КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2014 р. Справа№ 910/16771/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Чорної Л.В.

при секретарі: Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: Луценко С.О., представник
за довіреністю б/н від 01.10.2014р.;

від відповідача: Гойдик Т.Л.,
представник за довіреністю №44 від
18.04.2014р.;

Розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еко»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 16.10.2014р. (підписано - 17.10.2014р.)

у справі №910/16771/14 (суддя: Бойко Р.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гранум Дистриб`юшн»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еко»

про стягнення 158 392,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Гранум
Дистриб`юшн» (надалі - позивач) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еко» (надалі -
відповідач) про стягнення 158 392,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при
виконанні договору поставки №12399К від
01.01.2014р. позивач передав відповідачу
у власність товар, а відповідач
належним чином свої зобов'язання по
оплаті даного товару не виконав, у
зв'язку з чим заборгованість в оплаті
покупної вартості товару перед
позивачем становить 158 392,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.08.2014р. позовну заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гранум Дистриб`юшн»
та порушено провадження у справі
№910/16771/14.

У запереченнях на позов, відповідач
вказував, що частина боргу була ним
сплачена, шляхом укладення з позивачем
угод про зарахування зустрічних
однорідних вимог від 30.04.2014 р. та від
31.05.2014 р., згідно з якими його
заборгованість за Договором була
зменшена на 1 241,00 грн. та 17 783,78 грн.
відповідно. Крім того, ТОВ "Еко"
зазначало , що ТОВ "Гранум Дистриб`юшн"
при визначенні розміру заборгованості
відповідача безпідставно не
врахував сплату відповідачем
30.07.2014р. - 50 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 16.10.2014р. у справі №910/16771/14
позов задоволено частково. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еко» на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гранум Дистриб`юшн»
заборгованість у розмірі 108 392, 50грн. та
судовий збір у розмірі 2 167,85грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Еко» звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просило скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 16.10.2014р. у справі №910/16771/14 та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі.

У доводах апеляційного оскарження
відповідач посилався на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповно з'ясовано обставини
справи, а висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Разом з тим, апелянтом подано
клопотання про поновленння строку на
апеляційне оскарження рішення
Господарського суду міста Києва від
16.10.2014р. у справі №910/16771/14.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями, апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еко» на рішення
Господарського суду міста Києва від
16.10.2014р. у справі №910/16771/14 передано на
розгляд колегії суддів Київського
апеляційного господарського суду у
складі: Кропивна Л.В. (головуючий суддя),
судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.11.2014р. у
справі №910/16771/14 (колегія суддів у
складі: головуючий суддя - Кропивна
Л.В. (доповідач), судді: Смірнова Л.Г.,
Чорна Л.В.) клопотання Товариства з
обмеженою відповідальністю «Еко» про
поновлення строку на апеляційне
оскарження рішення Господарського
суду міста Києва від 16.10.2014р. у справі
№910/16771/14 задоволено, відновлено
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Еко» пропущений з
поважних причин процесуальний строк на
апеляційне оскарження, апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еко» прийнято до
провадження, а її судовий розгляд
призначено на 10.12.2014р.

У судове засідання 10.12.2014р. з'явились
представники сторін.

У судовому засіданні 10.12.2014р.
представник відповідача підтримав
доводи апеляційного оскарження і
просив скасувати рішення
Господарського суду міста Києва від
16.10.2014р. у справі №910/16771/14 та прийняти
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

У судовому засіданні 10.12.2014р.
представник позивача заперечував
проти доводів апеляційної скарги та
просив суд залишити оскаржуваний
судовий акт без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та
підтверджується матеріалами справи,
01.01.2014р. між ТОВ «Еко» (надалі - покупець)
та ТОВ «Гранум Дистриб`юшн» (надалі -
постачальник) був укладений договір
поставки №12399К (надалі - Договір),
відповідно до п. 2.1 якого, постачальник
зобов'язувався поставляти та
передавати у власність покупця товар
на підставі замовлення останнього та у
відповідності до специфікації, а
покупець- прийняти поставлений
постачальником товар та оплатити його
вартість у порядку та на умовах
погоджених сторонами у цьому Договорі.

Згідно пункту 2.2 Договору право
власності на товар переходить від
постачальника до покупця в момент
приймання товару покупцем від
постачальника. Підтвердженням
приймання товару є підписання
сторонами (їх уповноваженими
представниками) накладної та іншої
обов'язкової та визначеної чинним
законодавством України
товарно-супровідної документації на
товар.

У пункті 8.1 Договору сторони погодили,
що покупець оплачує поставлений
постачальником товар на свій вибір та в
такі строки: по закінченню 45
календарних днів з дати поставки
товару постачальником (п.п. 8.1.1
Договору).

З протоколу розбіжностей до Договору
від 01.01.2014р. вбачається, що сторони
дійшли згоди про викреслення п.п. 8.1.2
Договору, яким покупцю надавалась
альтернативна п.п. 8.1.1 Договору
можливість оплатити поставлений товар
по мірі його реалізації кінцевому
споживачу, не пізніше 0 календарних
днів з дати реалізації поставленого
товару, викреслено.

Форма оплати - безготівковий
розрахунок. Оплата вартості товару
здійснюється в національній валюті
України шляхом перерахування грошових
коштів на банківський рахунок
постачальника, що зазначений у
реквізитах сторін Договору. Днем
здійснення платежу вважається день
списання належних до сплати сум з
банківського рахунка покупця на
банківський рахунок постачальника.
Сторони можуть застосовувати інші
способи розрахунків, передбачені
чинним законодавством України (п. 8.2
Договору).

Відповідно до п. 8.5 Договору сторони
Договору один раз на квартал, після 20
числа місяця, наступного за звітним
періодом, проводять звірку
взаєморозрахунків з обов'язковим
підписанням акту звірки. Постачальник
направляє покупцю акт звірки за
допомогою факсимільного зв'язку за
адресою електронної пошти або поштою.

З наявних у матеріалах справи
видаткових накладних вбачаться, що на
виконання умов Договору позивачем у
період з 26.12.2013р. по 09.04.2014р. передано у
власність покупця товар загальною
вартістю 191 007,24 грн.

Позивач стверджував, що відповідачем
поставлений товар оплачений частково -
у розмірі 32 614,74 грн., а заборгованість
покупця на момент звернення позивача
з позовом до суду становить 158 392,50 грн.

Відповідач з доводами позивача не
погодився і вказав, що ним крім 32
614,74 грн., було перераховано на рахунок
постачальника 30.07.2014 р. кошти у розмірі
50 000,00 грн. До того ж , зазначав
відповідач, частина наявної у нього
заборгованості у загальному розмірі
на суму 19 024,78 грн. була погашена, шляхом
укладання з постачальником угод про
зарахування зустрічних однорідних
вимог від 30.04.2014 р. та від 31.05.2014 р.

Щодо твердження відповідача про
перерахування ним 30.07.2014р. коштів у
розмірі 50 000,00 грн. в рахунок погашення
заборгованості за Договором, то такі
доводи знаходять своє документальне
підтвердження, і зокрема
підтверджуються наданою ТОВ «Еко»
випискою по банківському рахунку.

Вказаному доказу суд першої
інстанції надав вірної правової
оцінки як частковому виконанню
покупцем зобов'язань з оплати
вартості отриманого ним від
постачальника товару до моменту
звернення останнього до суду з
позовом на суму 50 000 грн.

Встановивши цю обставину, місцевий
господарський суд правильно відмовив
у задоволенні вимог позову на
вказану суму.

Поряд з цим, оскаржуючи правомірність
стягнення судом першої інстанції
заборгованості у розмірі 19 024,78 грн,
апелянт посилався на укладання з
постачальником угод про зарахування
зустрічних однорідних вимог від 30.04.2014
р. та від 31.05.2014 р.

Перевіряючи такі доводи апелянта ,
судова колегія не вбачає підстав для
зміни судового рішення, адже
зарахування зустрічних однорідних
вимог на суму 19 024,78 грн. і припинення
грошових зобов'язань перед
постачальником на вказану суму
документально не підтверджені.
Відтак, висновок суду першої
інстанції про те, що на день
прийняття ним судового рішення у
відповідача існувала заборгованість
з оплати поставленого йому товару на
виконання Договору на суму 108 392,50
грн., є документально доведеним і не
спростованим відповідачем.

Укладений сторонами Договір є
договором поставки, а відтак між
сторонами виникли правовідносини, які
підпадають під правове регулювання, в
тому числі Глави 54 Цивільного кодексу
України.

Згідно з ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 2 вказаної статті передбачено,
що до договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Сторонами у пункті 8.1 Договору (з
урахуванням протоколу розбіжностей до
Договору від 01.01.2014 р.) було погоджено,
що покупець оплачує поставлений
постачальником товар у строк по
закінченню 45 календарних днів з дати
поставки товару постачальником.

Відповідачем не заперечується факт
поставки товару у вказаний позивачем
період - з 23.12.2013р. по 09.04.2014р., та
наявність заборгованості на суму 108
392,50 грн.

За таких обставин справи, на підставі
ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та
п. 8.1 Договору, відповідач є
боржником, що прострочив виконання
грошового зобов'язання з оплати
поставленого йому товару.

Обставин, з якими чинне законодавство
пов'язує можливість звільнення
відповідача від відповідальності за
порушення зобов'язання, не вказано .

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача 108 392,50 грн. за переданий йому
товар. ТОВ «Еко» доказів на
спростування вказаної заборгованості
не надало.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За таких обставин, суова колегія
вважає правомірним часткове
задоволення судом першої інстанції
позову та стягнення з ТОВ «Еко» на
користь ТОВ «Гранум Дистриб`юшн»
заборгованість по оплаті поставленого
товару за Договором у розмірі 108 392,50
грн.

Правомірність цих висновків апелянтом
не спростована, а відтак, підстав для
задоволення його апеляційної скарги
не знайдено.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для зміни або
скасування прийнятого судом першої
інстанції рішення у даній справі, у
зв'язку з чим апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а оскаржений
судовий акт - без змін.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий
збір за розгляд справи у суді
апеляційної інстанції покладається на
відповідача (апелянта).

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Еко» на
рішення Господарського суду міста
Києва від 16.10.2014р. у справі №910/16771/14
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду міста Києва від
16.10.2014р. у справі №910/16771/14 - без змін.

2. Матеріали справи №910/16771/14 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
Л.Г. Смірнова

Л.В. Чорна