ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2014 року Справа №
904/5910/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя Герасименко І.М.
(доповідач)

судді: Кузнецова І.Л., Сизько І.А.

секретар судового засідання: Мацекос
І.М.

за участю представників сторін:

за участю прокурора: Слюсар Я.В.

представник позивача: Годько І.О.

представник відповідача: Омельченко
Г.Г.

розглянувши апеляційну скаргу
Прокурора Дніпропетровської області,

на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 23.09.2014
року у справі №904/5910/14

за позовом Дніпродзержинського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері, м.
Дніпропетровськ в інтересах держави в
особі Державної екологічної інспекції
у Дніпропетровській області,
м.Дніпропетровськ,

до Приватного акціонерного
товариства «ЦАРИЧАНСЬКИЙ ЗАВОД
МІНВОДИ», смт.Царичанка,
Дніпропетровська область,

про стягнення 51 462,81 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Дніпродзержинський міжрайонний
прокурор з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції у
Дніпропетровській області звернувся
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою до приватного акціонерного
товариства «ЦАРИЧАНСЬКИЙ ЗАВОД
МІНВОДИ» про стягнення 51 462,81 грн.
збитків, заподіяних державі в насідок
самовільного водокористування - забору
і використання води із підземного
джерела - артезіанської свердловини,
без дозволу на спеціальне
водокористування.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 23.09.2014р.
по справі №904/5910/14 (суддя - Соловйова
А.Є.) в позові відмовлено. Стягнуто з
Державної екологічної інспекції у
Дніпропетровській області в дохід
державного бюджету України 1 827,00 грн.
судового збору. Рішення суду
мотивоване тим, що дозвіл на спеціальне
водокористування не був отриманий
відповідачем не з його вини, а в зв'язку
зі змінами в порядку видачі цих
дозволів.

Не погодившись з рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 23.09.2014р. у справі № 904/5910/14,
перший заступник прокурора
Дніпропетровської області звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що рішення суду першої інстанції
винесена при неповному з'ясуванні
судом обставин, що мають значення для
справи та з порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права. В своїй
апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати рішення господарського суду
Дніпропетровської області по справі
№904/5910/14 від 23.09.2014р., та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги прокурора
задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду 11.11.2014р. прокурор
та представник позивача підтримали
апеляційну скаргу; представник
відповідача просить рішення суду
залишити без змін. По справі оголошено
перерву до 20.11.2014р.

В судовому засіданні
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду 20.11.2014р. прокурор
та представник позивача підтримали
апеляційну скаргу; представник
відповідача просить рішення суду
залишити без змін. Колегією суддів
винесено ухвалу про відкладення
розгляду справи на 04.12.2014р., зобов'язано
відповідача уточнити період
нарахування збитків, виходячи зі
строків дії дозволів на спеціальне
водокористування №02315 та №02959, також
зобов'язано відповідача надати копію
заяви від 03.01.2013р. на отримання дозволу
на спеціальне водокористування.

В судовому засіданні
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду 04.12.2014р. прокурор
та представник позивача підтримали
апеляційну скаргу; представник
відповідача просить рішення суду
залишити без змін. По справі оголошено
перерву до 16.12.2014р.

В судовому засіданні
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду 16.12.2014р. прокурор
та представник позивача підтримали
апеляційну скаргу; представник
відповідача просить рішення суду
залишити без змін.

Колегія суддів, дослідивши докази по
справі, в їх сукупності, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в 2013
році спеціалістами Державної
екологічної інспекції у
Дніпропетровській області було
проведено перевірку діяльності
Приватного акціонерного товариства
«ЦАРИЧАНСЬКИЙ ЗАВОД МІНВОДИ», в ході
якої позивачем виявлено факт
самовільного використання води з 2-х
підземних джерел-артезіанських
свердловин без дозволу на
спецводокористування, що є порушенням
статей 44, 48, 49 Водного кодексу України.

За результатами проведеної
перевірки, спеціалістами Державної
екологічної інспекції складено акт
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства
України від 15.04.2013р., який був вручений
керівництву відповідача та підписаний
ними без зауважень.

Крім того, за результатами
перевірки Державною екологічною
інспекцією було внесено припис
вих.№4-4004-9-3 від 29.04.2013р. на ім'я голови
правління ПрАТ «ЦАРИЧАНСЬКИЙ ЗАВОД
МІНВОДИ» про усунення виявлених
порушень, який був також підписаний без
зауважень та не оскаржений у
встановленому законом порядку.

В подальшому, відносно першого
заступника директора-головного
інженера ПрАТ «ЦАРИЧАНСЬКИЙ ЗАВОД
МІНВОДИ» ОСОБА_3, головним
спеціалістом-державним інспектором з
охорони навколишнього природного
середовища Дніпропетровської області
Коноплянкою Ю.І. складений протокол про
адміністративне правопорушення №02810,
щодо здійснення забору і використання
води без дозволу на спеціальне
водокористування в період з 02.12.2012р. по
27.01.2013р., на підставі якого 30.04.2013р.
винесено Постанову про накладення
адміністративного стягнення на ОСОБА_3
за ст. 188-5 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, у тому
числі щодо порушень статей 44,48,49
Водного кодексу України, з накладення
штрафу в сумі 255 грн.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3, як
уповноважена посадова особа
відповідача, який згідно своїх
посадових обов'язків здійснює контроль
за дотриманням правил та норм вимог
органів державного нагляду з
природоохоронних питань, визнав вину у
повному обсязі, постанова по вказаній
справі про адміністративне
правопорушення - не оскаржувалась, не
скасована та набрала законної сили, а
накладений цією постановою штраф в
сумі 255 грн. сплачений в повному обсязі,
що підтверджується квитанцією №1/272 від
08.05.2013р. Посилаючись на вказані
обставини, прокурор та позивач
вважають, що вина відповідача - є
беззаперечною, доведеною належними
доказами, в зв'язку з чим не підлягає
доказуванню.

Згідно довідки, яка підписана головою
правління ОСОБА_4. за вих. №316 від
25.06.2013р., забір і використання води з
артезіанських свердловин за період
02.12.2012р. по 27.01.2013р. склав 1119 м3, тому
позивачем було здійснено розрахунок
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі внаслідок
самовільного водокористування - забору
і використання води з 2-х підземних
джерел - артезіанських свердловин без
дозволу на спец водокористування ПрАТ
«ЦАРИЧАНСЬКИЙ ЗАВОД МІНВОДИ» від липня
2013 року, сума збитків склала 51 462,81 грн.,
що стало підставою для звернення з
даним позовом.

Відповідно до ст.2 Водного кодексу
України, водні відносини в Україні
регулюються цим Кодексом, Законом
України «Про охорони навколишнього
природного середовища» та іншими
актами законодавства, а згідно зі ст.ст.
48, 49 Водного кодексу України спеціальне
водокористування - це забір води з
водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв,
використання води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування
здійснюється юридичними і фізичними
особами насамперед для задоволення
питних потреб населення, а також для
господарсько-побутових, лікувальних,
оздоровчих, сільськогосподарських,
промислових, транспортних,
енергетичних, рибогосподарських та
інших державних і громадських потреб,
на підставі дозволу.

Зі змісту ст.44 Водного кодексу України,
вбачається, що водокористувачі
зобов'язані здійснювати спеціальне
водокористування лише за наявності
дозволу, виконувати інші обов'язки щодо
використання і охорони вод та
відтворення водних ресурсів згідно з
законодавством.

Порядок видачі дозволів на спеціальне
водокористування регулюється Порядком
погодження та видачі дозволів на
спеціальне водокористування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №321 від 13.03.2002р.
(надалі - Порядок).

Так, відповідно до п.4 Порядку, дозволи
видаються органами, що зазначені в
абзаці другому пункту 2 цього Порядку, в
місячний термін з дня подання в
установленому порядку клопотання, а
органами, зазначеними в абзаці
третьому цього пункту - в установлені
ними терміни.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачу 22.12.2011р. Управлінням
охорони навколишнього природного
середовища в Дніпропетровській
області був виданий дозвіл на
спеціальне водокористування зі
строком дії 22.12.2011р. - 01.12.2012р., тобто
враховуючи приписи п.4 Порядку, з метою
забезпечення своєчасного отримання
дозволу на спеціальне
водокористування на наступний період,
відповідач мав звернутися до
уповноваженого органу не пізніше
01.11.2012р.

При цьому, слід зазначити, що 17.10.2012р.,
постановою Кабінету Міністрів України
№991 були внесені зміни до Порядку,
зокрема абзацу другого пункту 2
Порядку, а саме встановлено, що дозволи
видаються у разі використання води
водних об'єктів загальнодержавного
значення - Мінприроди. Зазначена
редакція Порядку діє з 30.10.2012р.

Таким чином, з 30.10.2012р. Управлінням
охорони навколишнього природного
середовища в Дніпропетровській
області втратило повноваження щодо
видачі дозволів на спеціальне
водокористування.

Як вбачається з листа Міністерства
екології та природних ресурсів України
від 13.12.2012р., складеного у відповідь на
лист відповідача щодо надання
роз'яснень про порядок видачі дозволів
у зв'язку з внесенням змін до Порядку,
відповідно до Положення про
Міністерство екології та природних
ресурсів України, затвердженого
Указом Президента України від 13.11.2011р.
№452/2011, міністерство не наділено
повноваженнями щодо видачі,
анулювання, здійснення переоформлення
та видачі дублікатів документів
дозвільного характеру на спеціальне
водокористування.

Таким чином, з 30.10.2012р. а ні Управлінням
охорони навколишнього природного
середовища в Дніпропетровській
області, а ні Міністерство екології та
природних ресурсів України не
здійснювали видачі (переоформлення)
дозволів на спеціальне
водокористування, тобто неможливість
отримання дозволу не залежала від дій
відповідача.

В подальшому, 19.11.2012р. постановою
Кабінету Міністрів України №1203 були
внесені зміни до постанови Кабінету
Міністрів України №321 від 13.03.2002р. «Про
затвердження Порядку погодження та
видачі дозволів на спеціальне
водокористування», зокрема
установлено, що до 17.05.2013р. видача
дозволів на спеціальне
водокористування у разі використання
води водних об'єктів
загальнодержавного значення та
погодження дозволів на спеціальне
водокористування у разі використання
води водних об'єктів місцевого
значення здійснюється територіальними
органами Міністерства охорони
навколишнього природного середовища.
Зазначені зміни набрали чинності
03.01.2013.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.02.1999р. №1-рп/99 у справі за
конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення
частини першої статті 58 Конституції
України (про зворотну дію в часі
законів та інших нормативно-правових
актів) встановлено, що за загальним
принципом права закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі. Цей принцип
закріплений у частині першій статті 58
Конституції України, за якою дію
нормативно-правового акта в часі требу
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється втратою ним чинності.

Отже, повноваження територіальних
органів Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
(зокрема Управління охорони
навколишнього природного середовища в
Дніпропетровській області) щодо видачі
(переоформлення) дозволів на
спеціальне водокористування, були
поновлені з 03.01.2013р., тобто з дати
набрання чинності постанови Кабінету
Міністрів України №1203 від 19.11.2013р., якою
були внесені зміни до постанови
Кабінету Міністрів України №321 від
13.03.2002р. «Про затвердження Порядку
погодження та видачі дозволів на
спеціальне водокористування».

Відповідно до п. 1.3. Роз'яснення вищого
Арбітражного Суду України «Про деякі
питання практики вирішення спорів,
пов'язаних із застосуванням
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища»
від 27.06.2001 р. №02-5/744, розглядаючи справи
про відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок порушення
природноресурсового,
природоохоронного законодавства про
забезпечення екологічної безпеки,
господарські суди повинні обов'язково
враховувати наявність таких умов
відповідальності, як безпосередній
причинний зв'язок між відповідними
діями (бездіяльністю) і шкодою та вина
відповідача.

Економічні заходи забезпечення
охорони навколишнього природного
середовища, у відповідності до вимог
статті 41 Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»,
передбачають відшкодування в
установленому порядку збитків,
завданих порушенням законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища.

Отже, відшкодування шкоди, заподіяної
порушенням природоохоронного
законодавства, за своєю правовою
природою є відшкодуванням
позадоговірної шкоди, тобто деліктною
відповідальністю.

Загальне положення про
цивільно-правову відповідальність за
завдання позадоговірної шкоди втілено
у статті 1166 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності
є протиправне шкідливе винне діяння
особи, яка завдала шкоду. Для
відшкодування завданої шкоди
необхідно довести такі факти як
неправомірність поведінки особи;
наявність шкоди; причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та заподіяною
шкодою; вина. Наявність всіх зазначених
умов є обов'язковим для прийняття судом
рішення про відшкодування шкоди.
Відсутність хоча б одного з цих
елементів виключає відповідальність
за заподіяну шкоду.

За вказаних обставин, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що в
період з 30.10.2012р. по 03.01.2013р. ні
Управління охорони навколишнього
природного середовища в
Дніпропетровській області, ні
Міністерство екології та природних
ресурсів України не були наділені
повноваженням щодо видачі
(переоформлення) дозволів на
спеціальне водокористування. Таким
чином, в зазначений період відповідач
був позбавлений можливості
реалізувати свій обов'язок щодо
переоформлення та отримання Дозволу на
спеціальне водокористування, що
свідчить про відсутність вини в діях
відповідача щодо здійснення забору і
використання води без дозволу на
спеціальне водокористування в період з
02.12.2012р. по 27.01.2013р., відповідно вимоги
прокурора задоволенню не підлягають, з
чим погоджується суд апеляційної
інстанції.

Таким чином, підстави для зміни або
скасування рішення суду, передбачені
статтею 104 ГПК України, відсутні, а в
задоволенні апеляційної скарги
необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.99,101,103,105 ГПК України, апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Прокурора
Дніпропетровської області, - залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 23.09.2014
року по справі №904/5910/14, - залишити без
змін.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України на
протязі 20 днів.

Повний текст постанови підписано
22.12.2014р.

Головуючий
І.М. Герасименко

Судді
І.Л. Кузнецова

І.А. Сизько