м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
Вікант» До Товариства з обмеженою
відповідальністю «Управляюча компанія
«Метрополія» Простягнення 83 448,22 грн.
Суддя Борисенко І.І.
Від позивача Петришина А.М., за
Від відповідача не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача на свою
користь заборгованість по договору
№40/14 від 15.04.2014р., в сумі 83 448,22 грн., з
яких: 78 393,23 грн. - основний борг, 4 111,76
грн. - пеня, 943,23 - інфляційні втрати.
Ухвала суду про порушення провадження
у справі та відкладення розгляду
справи була надіслана за адресою
місцезнаходження відповідача, що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а саме: 03022, м. Київ,
вул. Ломоносова, буд. 75, офіс 129.

Відповідно до статті 64 ГПК України
судом вчинені дії для належного
повідомлення відповідача про розгляд
справи.

На призначені судові засідання 14.10.2014р.
та 27.11.2014р. представник відповідача не
з'являвся, витребуваних судом доказів
не надав, хоча про дату та час їх
проведення повідомлений належним
чином, про що зокрема свідчать наявні у
матеріалах справи оригінали поштових
відправлень, з яких слідує, що поштова
кореспонденція з ухвалами суду про
призначення судових засідань була
вручена відповідачу 25.09.2014р. та 21.11.2014р.

Отже, відповідач завчасно був
повідомлений про місце, дату та час
судових засідань, і у разі наміру
подати відзив на позовну заяву,
письмові пояснення, додаткові
документи, мав достатньо часу для
цього.

За таких обставин, суд не вбачає за
необхідне відкладати розгляд справи та
відповідно до статті 75 ГПК України
здійснює її розгляд за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, Господарський суд міста Києва,
-

ВСТАНОВИВ:

15.04.2014р. між позивачем (надалі -
Постачальник) та відповідачем (надалі -
Покупець) укладено договір №40/14 (надалі
- Договір), відповідно до п. 1.1 якого
Постачальник зобов'язується в порядку
та на умовах, визначених цим Договором,
передати у власність Покупця
металопродукцію, а Покупець
зобов'язується своєчасно прийняти
Товар і здійснити його оплату на умовах
цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору загальна
кількість, асортимент та розгорнута
номенклатура товару, що передається за
цим Договором, зазначається в рахунках
- фактурах Постачальника, які мають
силу Специфікації або в інших додатках
до цього Договору та визначаються у
видаткових накладних.

Відповідно до п. 3.1 Договору загальна
ціна цього Договору складає загальну
вартість переданого товару, яка
зазначена в усіх видаткових накладних.

Відповідно до п. 3.3 Договору у ціну
Товару включені послуги з навантаження
Товару) наданий Покупцем відкритий
транспортний засіб. У разі замовлення
транспортування товару на будівельний
майданчик Покупця транспортом, що
наймає Постачальник, вартість
транспортних послуг виставляється
Покупцю окремо в рахунку (складається
відповідний акт) або включається у ціну
Товару. Факт передачі Товару означає
взаємну згоду Сторін щодо транспортних
послуг. Транспортні послуги
оплачуються в тому ж порядку, який
встановлено для оплати Товару.

Згідно з п. 3.5 Договору передплата
Товару здійснюється Покупцем шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок Постачальника, вказаний у
цьому Договорі або у рахунках-фактурах
в розмірі 100% вартості товару протягом
3-х банківських днів від дати
рахунку-фактури.

Відповідно до п. 3.6 Договору
Постачальник вправі відвантажити
товар згідно потреб Покупця без
отримання попередньої оплати. При
цьому Покупець сплачує вартість
отриманого товару та доставку протягом
10-ти (десяти) календарних днів з моменту
отримання товару.

Пунктом 5.2 Договору товар вважається
переданим Постачальником і прийнятим
Покупцем з моменту підписання
видаткової накладної або акту
прийому-передачі, з цього моменту
переходить право власності на товар до
Покупця та всі пов'язані з ним ризики. З
моменту підписання видаткової
накладної претензії по кількості та
якості не приймаються.

Як встановлено судом, в період з 03.06.2014р.
по 15.09.2014р. Постачальник передав у
власність Покупця, а Покупець отримав,
згідно видаткових накладних: №11137 від
03.06.2014р. на суму 28 018,60 грн. , №11151 від
03.06.2014р. на суму 38 943,98 грн., №11154 від
03.06.2014р. на суму 53 315,35 грн., №12384 від
16.06.2014р. на суму 150 228,00 грн., металопрокат
на суму 270 505,93 грн. з ПДВ та враховуючи
акти з надання послуг доставки на суму 9
000,00 грн. з ПДВ, а саме: №11137 від на суму 1
800,00 грн., №11151 від 03.06.2014 на суму 2 000,00
грн., №11154 від на суму 5 200,00 грн., що
загалом становить 279 505,93 грн.

Відповідачем частково було погашена
заборгованість в розмірі 201 112,70 грн.,
при цьому судом взято до уваги, що
позивач частково зарахував сальдо 96
462,70 грн. (суму переплати) станом на
30.05.2014р. в сумі 40 943,98 грн. по видаткові
накладній №11151 від 03.06.2014р. та акту
(рахунок №11582 від 22.05.2014р.) та в сумі 55
518,72 грн. - видатковій накладній №11154 від
03.06.2014р. та акту (рахунок « 11577 від
22.05.2014р.), борг по яким залишився - 2 996,63
грн., тобто провів зарахування по
заборгованості, що виникла у
найдавнішій період.

Таким чином сума несплаченого товару
станом на час розгляду справи
становить 78 393,23 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться (частина 1). Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу
(частина 2). Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань (частина 7).

Аналогічні положення містяться і у
статтях 525, 526 Цивільного кодексу
України.

Згідно до п.1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Факт наявності боргу у Відповідача
перед Позивачем в сумі 78 393,23 грн.
належним чином доведений,
документально підтверджений і
Відповідачем не спростований.

За таких обставин, позов в частині
стягнення основної суми боргу підлягає
задоволенню у сумі 78 393,23 грн.

З огляду на наявність прострочення
грошового зобов'язання, позивач також
правомірно нарахував відповідачу суму
боргу з урахуванням інфляційних втрат
від простроченої суми за весь час
прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК
України.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, ч. 1 ст. 625 ЦК України
встановлює виняток із загального
правила ст. 614 ЦК України, що закріплює
принцип вини як підставу
відповідальності боржника.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу, враховуючи 3% річних та
інфляційні витрати, є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Приймаючи до уваги вищенаведені
приписи Цивільного кодексу України
щодо наявності у позивача права за
порушення грошового зобов'язання
відповідачем вимагати сплати останнім
інфляційних втрат, перевіривши
здійснений позивачем розрахунок, суд
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача інфляційних втрат в
розмірі 943,23 грн.

Позивачем, також заявлена вимога про
стягнення пені в сумі 4 111,76 грн.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Пунктом 1 статті 216 ГК України
встановлено що, учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Згідно з п. 1 ст. 218 ГК України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Пунктом 6.3 Договору сторони встановили,
що у разі порушення строків оплати за
товар та строків приймання товару,
указаних в п. 3.6 цього Договору Покупець
сплачує Постачальнику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочення, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Частина 6 статті 232 ГК України
передбачає, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Приймаючи до уваги, що наявність
простроченої заборгованості
відповідача перед позивачем у
досліджуваний період підтверджується
матеріалами справи, розмір заявленої
до стягнення пені не перевищує
встановленого статтею 3 Закону України
„Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
граничного розміру, а період стягнення
визначений із урахуванням меж,
передбачених частиною 6 статті 232
Господарського кодексу України суд,
перевіривши арифметичних розрахунок в
цій частині позовних вимог, відповідно
до розрахунку позивача, дійшов
висновку про задоволення стягнення
пені за несвоєчасну оплату
поставленого товару повністю у розмірі
4 111,76 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Управляюча компанія
«Метрополія» (03022, м. Київ, вул.
Ломоносова, буд. 75, офіс 129,
ідентифікаційний код 38567668) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
Вікант» (01001, м. Київ, вул. Еспланадна,
буд. 34/2, кімната 5, ідентифікаційний код
31568293) заборгованість у розмірі 78 393
(сімдесят вісім тисяч триста дев'яносто
три) грн. 23 коп., інфляційні втрати в
розмірі 943 (дев'ятсот сорок три) грн. 23
коп., пеня в сумі 4 111 (чотири тисячі сто
одинадцять) грн. 76 коп., 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. судового
збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК
України.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 08.12.2014р.

Суддя
І.І. Борисенко