ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2014 р.Справа № 922/5209/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Кубах
І.М.

розглянувши справу

за позовом Інституту рослинництва
імені В.Я. Юр'єва Національної академії
аграрних наук України, м. Харків
до Державного підприємства "Дослідне
господарство "Комсомолець" інституту
сільського господарства північного
сходу Національної академії аграрних
наук України",
с. Комсомольське про стягнення 7
241,40 грн. за участю представників
сторін:

позивача - Ушаков В.С., довіреність
№1/2а-03/396 від 11.04.2014 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Інститут рослинництва імені В.Я. Юр'єва
Національної академії аграрних наук
України (позивач) звернувся до
господарського суду Харківської
області із позовною заявою до
Державного підприємства "Дослідне
господарство "Комсомолець" інституту
сільського господарства північного
сходу Національної академії аграрних
наук України" (відповідача) про
стягнення заборгованості в розмірі 7
241,40 грн., посилаючись на неналежне
виконання відповідачем своїх
зобов'язань за ліцензійним договором
№72-А на право використання наукової
продукції від 06.01.2011 р. Позивач також
просить суд стягнути з відповідача
судовий збір в розмірі 1 827,00 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просить суд позов
задовольнити.

Відповідач про дату, час і місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином, в судові
засідання, призначені на 02.12.2014 р. та
18.12.2014 р., свого повноважного
представника не направив, про причини
неявки суду не повідомив, витребуваних
судом документів до суду не подав.

Враховуючи те, що судом вжито всіх
передбачених законом заходів для
належного повідомлення відповідача
про дату, час та місце розгляду справи,
суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представника
відповідача за наявними в ній
матеріалами відповідно до вимог ст. 75
ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, вислухавши
пояснення представника позивача,
всебічно та повно дослідивши надані
позивачем докази у їх сукупності, суд
встановив наступне.

06.01.2011 р. між Інститутом рослинництва
імені В. Я. Юр'єва Національної академії
аграрних наук України (ліцензіар) та
Державним підприємством "Дослідне
господарство "Комсомолець" інституту
сільського господарства північного
сходу Національної академії аграрних
наук України" (ліцензіат) було укладено
ліцензійний договір №72-А на право
використання наукової продукції.

Відповідно до п.1.1. договору позивач
надає відповідачеві невиключну
ліцензію на право використання насіння
розсаднику розмноження другого року
(Р-2) сортів ярого ячменю: Аспект в
кількості 3000 кг, прибуток в кількості
3000 кг. та агротехнологію його (їх)
вирощування, які є його науковою
продукцією і виключною власністю
позивача, занесений до реєстру сортів
рослин України №0788, 2007 р., №0789, 2007 р.,
№08352, 2008 р. Свідоцтва про державну
реєстрацію, а відповідач бере на себе
зобов'язання вносити позивачу
обумовлені даним договором платежі.

Згідно з п.1.2. договору невиключна
ліцензія - це дозвіл, за яким позивач
передає право використання сорту
відповідачу, залишаючи за собою право
на використання зазначеного сорту та
надання ліцензій іншим особам.

Відповідно до ст. 420 ЦК України до
об'єктів права інтелектуальної
власності, зокрема належать сорти
рослин.

Згідно зі ст. 422 ЦК України право
інтелектуальної власності виникає
(набувається) з підстав, встановлених
цим кодексом, іншим законом чи
договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 426 ЦК України умови
надання дозволу (видачі ліцензії) на
використання об'єкта права
інтелектуальної власності можуть бути
визначені ліцензійним договором, який
укладається з додержанням вимог цього
Кодексу та іншого закону.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1107 ЦК України
розпорядження майновими правами
інтелектуальної власності
здійснюється на підставі, зокрема,
ліцензійного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1109 ЦК України за
ліцензійним договором одна сторона
(ліцензіар) надає другій стороні
(ліцензіату) дозвіл на використання
об'єкта права інтелектуальної
власності (ліцензію) на умовах,
визначених за взаємною згодою сторін з
урахуванням цього Кодексу та іншого
закону.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач виконав свої договірні
зобов'язання належним чином та на
виконання умов п.п. "а" п. 4.1. договору
надіслав на адресу відповідача рахунок
№38 від 14.01.2014 р. на оплату авторської
винагороди (роялті) в розмірі 7 241,40 грн.

Згідно з підпунктом "а" пункту 4.1.
договору відповідач зобов'язаний
сплатити позивачу авторську
винагороду (роялті) - одноразовий
платіж в сумі 7 241,40 грн. (без ПДВ), що
складає 12% від вартості насіння сорту,
вказаного в п.1.1. на суму
60 345,00 грн. Відповідач попередньо
оплачує 100% зазначеної у даному
підпункті винагороди (роялті) у 10
денний термін від дати рахунка.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідач
вказаний рахунок отримав, але не
оплатив, чим порушив вищенаведені
умови договору.

При цьому у листах від 04.01.2011 р. б/н, від
13.04.2011 р. №93 та від 05.02.2013 р. №35
відповідач визнав суму заборгованості
в розмірі 7 241,40 грн. за договором №72-А на
право використання наукової продукції
від 06.01.2011 р. та просив позивача
відстрочити оплату боргу.

Позивач неодноразово надсилав на
адресу відповідача претензії від
31.01.2012 р. №1/2а-05/77, від 24.05.2012 р. №1/2а-04/336,
від 03.09.2013 р. № 1/2а-05/973 та від 24.06.2014 року
№1/2а-05/574, в яких просив сплатити на
користь позивача заборгованість, в
тому числі за договором №72-А на право
використання наукової продукції від
06.01.2011 р. в розмірі 7 241,40 грн. Але
відповідач заборгованість не сплатив,
що і стало підставою для звернення
позивача до суду з даним позовом.

Таким чином судом встановлено, що у
відповідача існує непогашена
заборгованість перед позивачем в
розмірі 7 241,40 грн. за договором №72-А на
право використання наукової продукції
від 06.01.2011 р., розмір якої визнано
відповідачем в Актах звірки взаємних
розрахунків від 11.01.2013 р., 03.09.2013 р. та від
11.03.2014 р., підписаних уповноваженими
представниками сторін і скріплених їх
печатками.

Відповідно до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193
ГК України зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
При цьому кожна суттєва для справи
обставина повинна підтверджуватися
належними і допустимими доказами.

Згідно зі ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладені обставини і
норми закону, суд вважає, що позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача заборгованості в розмірі 7
241,40 грн. за договором №72-А на право
використання наукової продукції від
06.01.2011 р. є правомірними, обґрунтованими
і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49 ГПК України,
покладаючи судовий збір в розмірі 1 827,00
грн. на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
11, 420, 422, 426, 525, 526, 530, 629, 1107, 1109 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, ст. ст. 1, 4-3, 32-34, 43, 49, 75,
82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства
"Дослідне господарство "Комсомолець"
інституту сільського господарства
північного сходу Національної
академії аграрних наук України" (64644,
Харківська область, Лозівський район,
селище Комсомольське, вул. Жовтнева, б.
19-А, ) на користь
Інституту рослинництва імені В. Я.
Юр'єва Національної академії аграрних
наук України (61060, м. Харків, пр.
Московський, 142, ,
рахунок № 0326 в ГУ ДКСУ у
Харківській області, МФО 851011)
заборгованість в розмірі 7 241,40 грн. та
судовий збір в розмірі 1 827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 22.12.2014 р.

Суддя О.В. Макаренко