ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2014 року Справа №
904/5128/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Крутовських
В.І. - доповідач,

суддів: Дмитренко Г.К., Прокопенко А.Є.

при секретарі судового засідання
Однорог О.В.

Представники сторін:

від відповідача: Доценко М.С.,
довіреність №56 від 01.01.2014 року,
представник

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"УКРЗАЛІЗНИЧПОСТАЧ", м. Київ на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 16.09.2014 року у справі №904/5128/14

за позовом Державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"УКРЗАЛІЗНИЧПОСТАЧ", м. Київ

до Державного підприємства
"Придніпровська залізниця",
м. Дніпропетровськ

про стягнення 33 584,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 16.09.2014
року у справі №904/5128/14 (суддя Ніколенко
М.О.) в позові відмовлено повністю.

Не погодившись із зазначеним рішенням,
Державне підприємство
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"Укрзалізничпостач" звернулося з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду скасувати як прийняте при
неповному з`ясуванні всіх обставин
справи. В обґрунтування апеляційної
скарги посилається на те, що відповідно
до умов поставки право власності, а
також відповідальність за збереження
продукції на вантаж, переходить від
Позивача до Відповідача саме на етапі
передачі продукції перевізнику.
Зазначив, що при винесенні рішення
судом в якості доказу недостачі взято
до уваги лише комерційні акти та акти
приймання Продукції по кількості.

Відповідач проти скарги заперечив з
огляду на те, що приймання продукції на
станціях призначення проводилось у
відповідності до вимог "Інструкції про
порядок приймання, транспортування,
зберігання, відпустку та обліку нафти
та нафтопродуктів на підприємствах та
організаціях України" та умов Договору.
Телеграмами викликався представник
вантажовідправника та постачальника.
Розрахунки проведені за фактично
одержану кількість палива та вугілля
згідно з наказом Укрзалізниці №329-ЦЗ
від 30.04.2004 року. Позивач не надає
інформації щодо виникнення виявлених
недостач, а також не оскаржує
комерційні акти, згідно з якими
Залізниця та Позивач підтвердили
постачання товару з недовантаженням.
Відповідачем були складені також акти
приймання нафтопродуктів за кількістю
за формою 5НП згідно з вимогами
інструкції П-6 «О порядке приёмки
продукции
производственно-технического
назначения и товаров народного
потребления по количеству». Крім того,
Відповідачем своєчасно були
пред`явлені Позивачу претензії з
комерційними актами, проте останні
оскаржені не були, чим Позивач визнав
фактично їх дійсність та
правомірність. Вважає, що всі обставини
по справі вказують на те, що недостача
сталась до передачі товару
перевізнику, та він правомірно
акцептував авізо на суму фактично
отриманих ТМЦ. Просив рішення суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
16.10.2014 року у справі №904/5128/14 прийнято та
призначено апеляційну скаргу до
розгляду колегією суддів у складі
головуючого судді: Крутовських
В.І., суддів: Дмитренко Г.К., Прокопенко
А.Є..

У судових засіданнях 06.11.2014 року та
02.12.2014 року оголошувались перерви.

Представник Позивача у судове
засідання 16.12.2014 року не з'явився, про
час та місце судового засідання
повідомлений належним чином,
відповідно до вимог Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом
Державної судової адміністрації
України 20.02.2013 року №28.

У судовому засіданні 16.12.2014 року було
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Заслухавши пояснення
представника Відповідача, розглянувши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу такою, що не
підлягає задоволенню, приймаючи до
уваги наступне.

30.12.2009 року між Позивачем (постачальник)
та Відповідачем (покупець) укладений
Договір поставки №ЦХП-20210.

Відповідно до пункту 1.1 Договору
Постачальник зобов'язується поставити,
а Покупець прийняти та оплатити
нафтопродукти, найменування, марка,
ціна і кількість яких вказується в
специфікаціях, які є невід'ємними
частинами Договору.

Згідно з пунктом 3.1 Договору
постачальник здійснює поставку товару
залізничним або автотранспортом за
вантажними реквізитами покупця на
умовах та в терміни, які вказані в
специфікаціях до даного Договору, які
надаються додатково та є невід'ємними
його частинами.

Відповідно до пункту 3.3 Договору,
покупець несе всі витрати та
відповідальність по прийманню,
зберіганню та подальшому використанню
товару, який було поставлено
Постачальником.

Пунктом 3.4 Договору також встановлено,
що дата поставки товару визначається
згідно умов поставки Товару, що
відображено в специфікаціях до
Договору, і відповідає вимогам
Міжнародних правил тлумачення
торгових термінів "Інкотермс" в
редакції 2000 року.

Кількість товару, яка підлягає
поставці за цим договором, вказується
Сторонами в специфікаціях до цього
Договору (пункт 4.1 Договору).

Між сторонами виникли
правовідносини щодо постачання товару
та відповідно до частин 1, 2 статті 712
Цивільного кодексу України, статті 265
Господарського кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

За умовами Договору поставка продукції
здійснюються на умовах FСА, відповідно
до яких датою поставки продукції
вважається дата передачі товару у
розпорядження перевізника. Оскільки,
спірна продукція була відвантажена
залізничним транспортом, продукція
вважається поставленою з часу передачі
залізниці до перевезення та оформлення
квитанції про приймання вантажу.

Прийом товару за кількістю, який
поставлено в залізничній або
автоцистерні, здійснюється Покупцем у
порядку, передбаченому Інструкцією
про порядок приймання,
транспортування, зберігання, відпуску
та обліку нафти та нафтопродуктів на
підприємствах та організаціях України
від 20.05.2008 року №281/171/578/155,
зареєстрованої Міністерством юстиції
України за №805/15496 від 02.09.2008 року, із
складанням "Акту приймання
нафтопродуктів за кількістю" за формою
№5-НП (Додаток №1). У випадку, коли
виявлено нестачу Товару, яка перевищує
норми природних втрат та границі
відносної похибки вимірювань, яка
застосовується в разі нерівноцінних
методів вимірювання, Покупець
направляє телеграму Постачальнику та
Вантажовідправнику. У подальшому копії
телеграм прикладаються до
претензійних матеріалів (пункт 4.2, 4.3
Договору).

Умови розрахунків за поставлений
товар визначені в розділі 6 Договору,
для проведення яких Постачальник надає
Покупцю рахунок-фактуру, податкову
накладну та сповіщення "авізо" на Товар,
який було поставлено Покупцю. Останній
протягом двох днів з дати отримання
документів, які зазначені в пункті 6.1
цього Договору, здійснює розрахунки за
поставлений Постачальником Товар
шляхом акцепту сповіщення. При
письмовій домовленості Сторін можливі
інші форми розрахунків за Товар.
Розрахунок за Товар здійснюється
відповідно до наказу Укрзалізниці
№329-ЦЗ від 30.04.2004 року "Про затвердження
Порядку розрахунків за поставлені
товарно-матеріальні цінності між
ДП "Укрзалізничпостач"
і залізницями та обліку ведення
претензійно-позовної роботи."

На виконання умов розділу 6 Договору,
Позивачем було виставлено наступні
рахунки-фактури та, відповідно,
сповіщення на загальну суму 11850953,81 грн.
за поставлену продукцію відповідно
зазначених накладних та квитанцій
приймання товару:

- БМ 13-33 від 09.05.2013 року (сповіщення №3620)
на загальну суму 9536215,79 грн. (борг
10176,72 грн.);

- БМ 13-46 від 01.06.2013 року (сповіщення №4603)
на загальну суму 1436835,77 грн. (борг
2541,61 грн.);

- ТОП 13-7 від 18.01.2013 року (сповіщення №373)
на загальну суму 3465146,88 грн. (борг
1935,38 грн.);

- ТОП 13-1199 від 21.10.2013 року (сповіщення
№10611) на загальну суму 1153263,05 грн. (борг
851,08 грн.);

- ТОП 13-842 від 11.09.2013 року (сповіщення
№8797) на загальну суму 216179,77 грн. (борг
16204,49 грн.);

- ТОП 13-205 від 02.03.2013 року (сповіщення
№1103) на загальну суму 5883190,37 грн. (борг
1874,77 грн.).

Загальна сума, на яку неакцептовані
сповіщення, склала 33 584,05 грн.. При цьому,
Відповідач послався на недостачу
вантажу, що виявлена при прийманні
товару за кількістю на станції
призначення, та оплату фактичної
кількості товару.

Вважаючи, що Відповідач безпідставно
неакцептував авізо на спірну суму,
Позивач просить зобов'язати його
доакцептувати ці сповіщення.

Відповідно до вимог статей 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
виконання зобов'язання і одностороння
зміна умов договору не допускається,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Як вище встановлено судом, умовами
Договору та наказом Укрзалізниці
№329-ЦЗ від 30.04.2004 року передбачено
проведення розрахунків за фактично
отриману кількість товару.

Фактична кількість отриманого товару
підтверджена актами приймання
нафтопродуктів за кількістю за формою
№5-НП, факт недостачі зазначається у
актах: №31 від 05.03.2013 року, №5 від 21.01.2013
року, №17 від 11.05.2013 року, №18 від 12.05.2013
року, №15 від 13.05.2013 року, №15 від 08.06.2013
року, № 139 від 20.09.2013 року, №141 від
23.09.2013 року, №7 від 30.10.2013 року, що
встановлено при видачі вантажу, про що
складені комерційні акти АА №044742/4 від
05.03.2013 року, АА №044739/1 від 20.01.2013 року, АА
№044740/2 від 20.01.2013 року, АА
№009427/15 від 11.05.2013 року, АА №018043/4
від 13.05.2013 року, АА №045173/11 від 07.06.2013
року, АА №044380/126/719 від 17.09.2013 року, АА
№044446/192/36 від 27.10.2013 року, які
відповідають статям 52, 129 Статуту
залізниць України та Правилам
складання актів.

Відповідно до комерційних актів та
актів про технічний стан вагонів, які
знаходяться в матеріалах справи,
цистерни та вагони на станцію
призначення прибули у справному стані,
із справними ЗПУ вантажовідправника,
без ознак доступу до вантажу при
перевезенні. Тобто перевезення було
справним, недостача вантажу виникла не
з вини Перевізника, факт недостачі
підтверджено належними доказами. У
відповідності до умов Договору
Відповідач також своєчасно повідомляв
Позивача про встановлення недостачі
дизельного палива та вугілля при
прийнятті та необхідність прибуття
представника Постачальника, що
підтверджено копіями телеграм, а також
пред'являв претензії за понаднормову
недостачу дизельного палива (копії
претензій знаходяться в матеріалах
справи).

Посилання скаржника на умови Поставки
товару та перехід ризиків до Покупця з
часу передачі вантажу органу
транспорту як підставу для звільнення
від відповідальності за недостачу
вантажу судом відхиляються, оскільки,
як встановлено судами, відсутні ознаки
втрати вантажу під час перевезення.

З вищезазначеного колегія суддів
доходить до висновку про неправильне
визначення маси вантажу саме
вантажовідправником та
недозавантаження цистерн та вагонів до
передачі органу транспорту.

Згідно пунктів 2.2, 2.6.1 Порядку приймання
товарно-матеріальних цінностей від
ЦХП проводиться за кількістю та якістю
згідно інструкції №П-6 від
15.06.1965 року та №П-7 від 25.04.1966 року.
Структурний
підрозділ-вантажоодержувач залізниці,
прийнявши продукцію, акцептує 5
екземплярів авізо і передає в галузеву
службу, у підпорядкуванні якої
знаходиться та в служби НХ, НФ, ЦХП та ЦФ
УЗ. Вантажоодержувач акцептує авізо на
суму фактично отриманих ТМЦ за
виключенням нестач згідно складених
рекламацій.

Згідно до частини 1 статті 670 Цивільного
кодексу України, якщо продавець
передав покупцеві меншу кількість
товару, ніж це встановлено договором
купівлі-продажу, покупець має право
вимагати передання кількості товару,
якої не вистачає, або відмовитися від
переданого товару та його оплати, а
якщо він оплачений, - вимагати
повернення сплаченої за нього грошової
суми.

Відповідач правомірно недоакцептував
вартість недопоставленого дизельного
палива та вугілля на суму 33584,05 грн. та
здійснив оплату, виходячи із фактичної
кількості отриманого дизельного
палива та вугілля.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що під час розгляду справи
господарським судом фактичні
обставини справи встановлено на основі
повного, всебічного і об'єктивного
дослідження поданих доказів та вірно
застосовані норми права, а доводи
Скаржника не спростовують законності
прийнятого у справі судового рішення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства матеріально-технічного
забезпечення залізничного транспорту
України "УКРЗАЛІЗНИЧПОСТАЧ", м.
Київ на рішення господарського суду
Дніпропетровської області
від 16.09.2014 року у справі №904/5128/14
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 16.09.2014
року у справі №904/5128/14 залишити без
змін.

Постанова набирає чинності з дня її
оголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд протягом
двадцятиденного строку з дати її
прийняття.

Повний текст постанови виготовлено
та підписано 22.12.2014 року.

Головуючий суддя
В.І. Крутовських

Суддя
Г.К. Дмитренко

Суддя
А.Є. Прокопенко