирським обласним управлінням
водних ресурсів був виданий дозвіл на
спецводокористування № 08-1414 з терміном
дії до 31.12.2014. За умовами дозволу,
водоспоживання на виробничі та
госппитні потреби ТОВ "Рихальський
завод сухого молока", розташованого в с.
Рихальське Ємільчинського району
Житомирської області, здійснюється із
двох артсвердловин, дозволяється
загальний забір свіжої води із
підземних джерел - 48,2 тис. куб. м/рік (а.
с. 54).

Із звіту відповідача форми № 2-ТП
(водогосп) за IV квартал 2012 року, копій
платіжних доручень (а. с. 85 - 94)
вбачається, що відповідачем забрано
підземної води за 2012 рік у розмірі 50,689
тис. куб. м, збір за спеціальне
використання води повністю сплачено,
навіть у збільшеному розмірі (сума
переплати складає 4989,29 грн. = 34086,76 грн
(сума платежів) - 29097,47 грн (сума збору, що
підлягала до сплати за спеціальне
водокористування згідно зі статтями 325,
327 Податкового кодексу України, в
редакції змін від 22.12.2011). Окрім цього,
за понадлімітне використання води
відповідач сплатив 30181,75 грн збитків
згідно з претензією №53-29/8 від 14.06.2013.

Водночас, господарський суд звертає
увагу на те, що перевіркою позивача
фактично зафіксовано понадлімітний
забір води відповідачем, а не
самовільне, без дозвільних документів,
водокористування.

Правовою підставою цивільно - правової
відповідальності за заподіяння
державі збитків внаслідок
самовільного використання водних
ресурсів є сттатті 1, 44, 48, 49, 110, 111
Водного кодексу України, статті 6, 14, 16,
19, 21, 23, 56, 65 Кодексу України про надра,
статті 38, 39, 41, 43, 68, 69 Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища", статті 11, 1166 Цивільного
кодексу України, "Методика розрахунку
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства по охорону та
раціональне використання водних
ресурсів", затверджена наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
20.07.2009 № 389, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 14.08.2009 за
№ 767/16783 (із змінами). За їх змістом
самовільне використанням водних
ресурсів, є порушенням законодавства
про охорону та раціональне
використання водних ресурсів та надр,
шкода, завдана цим правопорушенням,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала, в порядку та
розмірах, встановлених законодавством
України.

Згідно з ст. 22 Цивільного кодексу
України, збитками є реальні збитки або
упущена вигода. За обставин даної
справи прокурор і позивач, відповідно
до розрахунку, заявили про
відшкодування реальних збитків,
обумовлених самовільним використанням
водних ресурсів без дозволу на
спеціальне водокористування та
порушенням умов водокористування,
встановлених у дозволі на спеціальне
водокористування.

При цьому, розміру понадлімітного
використання відповідачем води
відповідно до даних, зазначених у звіті
про використання води за 2012 рік форми
2-ТП (водгосп), позивачем в акті
перевірки від 25.04.-08.05.2013 вказано не
було, як і не зазначено на підставі яких
даних (звіту форми 2-ТП (водгосп) за 2012
рік чи довідки про понадлімітне
використання води від 11.05.2013 № 264) було
зроблено висновок про порушення
відповідачем лімітів забору води та в
якій кількості.

Водночас, із дозволу на спеціальне
водокористування від 01.11.2011 №08-1414 та
Звіту відповідача форми № 2-ТП
(водогосп) за IV квартал 2012 року
вбачається, що відповідачем, за
наявності дозволу на спеціальне
водокористування, здійснено
видобування прісної підземної води для
виробничих та госппитних потреб
товариства із свердловин за 2012 рік з
перевищенням встановленого дозволом
ліміту видобування води на 2,489 тис. куб.
м, що є порушенням умов дозволу.

Абзацами 3, 4 пунктів 1.2 та 1.3. "Методики
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства по охорону та
раціональне використання водних
ресурсів" (в редакції, чинній на час
вчинення спірного правопорушення),
встановлено порядок визначення
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, зокрема, у разі самовільного
використання водних ресурсів при
відсутності дозвільних документів
(дозволу на спецводокористування
та/або спеціального дозволу на
користування надрами (підземні води));
забору, використання води з порушенням
умов водокористування, встановлених у
дозволі на спеціальне
водокористування; встановлює єдині
вимоги до визначення збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів суб'єктами господарювання
(фізичними і юридичними особами).
Розділом ІХ Методики встановлено
порядок розрахунку розміру
відшкодування збитків, обумовлених
самовільним використанням водних
ресурсів при відсутності дозвільних
документів (дозволу на спеціальне
водокористування та/або спеціального
дозволу на користування надрами
(підземні води)), який здійснюється за
формулою (23) - З сам = 100 х W х Тар.

Разом з тим, порядок визначення
розмірів відшкодування збитків у разі
забору, використання води з порушенням
умов водокористування, встановлених у
дозволі на спеціальне
водокористування, цією Методикою не
встановлено.

Таким чином, з урахуванням викладених
обставин справи та вимог законодавства
суд дійшов висновку, що склад
правопорушення, визначений прокурором
і позивачем як "самовільне
використання водних ресурсів без
дозволу на спеціальне
водокористування" в діях відповідача
відсутній, фактично в його діях наявні
ознаки забору і використання води з
порушенням умов водокористування,
встановлених у дозволі на спеціальне
водокористування, однак, порядку
визначення розмірів відшкодування
збитків, заподіяних цим
правопорушенням, законодавством
України не встановлено.

За перевищення затверджених лімітів та
нормативів використання природних
ресурсів законом передбачена
адмінвстративна відповідальність у
вигляді штрафу (стаття 91-2 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення).

Водночас, суд вважає за необхідне
зазначити, що сплата збору за
спеціальне використання води понад
встановлений річний ліміт
використання води, який обчислюється
та сплачується у п'ятикратному розмірі
виходячи з фактичних обсягів
використаної води понад встановлений
ліміт використання води, ставок збору
та коефіцієнтів (пункт 327.1 статті 327
Податкового кодексу України) не є
штрафною санкцією за порушення
суб'єктом вимог водного законодавства
(в т. ч. статті 44 Водного кодексу
України), а є податковим збором за
спеціальне водокористування, який
обраховується у підвищеному розмірі та
застосовується у разі використання
водних ресурсів понад встановлений
спеціальним дозволом річний ліміт.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на встановлені обставини
справи та досліджені в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що відповідачем
дійсно було порушено законодавство про
охорону навколишнього природного
середовища шляхом понадлімітного
забору води з підземного горизонту у 2012
році, однак зважаючи, що чинним
законодавством не передбачено порядку
визначення розмірів відшкодування
збитків, заподіяних цим
правопорушенням, враховуючи що
відповідачем сплачено в рахунок
відшкодування шкоди, завданої державі,
30181,75 грн збитків та надлишково
сплачено у 2012 році збір за
спецводокористування на суму 4989,29 грн,
позов прокурора про стягнення з
відповідача 100465,86 грн додатково
нарахованих збитків є необґрунтованим,
а застосування до вказаних
правовідносин Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства по охорону та
раціональне використання водних
ресурсів - безпідставним, про що також
зазначено в письмових поясненнях
Житомирського обласного управління
водних ресурсів від 27.10.2014 №06-1791.

При цьому, слід зазначити, що всі докази
були оцінені судом за внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності.

Тому пояснення відібрані прокурором
від директора відповідача 25.07.2014 (а. с.115,
116), надані прокурором в судовому
засіданні 18.11.2014, були оцінені судом в
сукупності з іншими матеріалами справи
та не мали для господарського суду під
час вирішення спору заздалегідь
встановленої сили.

В той же час, оскільки саме порушення
відповідачем зобов'язань у сфері
водокористування стало підставою
звернення прокурора в інтересах
держави в особі позивача до суду з
даним позовом, судовий збір належить
стягнути з відповідача на підставі
приписів частини 2 статті 46 ГПК України.

Керуючись статтями 49, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рихальський завод
сухого молока" (11246, Житомирська
область, Ємільчинський р-н, с.
Рихальське, вул. Леніна, б. 38 ) в дохід Державного бюджету
України судовий збір в розмірі 2009,31 грн.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 18.12.14

Суддя
Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - Житомирській міжрайонній
прокуратурі з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері (10001,
м. Житомир, провул. 1-ий Паравозний, 11-а)

3 - Державній екологічній інспекції у
Житомирській області (10014, м. Житомир,
вул. Черняхівського, 12а)

4 - ТОВ "Рихальський завод сухого молока"
(11246,Ємільчинський район, с. Рихальське,
вул. Леніна, буд 38)

5 - Головному управлінню державної
казначейської служби України в
Житомирській області (вул.1-го Травня, 24,
м. Житомир, 10008)