м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/14780/14 16.12.14

Колегія суддів у складі головуючого
судді Мудрого С.М., суддів Ващенко Т.М.,
Сівакової В.В., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Корпорація
"Гуматекс"

до публічного акціонерного
товариства "Державний
експортно-імпортний банк України"

про розірвання кредитного договору
№151107К79 від 14.12.2007 року та припинення
зобов'язання

Представники сторін:

від позивача: Севериненко В.А. -
представник за довіреністю № б/н від
03.04.2014 року;

від відповідача: Будниченко О.В. -
представник за довіреністю № 010-01/2345
від 11.04.2014 року;

Жадобін В.І. -
представник за довіреністю № 010-01/4766
від 28.07.2014 року.

ВСТАНОВИЛА:

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю
"Корпорація "Гуматекс" до публічного
акціонерного товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" про
розірвання кредитного договору №151107К79
від 14.12.2007р. та припинення зобов'язання.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 14.12.2007 року між ним
та публічним акціонерним товариством
"Державний експортно-імпортний банк
України" укладено кредитний договір
№151107К79 із змінами та доповненнями.

На виконання умов кредитного договору
банк надав позичальнику кредит в
розмірі 5 429 720,00 доларів США із кінцевим
терміном погашення кредиту 14.12.2017 року.

19.03.2014 року Верховною Радою України у
першому читанні було прийнято Закон
про визнання Криму окупаційною
територією.

15.04.2014 року Верховна Пада України у
другому читанні ухвалила закон «Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України».

На думку позивача, на даний час на
території України, а саме АР Крим
виникли форс-мажорні обставини, які
унеможливлюють подальше виконання
(існування) кредитного договору №
151107К79 від 14.12.2007 року.

У зв'язку з вищезазначеним та
відповідно до статей 607, 617, 651, 652, 653
позивач звернувся в суд з вимогами про
розірвання кредитного договору №151107К79
із змінами та доповненнями внесеними
додатковими угодами № 151107К79-1 від
01.04.2008; № 151107К79-2 від 04.05.2008; №151107К79-3 від
09.06.2008; № 151107К79-4 від 03.07.2008; № 151107К79-5 від
03.07.2008; № 151107К79-6 від 30.12.2008; № 151107К79-7 від
29.01.2009; №151107К79-8 від 07.04.2009; № 151107К79-9 від
30.04.2009; №151107К79-10 05.06.2009; № 151107К79-11 від
16.06.2009; №151107К79-12 від 30.06.2009; №151107К79-13 від
28.07.2009; №151107К79-14 від 18.08.2009; №151107К79-15 від
01.09.2009; № 151107К79-16 від 30.09.2009; № 151107К79-17
від 30.10.2009; №151107К79-18 від 30.11.2009; №151107К79-19
від 30.12.2009; №151107К79-20 від 15.01.2010; №151107К79-21
від 01.02.2010; №151107К79-22 від 31.03.2010; №151107К79-23
від 29.04.2010; №151107К79-24 від 30.04.2010; №151107К79-25
від 30.06.2010, припинення зобов'язання ТОВ
«Корпорація «Гуматекс» за кредитним
договором № 151107К79 від 14.12.2007 року із
змінами та доповненнями у зв'язку із
неможливістю його виконання з причин,
що не залежать від позивача та
відповідача. Звільнення ТОВ
«Корпорація «Гуматекс» від сплати
штрафних санкцій та пені за кредитним
договором № 151107К79 від 14.12.2007 року із
змінами та доповненнями.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 29.07.2014 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
16.09.2014 року.

У судовому засіданні 16.09.2014 року
відповідач подав відзив на позовну
заяву, оголошено перерву до 06.10.2014 року.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.09.2014 року продовжено строк
розгляду справи продовжено на
п'ятнадцять днів.

06.10.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва позивач подав клопотання про
залучення третьої особи, про
відкладення розгляду справи та
продовження строку розгляду справи.

В судовому засіданні 06.10.2014 року
представник позивача підтримав
клопотання про залучення третьої особи
- Торгово-промислової палати України до
участі у справі, про відкладення
розгляду справи та продовження строку
розгляду спору на п'ятнадцять днів.

Представник відповідача заперечував
проти даного клопотання.

Суд відмовив у задоволенні клопотання
позивача про залучення третьої особи.

В судовому засіданні оголошено перерву
до 20.10.2014 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 06.10.2014 року зобов'язано
Торгово-промислову палату України
надати суду інформацію про результати
розгляду Торгово-промисловою палатою
України листів товариства з обмеженою
відповідальністю "Корпорація
"Гуматекс" без вихідних номерів та дати,
зареєстрованих за вх. № 572/у 24.04.2014 року
та вх. № 2940-05 від 25.09.2014 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 20.10.2014 року призначено колегіальний
розгляд справи № 910/14780/14.

Розпорядженням Заступника Голови
господарського суду м. Києва Ковтуна
С.А. від 20.10.2014 року розгляд справи №
910/14780/14 доручено здійснювати
колегіально у складі: головуючий суддя
Мудрий С.М., судді Ващенко Т.М., Сівакова
В.В.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 20.10.2014 року прийнято справу до
провадження, призначено розгляд справи
на 24.11.2014 року.

Від Торгово-промислової палати України
витребувана інформація по справі на
адресу господарського суду міста Києва
не надійшла.

У судове засідання 24.11.2014 року
представник позивача не з'явився, про
поважні причини неявки суд не
повідомив, хоча про час та дату
судового засідання повідомлений
належним чином, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення № 015, але 21.11.2014 року до загального
відділу діловодства господарського
суду міста Києва подав клопотання про
відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 24.11.2014 року розгляд справи
відкладено на 16.12.2014 року.

08.12.2014 року від Торгово-промислової
палати України надійшла витребувана
інформація по справі на адресу
господарського суду міста Києва.

В судовому засіданні 16.12.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
позов.

Представники відповідача заперечували
проти позову та просили відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні дані, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позовні вимоги позивача не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України
передбачає, що зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

14.12.2007 року між відкритим акціонерним
товариством «Державний
експортно-імпортний банк України»
(банк), правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
«Державний експортно-імпортний банк
України» та товариством з обмеженою
відповідальністю «Корпорація
«Гуматекс» (позичальник), укладено
кредитний договір №151107К79, відповідно
до умов якого банк надає
позичальникові кредит на умовах
забезпеченості, повернення,
відкличності, строковості, платності
та цільового характеру використання
відповідно до положень та умов цього
договору.

Відповідно до статті 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення про позику,
якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

У відповідності до положень ст. 1049 ЦК
України, позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п.3.2.1 кредитного договору сума
кредиту 5 429 720,00 дол. США.

У зазначений кредитний договір
неодноразово були внесені зміни та
доповнення, після яких, змінювалась
річна відсоткова ставка за
користування кредитними коштами,
розмір та умови нарахування комісії за
управління кредитом та інших платежів,
передбачених умовами кредитного
договору, а саме були укладені наступні
додаткові угоди: №151107К79-1 від 01.04.2008,
№151107К79-2 від 04.05.2008, №151107К79-3 від 09.06.2008,
№151107К79-4 від 03.07.2008, №151107К79-5 від 02.07.2008,
№151107К79 -6 від 30.12.2008, №151107К79-7 від 29.01.2009,
№151107К79-8 від 07.04.2009, №151107К79-9 від 30.04.2009,
№151107К79 від 05.06.2009, №151107К79-10 від 05.06.2009,
№151107К79-11 від 16.06.2009, №151107К79-12 від
30.06.2009, №151107К79-13 від 28.07.2009, №151107К79-14 від
18.08.2009, №151107К79-15 від 01.09.2009, №151107К79-16 від
30.09.2009, №151107К79-17 від 30.10.2009, №151107К79-18
від 30.11.2009, №151107К79-10 від 30.12.2009, №151107К79-20
від 15.01.2010, №151107К79-21 від 01.02.2010, №151107К79-22
від 31.03.2010, №151107К79-23 від 29.04.2010, №151107К79-24
від 30.04.2010, №151107К79-25 від 30.06.2010, №151107К79-26
від 31.01.2011, №151107К79-27 від 29.04.2011.

Як зазначено позивачем, на виконання
умов кредитного договору банк надав
позичальнику кредит в розмірі 5 429 720,00
доларів США із кінцевим терміном
погашення кредиту 14.12.2017 року.

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим від 18.11.2013
року у справі №901/169/13-г позов
задоволено, стягнуто з товариства з
обмеженою відповідальністю
«Корпорація «Гуматекс» на користь
публічного акціонерного товариства
«Державний експортно-імпортний банк
України» заборгованість за кредитним
договором №151107К79 від 14.12.2007 у розмірі
6132518,69 доларів США та 52401,22 грн., судовий
збір у розмірі 64380,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
зв'язку з визнанням АР Крим окупаційною
територією суттєво змінилися умови при
яких укладався кредитний договір №
№151107К79 від 14.12.2007 року така зміна умов є
підставою для розірвання кредитного
договору у відповідності до норм
чинного законодавства, а також у
зв'язку із тим, що окупація та подальша
анексія території АР Крим є
форс-мажорною обставиною, що звільняє
ТОВ «Корпорація Гуматекс» від
відповідальності за невиконанням
свого зобов'язання у порядку ст.. 617 ЦК
України.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ч.1 статті 611 ЦК України
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору.

Згідно з ч.1 статті 651 ЦК України, зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу
України, договір може бути розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених законом або
договором. Істотним є таке порушення
стороною договору, коли друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладені
договору.

З матеріалів справи вбачається, що всі
зобов'язання за кредитним договором
банком виконано належним чином, а також
відповідачем не вчинено жодного
порушення відповідного кредитного
договору, що з урахуванням
вищезазначених приписів положень
статті 651 ЦК України обумовлює
відсутність у боржника права вимагати
розірвання відповідного кредитного
договору у судовому порядку.

Відповідно ч. 1 до статті 652 ЦК України, у
разі істотної зміни обставин, якими
сторони керувалися при укладенні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

Відповідно до ч. 2 статті 652 ЦК України,
якщо сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: 1) в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; 3) виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість
розірвання договору безпосередньо з
наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2
ст. 652 ЦК України, за істотної зміни
обставин.

Судом встановлено відсутність
обставин, які б підтверджували
сукупність і наявність вищезазначених
чотирьох умов.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч. 7
статті 193 ГК України, одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, крім випадку коли право
такої відмови встановлено договором
або законом.

Відповідно до ч.1 статті 188 ГК України,
зміна та розірвання господарських
договорів в односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Оскільки, позивач не довів, що настали
істотні зміни обставин, якими сторони
керувались при укладанні кредитного
договору, тому вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю
«Корпорація «Гуматекс» про розірвання
кредитного договору №151107К79 із змінами
та доповненнями внесеними додатковими
угодами № 151107К79-1 від 01.04.2008; № 151107К79-2
від 04.05.2008; №151107К79-3 від 09.06.2008; № 151107К79-4
від 03.07.2008; № 151107К79-5 від 03.07.2008; № 151107К79-6
від 30.12.2008; № 151107К79-7 від 29.01.2009; №151107К79-8
від 07.04.2009; № 151107К79-9 від 30.04.2009; №151107К79-10
05.06.2009; № 151107К79-11 від 16.06.2009; №151107К79-12 від
30.06.2009; №151107К79-13 від 28.07.2009; №151107К79-14 від
18.08.2009; №151107К79-15 від 01.09.2009; № 151107К79-16 від
30.09.2009; № 151107К79-17 від 30.10.2009; №151107К79-18 від
30.11.2009; №151107К79-19 від 30.12.2009; №151107К79-20 від
15.01.2010; №151107К79-21 від 01.02.2010; №151107К79-22 від
31.03.2010; №151107К79-23 від 29.04.2010; №151107К79-24 від
30.04.2010; №151107К79-25 від 30.06.2010 є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Крім того, статтею 15 ЦК України,
закріплено право кожної особи на
захист свого права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання,
а також на захист свого інтересу, який
не суперечить загальним засадам
цивільного законодавства. Згідно з
частиною першою статті 1
Господарського процесуального кодексу
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи,
громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.
Частиною 2 статті 16 ЦК України
передбачено, суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом, зокрема, у такий спосіб, як
розірвання господарських договорів.

Відтак, матеріали справи не дають
підстав для висновку щодо порушення
суб'єктивного цивільного права
позивача, яке потребує правового
захисту. Навпроти, звернення до суду з
даним позовом фактично є намаганням
позивача покласти на відповідача
несприятливі правові наслідки через
невиконання самим позивачем свого
обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 653 ЦК україни у
разі розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються.

У зв'язку з відсутністю підстав щодо
розірвання кредитного договору із
змінами та доповненнями, вимоги
позивача щодо припинення зобов'язання
ТОВ «Корпорація «Гуматекс» за
кредитним договором № 151107К79 від 14.12.2007
року із змінами та доповненнями у
зв'язку із неможливістю його виконання
з причин, що не залежать від позивача та
відповідача, також не підлягають
задоволенню.

Також, позивач просить звільнити його
від сплати штрафних санкцій та пені за
кредитним договором № 151107К79 від 14.12.2007
року із змінами та доповненнями на
підставі статті 617 ЦК України у зв'язку
із окупацією та подальшою анексією АР
Крим, що на його думку є форс-мажорною
обставиною.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що
особа, яка порушила зобов'язання,
звільняється від відповідальності за
порушення зобов'язання, якщо вона
доведе, що це порушення сталося
внаслідок випадку або непереборної
сили.

Не вважається випадком, зокрема,
недодержання своїх обов'язків
контрагентом боржника, відсутність на
ринку товарів, потрібних для виконання
зобов'язання, відсутність у боржника
необхідних коштів.

27.04.2014 року набрав чинності Закон
України від 15.04.2014 р. № 1207-VII "Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України" (далі - Закон).

Цей Закон визначає статус території
України, тимчасово окупованої
внаслідок збройної агресії Російської
Федерації, встановлює особливий
правовий режим на цій території,
визначає особливості діяльності
державних органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ і
організацій в умовах цього режиму,
додержання та захисту прав і свобод
людини і громадянина, а також прав і
законних інтересів юридичних осіб
(частина 1 ст. 2 Закону).

Відповідно до листа Міністерства
Юстиції України № 6602-0-26-14/8.1 від 30.05.2014
р., за загальним правилом під
"форс-мажором" розуміється виникнення
надзвичайних і невідворотних обставин,
у тому числі обставин непереборної
сили, результатом яких є невиконання
зобов'язань однією із сторін.

Таким чином, сторони мають право
самостійно визначити у договорі, що
саме вони відносять до форс-мажору.
Зокрема, визначити, які обставини є
форс-мажором і суб'єктів, що мають його
підтверджувати.

Відповідно до Закону України "Про
торгово-промислові палати в Україні"
завданнями торгово-промислових палат
є, зокрема, подання практичної допомоги
підприємцям у проведенні
торговельно-економічних операцій на
внутрішньому та зовнішньому ринках.

Так, Торгово-промислова палата України
засвідчує обставини форс-мажору
відповідно до умов
зовнішньоторговельних угод і
міжнародних договорів України, а також
торговельні та портові звичаї,
прийняті в Україні; засвідчує
форс-мажорні обставини відповідно до
умов договорів за зверненнями
суб'єктів господарської діяльності, що
здійснюють будівництво житла
(замовників, забудовників) (частина 3
статті 14 вказаного Закону).

Крім того, Торгово-промислова палата
здійснює виконання інших завдань,
передбачених її статутом (частина
друга ст. 3 цього Закону).

Як вбачається з листа
Торгово-промислової палати від 30.05.2014 р.
N 1362/-05-5, Торгово-промислова палата (далі
- ТПП) засвідчує форс-мажорні обставини
відповідно до умов договорів
(контрактів) на підставі чинного
законодавства України, Методики про
порядок засвідчення
Торгово-промисловою палатою України
форс-мажорних обставин.

До ТПП зацікавлена сторона договору
(контракту) подає письмову заяву,
підписану її керівником. Заява
прописується у довільній формі. В заяві
вказуються початок виникнення подій
(які віднесені в контракті/договорі до
форс-мажорних обставин), період дії цих
обставин та їх наслідки. Також у заяві
вказується, які зобов'язання за
договором не можуть бути виконані
внаслідок настання форс-мажорних
обставин, та контактна інформація для
зворотного зв'язку.

До заяви додаються такі документи:
належним чином засвідчена копія
договору (контракту) з усіма додатками
(змінами та доповненнями, якщо вони
були). У ньому мають бути вказані
обставини, що звільняють сторони від
відповідальності, перераховані події,
які сторони погодилися вважати
форс-мажорними, вказані органи країн,
що підтверджують факт настання
обставин форс-мажору; інформація про
обсяг виконаних (або невиконаних)
зобов'язань по договору (контракту);
документи компетентних державних
органів, що підтверджують настання
події.

За результатами розгляду документів
ТПП видає сертифікат (висновок) про
форс-мажорні обставини. Сертифікат
(висновок) про форс-мажорні обставини -
це документ установленої форми, який є
підтвердженням настання форс-мажорних
обставин на території України, виданий
ТПП згідно з нормами чинного
законодавства.

Сертифікат (висновок) видається
заявнику на бланку ТПП. У сертифікаті
(висновку) вказуються сторони
контракту (договору), дата його
укладення, місце, час, період (якщо це
можливо вказати на дату звернення),
протягом якого мали місце надзвичайні
та невідворотні події.

Сертифікат (висновок) підписується
Президентом ТПП, Першим
віце-президентом або
Віце-президентами. На сертифікаті
(висновку) ставиться печатка ТПП.

Сертифікат видається по кожному
контракту (договору) окремо
українською (або іноземною) мовою за
бажанням заявника. Копії виданих
сертифікатів (висновків) та документів,
на підставі яких вони були видані,
зберігаються у департаменті
юридичного забезпечення протягом 3-х
років.

Листами без вихідних номерів та дати
(зареєстрованих ТПП за вх. № 572/у 24.04.2014
року та вх. № 2940-05 від 25.09.2014 року)
товариство з обмеженою
відповідальністю "Корпорація
"Гуматекс" зверталось до президента
Торгово-промислової палати України з
проханням засвідчити, що обставини, що
склалися на території Автономної
Республіки Крим у сфері господарської
діяльності є форс-мажорними.

В матеріалах справи наявний лист
Торгово-промислової палати України
№4688 від 11.11.2014 року, в якому зазначено,
що нею не надавалась відповідь на
вищезазначені листи позивача.

У звязку з вищезазначеним, в суду
відсутні підстави для визнання
зазначених позивачем обставин
форс-мажорними, а тому вимоги позивача
щодо звільнення його від сплати
штрафних санкцій та пені за кредитним
договором № 151107К79 від 14.12.2007 року із
змінами та доповненнями є
необгрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 24.12.2014 року.

Головуючий суддя
С.М.
Мудрий

Судді
Т.М.
Ващенко

В.В.
Сівакова