ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.12.14р. Справа № 904/8283/14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Запорізький
титано-магнієвий комбінат", м.
Запоріжжя

до відповідача-1: Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця", м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Істек", м. Донецьк

про стягнення 6 722 грн. 04 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: Дерев'яненко О.В., дов. №06
від 03.01.14р.;

від відповідача-1: Селяков О.В., дов. № 85
від 01.01.14р.;

від відповідача-2: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Запорізький
титано-магнієвий комбінат" звернулося
до господарського суду з позовом, в
якому просить стягнути з Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" та Товариства з обмеженою
відповідальністю "Істек" вартість
недостачі вантажу в сумі 6 722 грн. 04 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує посиланням
на ст. ст. 31, 110 Статуту залізниці, а
також умови договору поставки № 1004 від
03.12.13р., укладеного між Державним
підприємством „Запорізький
титано-магнієвий комбінат" та ТОВ
„Істек" та договору про відступлення
права вимоги від 31.12.13р. № 236/398,
укладеного між Державним
підприємством „Запорізький
титано-магнієвий комбінат" та
позивачем.

Відповідач-1 позовні вимоги не визнав, у
відзиві на позов зазначив, що вина
залізниці у нестачі вантажу відсутня,
оскільки вантажовідправник
пошкодження вантажу бачити міг, про що
свідчить акт № 158 від 15.12.2013р. про
технічний стан вагону № 67856625, але від
навантаження не відмовився, у зв'язку
із чим відповідальність за втрату,
недостачу, псування або пошкодження
вантажу, що сталися внаслідок
несправності рухомого складу, в даному
випадку, покладається на відправника.

Розпорядженням керівника апарату суду
від 03.12.2014р. № 778 справу № 904/8283/14,
відповідно до п. 3.1.11 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду у зв'язку з перебуванням судді
Рудь І.А. на лікарняному, передано на
розгляд судді Кармазіній Л.П.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 04.12.2014р.
прийнято справу до провадження та
призначено судове засідання на 21.10.2014р.

У зв'язку із виходом судді Рудь І.А. з
лікарняного, на підставі доповідної
записки судді Кармазіної Л.П. від 10.12.14р.
справу № 904/8283/14 передано на розгляд
судді Рудь І.А.

Ухвалою господарського суду від 11.12.14р.
справа прийнята до провадження суддею
Рудь І.А., розгляд справи призначено на
23.10.14р.

Відповідач-2 явку свого повноважного
представника в призначене судове
засідання не забезпечив та не надав
витребувані судом документів.

Поштові повідомлення про вручення
відповідачу ухвал про порушення
провадження від 27.10.14р. та відкладення
розгляду справи від 18.11.14р., від 04.12.14р.,
направлених судом на адресу
відповідача-2, до господарського суду
не надходили.

Господарський суд вважає можливим
розглянути справу за відсутності
представника відповідача-2, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 64 ГПК України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається зазначеним особам за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що станом на 27.10.14р.
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців і співпадає з адресою
вказаною в позовній заяві (а.с. 45). У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Відповідно до роз'яснень Вищого
господарського суду України,
викладених в інформаційному листі №
01-8/482 від 13.08.2008р. згідно пункту 3.5.11
Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженою наказом ВГСУ від 10.12.02р. за
№ 75 (з подальшими змінами та
доповненнями), перший, належним чином
підписаний, примірник процесуального
документа (ухвали, рішення, постанови)
залишається у справі; на звороті у
лівому нижньому куті цього примірника
проставляється відповідний штамп суду
з відміткою про відправку документа, що
містить: вихідний реєстраційний номер,
загальну кількість відправлених
примірників документа, дату відправки,
підпис працівника, яким вона здійснена.
При цьому, дана відмітка, за умови, що її
оформлено відповідно до наведених
вимог названої Інструкції, є
підтвердженням належного надсилання
копій процесуального документа
сторонам та іншим учасникам судового
процесу.

Відповідно до ст.75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача-1, дослідивши
та оцінивши надані докази,
господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

03.12.2013р. між Державним підприємством
„Запорізький титано-магнієвий
комбінат" (покупець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю „Істек"
(постачальник) укладено договір
поставки № 1004 (надалі - Договір
поставки), відповідно до умов якого
постачальник зобов'язується у 2013-2014
році поставити покупцю товари,
зазначені в Специфікації № 1, а
покупець - прийняти і оплатити таки
товари (п. 1.1. Договору поставки).

Предметом поставки є дрібняк коксовий
МК-2, загальна кількість, асортимент,
номенклатура, зазначені в Специфікації
№ 1, яка є невід'ємною частиною Договору
(п. 1.2 Договору поставки).

Договір поставки набирає чинності з
дня його підписання і діє до 01.04.2014р. (п.
10.1 Договору поставки).

На виконання умов Договору поставки,
16.12.13р. на адресу ДП „Запорізький
титано-магнієвий комбінат" від
вантажовідправника Товариства з
обмеженою відповідальністю "Істек"
прибув вагон № 67856625 (за відправкою №
51899938) надійшов вантаж дрібняк коксовий.

Завантаження вантажу відбулося
засобами відправника ТОВ "Істек".

Під час видачі вантажу з перевіркою
була встановлена вагова недостача
продукції: у вагоні № 67856625 в кількості
8 320 кг. (відомість-розрахунок №83), з
урахуванням норми недостачі - 2 % у
загальній кількості 7 228 кг. на суму 6 722
грн. 40 коп.

Недостача продукції документально
підтверджена комерційним актом РА №
001443/1436 від 16.12.2013р., в якому зафіксовано,
що в комерційному відношенні
завантаження вище рівня бортів на 10 см,
шапкоподібне; на поверхню вантажу
нанесене маркування вапняним розчином
шляхом розбризкування; маркування
порушене, наявні поглиблення праворуч
над 5 люком 80х80х40 см, над 6-7 люками 300-150
см на всю висоту завантаження; на
деталях вагону наявні сліди просипання
вантажу, що перевозився. В технічному
відношенні вагон справний, бездверний;
люка зачинені, течі вантажу нема;
нещільне прилягання кришок 1, 5, 7 люків
до армуючих листів поперечних балок,
зазори над 1, 7 люками 15х5 см, над 5 люком
10х2 см, про що складений акт форми ГУ-106
№ 158 від 15.12.13р.; зазори з зовнішньої
сторони закладені дрантям.

Комерційний акт складений згідно з
Правилами складання актів,
затвердженими наказом Міністерства
транспорту України від 28.05.2002 року № 334
(зареєстр. в МЮ України 08.07.2002 р. за №
567/6855).

15.12.13р. складено акт № 158 про технічний
стан вагону № 67856625, в якому зазначено,
що вагон у технічному відношенні
справний, проте виявлено нещільне
прилягання кришок 1, 5, 7 люків до
армуючих листів поперечних балок,
зазори над 1, 7 люками довжиною 15 см
шириною 5 см, над 5 люком - довжиною10 см
шириною 2 см; зазори з зовнішньої
сторони закладені дрантям. Втрата
вантажу можлива, вантажовідправник
бачити міг, але не прийняв заходів, що
виключають втрату вантажу на шляху
прямування.

Рахунок за поставлену продукцію № 12154
від 15.12.2013р. сплачений позивачем у
повному обсязі, що підтверджується
платіжним дорученням № 31427 від 23.12.2013р.

31.12.2013р. між Державним підприємством
„Запорізький титано-магнієвий
комбінат" (первісний кредитор) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Запорізький
титано-магнієвий комбінат" (новий
кредитор) укладено договір про
відступлення права вимоги № 236/398
(надалі - Договір відступлення права
вимоги), відповідно до умов якого
первісний кредитор передає новому
кредитору, а новий кредитор приймає
вимоги, що належать первісному
кредитору і стає кредитором за
Договором № 1004 від 03.12.2013р. (далі -
основний договір), укладений між
первісним кредитором та Товариством з
обмеженою відповідальністю „Істек"
(далі - боржник) (п. 1.1 Договору
відступлення права вимоги)

Згідно п. 1.3 Договір відступлення права
вимоги новий кредитор набуває право
вимагати від боржника належного
виконання обов'язку, визначеного в сумі
6 548 грн. 57 коп.

За умовами п. 3.4 Договору відступлення
права вимоги моментом переходу права
вимоги первісного кредитору за
Договором, визначеним у п. 1.1 цього
Договору, до нового кредитору є дата
підписання акту приймання-передачі
майнового комплексу Державного
підприємства „Запорізький
титано-магнієвий комбінат" до
статутного капіталу Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Запорізький титано-магнієвий
комбінат".

З метою досудового врегулювання спору
позивач звертався до відповідача-1 з
претензією № 25-20/1075 від 20.05.14р., яка,
згідно відповіді ДП „Придніпровська
залізниця" від 23.05.14р. № МЮ-4/54, залишена
без задоволення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача-1, оцінивши
докази, суд вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги, з
наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 908
Цивільного кодексу України
перевезення вантажу, пасажирів, багажу,
пошти здійснюється за договором
перевезення.

Частинами 1, 2, 3 статті 909 Цивільного
кодексу України встановлено, що за
договором перевезення вантажу, одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити довіреній їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу
укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 920 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язань, що випливають із договору
перевезення, сторони несуть
відповідальність, встановлену за
домовленістю сторін, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами).

Частинами 1, 2 статті 924 Цивільного
кодексу України встановлено, що
перевізник відповідає за збереження
вантажу, багажу пошти з моменту
прийняття їх до перевезення та до
видачі одержувачеві, якщо не доведе, що
втрата, недостача, псування або
пошкодження вантажу, багажу, пошти
сталося внаслідок обставин, яким
перевізник не міг запобігти та
усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату,
недостачу, псування або пошкодження
прийнятих до перевезення вантажів у
розмірі фактичної шкоди, якщо не
доведе, що втрата, недостача, псування
або пошкодження вантажу, багажу, пошти,
сталося не з його вини.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 2 Статуту залізниць
України, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р.
№ 457 Статут залізниць України (далі
Статут) визначає обов'язки, права і
відповідальність залізниць, а також
підприємств, організацій, установ і
громадян, які користуються залізничним
транспортом.

Статтею 6 Статуту встановлено, що
накладна - основний перевізний
документ встановленої форми,
оформлений відповідно до цього Статуту
та Правил і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угодою на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони-одержувача.

Уклавши із залізницею договір
перевезення вантажу, відправник визнав
тим самим обмеження та особливості, що
встановлені Статутом залізниць
України, щодо меж відповідальності
перевізника і вантажовідправника та
погодився з ними.

Відповідно до ст. 105 Статуту залізниці,
вантажовідправники,
вантажоодержувачі, пасажири,
транспортні, експедиторські і
посередницькі організації та особи,
які виступають від імені
вантажовідправника і
вантажоодержувача, несуть матеріальну
відповідальність за перевезення у
межах і розмірах, передбачених
Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниця
звільняється від відповідальності за
втрату, недостачу, псування або
пошкодження вантажу, коли вантаж
прибув у непошкодженому відкритому
рухомому складі, завантаженому
засобами відправника, якщо немає ознак
втрат, псування або пошкодження
вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст. 129 Статуту обставини, що
можуть бути підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення
засвідчується комерційними актами або
актами загальної форми, які
складаються станціями залізниць.

Комерційний акт складається для
засвідчення в тому числі
невідповідності маси вантажу натурою з
даними, зазначеними у транспортних
документах.

З комерційного акту РА № 001443/1436 від
16.12.2013р. вбачається, що він складений на
підставі акту загальної форми № 22941 від
15.12.13р. ст.. Яснувата Донецької
залізниці, акту загальної форми № 8536
від 15.12.13р. ст.. Запоріжжя-Ліве
Придніпровської залізниці,
зафіксовано, що в комерційному
відношенні завантаження вище рівня
бортів на 10 см, шапкоподібне; на
поверхню вантажу нанесене маркування
вапняним розчином шляхом
розбризкування; маркування порушене,
наявні поглиблення праворуч над 5 люком
80х80х40 см, над 6-7 люками 300-150 см на всю
висоту завантаження; на деталях вагону
наявні сліди просипання вантажу, що
перевозився. В технічному відношенні
вагон справний, бездверний; люка
зачинені, течі вантажу нема; нещільне
прилягання кришок 1, 5, 7 люків до
армуючих листів поперечних балок,
зазори над 1, 7 люками 15х5 см, над 5 люком
10х2 см, про що складений акт форми ГУ-106
№ 158 від 15.12.13р.; зазори з зовнішньої
сторони закладені дрантям.

За статтею 31 Статуту залізниць України
залізниця зобов'язана подавати під
завантаження справні, придатні для
перевезення відповідного вантажу,
очищені від залишків вантажу, сміття,
реквізиту, а у необхідних випадках -
продезінфіковані вагони та контейнери.

Водночас частиною 5 статті 31 Статуту
залізниць України встановлено, що
придатність рухомого складу, зокрема
вагонів, для перевезення вантажу в
комерційному відношенні визначається
відправником, якщо завантаження
здійснюється його засобами.

Пунктом 5 Правил перевезень вантажу у
вагонах відкритого типу, затвержених
наказом Міністерства транспорту
України від 20.08.2001 року № 452 (зар. в МЮ
України 10.09.2001 р. за № 796/5987),
передбачено, що перед навантаженням
вантажів, які містять дрібні фракції,
відправник зобов'язаний
пересвідчитися, що перевезення у
наданому вагоні не призведе до втрати
вантажу. Якщо втрата можлива через
конструктивні зазори, відправник
зобов'язаний вжити додаткових заходів
щодо їх ущільнення, для чого йому
залізницею надається безоплатний час
користування вагонами до 30 хвилин на
всю одночасно подану групу вагонів.

У разі навантаження у вагони
відкритого типу вантажів, які містять
дрібні фракції, відправник повинен
вжити заходів щодо запобігання
видуванню або просипанню дрібних
часток вантажу під час перевезення,
особливо у випадках навантаження вище
рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі
заходи розробляються відправником
окремо для кожного виду вантажу.

За встановлених обставин, втрата
вантажу можлива через нещільне
прилягання кришки люків до
армувального листа поперечних балок,
наявності зазорів. Крім того, з
комерційного акту вбачається
наявність поглиблень, порушення
маркування, просипання вантажу.

Крім того, як свідчать матеріали
справи, спірний вагон не подавався
залізницею відправнику під
навантаження в розумінні ст. 31 Статуту,
оскільки відповідно до пам'яток про
подавання та забирання вагонів від
12.12.2013р. № 2958 та № 4367 від 14.12.2013р.,
зазначений вагон зданий залізниці до
перевезення після здвоєної операції,
тобто був повторно завантажений після
попереднього вивантаження
відправником (а.с. 50, 51).

У випадках, коли під час завантаження
подано несправний за своїм технічним
станом або не придатний в комерційному
відношенні вагон або контейнер,
відправник повинен відмовитись від їх
використання. Якщо він цього не зробив,
відповідальність за втрату, недостачу,
псування або пошкодження вантажу, що
сталися внаслідок технічної
несправності рухомого складу,
покладається на відправника.

За таких обставин, підставою для
визначення ступеню вини
вантажовідправника у недостачі
вантажу внаслідок його просипання під
час перевезення є акти про технічний
стан вагону та комерційний акт.

Тобто наявні в матеріалах справи
докази виключають вину перевізника у
втраті вантажу, інші будь-які докази
стороннього доступу до вантажу
вантажовідправником не надано.

З урахуванням викладеного,
відповідальність за недостачу вантажу
у вагоні № 67856625 в розмірі 6 722 грн. 40 коп.
слід покласти на відповідача-2.

Судові витрати, згідно зі ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються на відповідача-2.

На підставі вищезазначеного, керуючись
ст. ст. 4, 32-34, 43, 44, 49, 82-86, 116, 117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд,

В И
Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Істек" (83028, м.
Донецьк, вул. Майська, б. 66, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю „Запорізький
титано-магнієвий комбінат" (69600, м.
Запоріжжя, вул. Теплична, б. 18, ) 6 722 грн. 40 коп. (шість тисяч
сімсот двадцять дві грн. 40 коп.) шкоди, 1
827 грн. 00 коп. (одну тисячу вісімсот
двадцять сім грн. 00 коп.) витрат по
сплаті судового збору.

Накази видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Суддя І. А. Рудь Повне
рішення складено - 25.12.14р.