м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 5011-4/8981-2012 25.11.14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Реставратор-1946"
До Інституту геологічних наук
Національної академії наук України
про стягнення 1 327 061,02 грн.
за участю прокуратури міста Києва
Головуючи суддя Борисенко І.І.
Судді: Ващенко Т.М.
Представники за первісним позовом:
Від прокуратури - Вакулюк Д.С., за
Від позивача - Безсмертний М.В., за
Від відповідача - Стегар О.М., за
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до суду з позовом про
зобов'язання відповідача виконати
договір про закупівлю підрядних робіт
за державні кошти №20 від 06.12.11, шляхом
приймання від позивача виконаних в
квітні - травні 2012 робіт та сплати за
них, стягнення з відповідача на користь
позивача суму боргу в розмірі 1 327 061,02
грн., визнання дій відповідача щодо
розірвання Договору про закупівлю
підрядних робіт за державні кошти №20
від 06.12.2011р. в односторонньому порядку
та проведення процедури державних
закупівель робіт, що передбачені
Договором про закупівлю підрядних
робіт за державні кошти № 20 від 06.12.11
року неправомірними та визнання за
відповідачем права на виконання
Договору про закупівлю підрядних робіт
за державні кошти № 20 від 06.12.2011р. із
змінами, що були внесені Додатковими
угодами №1 від 26.12.2011р. та №2 від 04.05.2012.
Позов мотивований тим, що за
результатами здійснення процедури
державних закупівель, між позивачем та
відповідачем укладено Договір про
закупівлю підрядних робіт за державні
кошти №20 від 06.12.2011р. із змінами, що були
внесені Додатковими угодами №1 від
26.12.2011р. та №2 від 04.05.2011р. Позивач
вказує, що протягом 2012 року за умовами
договору Виконавцем частково виконані
будівельно-монтажні роботи,
направленні на адресу Замовника акти
прийому-передачі виконаних робіт, але в
порушення умов договору Замовник не
прийняв та не оплатив такі роботи чим
порушує законні права Виконавця.
Ухвалою суду від 31.07.2012р. продовжено
строк розгляду спору.
Відповідач проти позову заперечив, з
підстав його необґрунтованості,
зокрема зазначив, що не погоджується з
об'ємами виконаних робіт та вказує, що
обсяги фактично виконаних робіт були
Також, відповідачем надано висновок КП
"Київеспертиза" від 18.09.2012 р. № 09/105-466 про
встановлені завищення робіт. КП
"Київеспертиза" проведено перевірку
вартості виконаних обсягів робіт, а
саме актів приймання виконаних
будівельних робіт за формою КБ-2в, КБ-3
за період виконання будівельних робіт
з грудня 2011 р. по травень 2012 р. на суму
5731,228 тис. грн. За висновком КП
"Київеспертиза" завищення вартості
виконаних робіт склала 2618,218 тис. грн.
ТОВ "Реставратор-1946" (Позивач)
категорично не погодився з цим
висновком, з огляду що висновок
упереджений та замовлений
заінтересованою особою по справі,
експерт що здійснював експертизу був
не попереджений відносно кримінальної
відповідальності згідно вимог Закону
України "Про судову експертизу", а також
до висновку не прикладені розрахунки
та не відомо як вони здійснювались.
Зважаючи на суперечливі дані щодо
обсягів фактично виконаних
будівельних робіт, з метою
необхідності з'ясування обставин щодо
повноти об'ємів виконаних робіт, що
мають значення для справи і потребують
спеціальних знань у галузі
будівництва, суд дійшов висновку щодо
необхідності призначення
будівельно-технічної експертизи для
вивчення та дослідження
висококваліфікованим фахівцем,
установою чи організацією певних
питань у галузі будівництва.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.11.2012р. у справі № 5011-4/8981-2012
була призначена судова
будівельно-технічна експертиза,
проведення якої доручено Київському
науково-дослідному інституту судових
18.02.2013р. від Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз надійшла справа № 5011-4/8981/2012
без виконання експертизи.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.02.2013р. провадження по справі
09.04.2013р. в судовому засіданні
представник Товариства з обмеженою
відповідальністю "Реставратор-1946"
подав клопотання про повторне
призначення експертизи, в якому просив
будівельно-технічної експертизи понад
Ухвалою суду від 09.04.2013р. призначено у
справі №5011-4/8981-2012 судову
будівельно-технічну експертизу,
проведення якої доручено Київському
науково-дослідному інституту судових
експертиз Міністерства юстиції
України на підставі статті 7 Закону
України "Про судову експертизу".
09.07.2014р. до Господарського суду міста
Києва з Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз
Міністерства юстиції України надійшли
матеріали справи №5011-4/8981-2012 з
висновком №5881/13-43 від 17.02.2014р.
Ухвалою суду від 14.07.2014р. поновлено
провадження у справі.
02.09.2014р., 30.09.2014р., 25.11.2014р. позивачем
також подані клопотання про повторне
призначення експертизи, оскільки
експертом зроблені необґрунтовані
висновки при проведенні попередньої
Відповідач письмово заперечив проти
клопотання про призначення повторної
Відповідно до ст. 31 ГПК України ухвалою
суду від 09.09.2014р. ухвалено викликати у
судове засідання судових експертів
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз
Качківську М.О. Чалюк І.М. для дачі
Ухвалою суду від 16.10.2014р. ухвалено
направити до Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз перелік питань позивача від
25.09.2014 року та відповідача від 06.10.2014
року, відповіді по яким необхідно було
надати до 11.11.2014 року.
Також, ухвалою суду від 11.11.2014р. судом
було зобов'язано судового експерта
з'явитися до суду і надати відповіді на
питання, які направлені до Київського
науково-дослідного інституту судових
На виклик суду, в судові засідання
судові експерти не з'являлися,
відповіді на питання не надали.
Розглянувши подане клопотання про
повторне призначення експертизи,
суд відмовив у
його задоволенні, виходячи з такого.
Відповідно до ст. 41 ГПК України
господарський суд призначає судову
експертизу для роз'яснення питань, що
виникають при вирішенні
господарського спору і потребують
Відповідно до п. 15 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
23.03.12 №4 «Про деякі питання практики
призначення судової експертизи»
повторна судова експертиза
призначається з ініціативи суду або за
клопотанням учасників процесу, якщо
висновок експерта визнано
необґрунтованим чи таким, що
суперечить іншим матеріалам справи,
або коли він викликає сумнів у його
правильності, або за наявності
істотного порушення норм, які
регламентують порядок призначення і
проведення експертизи.
Колегією суддів не встановлено
обставин, за наявності яких можливо
призначити повторну експертизу. Крім
того, зважаючи на завершення робіт, що
унеможливлює встановлення обсягів
прихованих та демонтажних робіт (якими
ж роботи, зазначені у позові) шляхом
візуального чи інструментального
обстеження, встановлення цих обсягів
можливо лише по відповідній
будівельний виконавчій документації,
яка вже була досліджена експертами під
час експертного дослідження.
Враховуючи вищевикладене, суд
відмовляє у задоволенні клопотання про
повторне призначення експертизи.
У задоволенні заяви про забезпечення
позову суд відмовив, оскільки, в
порушення вимог ст.ст. 66, 67 ГПК України
позивачем суду не доведено, що невжиття
таких заходів, може утруднити або
зробити неможливим виконання рішення
суду у даній справі.
Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення проти позову,
об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва,
06 грудня 2011р. між позивачем та
відповідачем був укладений договір про
закупівлю підрядних робіт за державні
кошти №20 (надалі - Договір), згідно з п. 1
Договору відповідач доручив виконання
робіт по об'єкту: реставрація
адміністративної будівлі Інституту
геологічних наук НАН України
(підсилення фундаментів, несучих і
огороджувальних конструкцій), по вул.
Олеся Гончара, 55-б, м. Київ відповідно до
проектно-кошторисної документації
вимог державних будівельних норм
України, технічних умов та державних
стандартів України, для чого
відповідач передав позивачеві
проектно-кошторисну документацію,
надав будівельний майданчик і здійснив
авансування робіт відповідно до п. 4.6
Договору у розмірі 30% річного обсягу
робіт в сумі 4 404 168,02 грн.
Судом також встановлено, що між
сторонами було укладено додаткову
угоду №1 від 26.12.2011р. в якій встановлено
строк виконання робіт до 31 березня 2012
року (п. 5.1 додаткової угоди №1).
За твердженням Позивача, виконавши
будівельні роботи, останній спрямував
відповідачеві наступні документи:
- лист за вих. №7 від 03.05.2012 p., із
доданням актів ф. КБ-2В та КБ-3 на суму
- лист за вих. №8 від 03.05.2012 p., із
доданням актів ф. КБ-2В та КБ-3 на суму 941
- лист за вих. № 11 від 03.05.2012 p., із
доданням оферти Додаткової угоди №2
про подовження терміну виконання
- Претензію, за вих. № 9 від 11.05.2012 p., із
вимогою прийняти виконані роботи та
- лист за вих. № 11 від 16.05.2012 p., із
доданням актів ф. КБ-2В та КБ-3 на суму 310
398 грн. виконаних в травні 2012 р. робіт;
- листа, за вих. № 13 від 25.05.2012 p., із
доданням актів ф. КБ-2В та КБ-3 на суму 74
889,60 грн. виконаних, також, в травні 2012р.
У відповідь на це, відповідач надіслав
позивачеві лист, за вих. №73-223-1/6 від
18.05.2012р., в якому зазначив, що не
погоджується з об'ємами виконаних
робіт та додав проект акту звірки
обсягів виконаних робіт.
З матеріалів справи вбачається, що
відповідач також надіслав претензію №1
від 18.04.2012р. (№73-180-1/6) про невиконання
умов договору, де зазначив, що
позивачем не завершені жодні з трьох
основних етапів, передбачених графіком
виконання робіт, на підставі п. 16.2
Договору та ч. 1 ст. 216, ст.ст. 217, 218 ГК
України, ст.ст. 5-8 ГПК України позивач
повідомив суд про розірвання договору
про закупівлю підрядних робіт за
державні кошти від 06.12.2011р. №20.
Позивач не погодився з виставленою
претензією та надіслав заперечення на
вказаний лист (претензію) про
розірвання договору.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов
висновку про відмову у задоволені
заявлених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.
Тобто, законодавець покладає на
підрядника обов'язок виконати роботу, а
замовник зобов'язаний її прийняти і
До матеріалів справи доданий висновок
КП "Київеспертиза" від 18.09.2012р. № 09/105-466
перевірки вартості виконаних обсягів
робіт, а саме актів приймання виконаних
будівельних робіт за формою КБ-2в за
період виконання будівельних робіт з
грудня 2011 р. по травень 2012 р. на суму
5731,228 тис. грн. За висновком КП
"Київеспертиза" завищення вартості
виконаних робіт склала 2618,218 тис. грн.
Відповідно до п. 4 ст. 853 ЦК України у
разі виникнення між замовником і
підрядником спору з приводу недоліків
виконаної роботи або їх причин на
вимогу будь-кого з них має бути
призначена експертиза. Витрати на
проведення експертизи несе підрядник,
крім випадків, коли експертизою
встановлена відсутність порушень
договору підряду або причинного
зв'язку між діями підрядника та
виявленими недоліками. У цих випадках
витрати на проведення експертизи несе
сторона, яка вимагала її призначення, а
якщо експертизу призначено за
погодженням сторін, - обидві сторони
На виконання ухвали суду судовими
експертами було проведено судову
будівельно-технічну експертизу.
Дослідження проводилось методом
зіставлення даних проведеного
візуально-інструментального
обстеження та даних, що містяться у
матеріалах господарської справи
№5011-4/8981-2012, з вимогами нормативних
документів, чинних на території
України в галузі будівництва.
В результаті ненадання позивачем Актів
на приховані роботи, на ті види робіт,
які внесені до Актів приймання
виконаних будівельних робіт за
квітень-травень 2012 року, та інших
документів, які підтверджують
виконання ТОВ «Реставратор-1946»
вказаних робіт, експерти не змогли
відповісти на жодне поставлене на
вирішення судової
будівельно-технічної експертизи
питання та не змогли встановити
відповідність об'ємів фактично
виконаних робіт об'ємам робіт, які
внесені до Актів №№ б/н приймання
виконаних будівельних робіт за
квітень-травень 2012 року.
Так, експертом встановлено, що на час
складання висновку, всі види робіт, які
вказані в актах (б/н за квітень 2012 року
та травень 2012 року) відносяться до
прихованих, демонтажних робіт, а також
до робіт, факт виконання та об'єми яких
можливо було б перевірити
безпосередньо під час їх виконання, до
того ж об'єми переважної більшості
робіт, що внесені до актів мають
від'ємне значення. У відповідь на
клопотання експертів акти на приховані
роботи на ті види робіт, які внесені до
актів приймання виконаних будівельних
робіт за квітень-травень 2012 року,
За наявних матеріалах справи позивачем
не доведено суду факту виконання робіт
в обсягах зазначених у актах приймання
виконаних будівельних робіт.
Також, в матеріалах справи наявний
висновок перевірки обсягів виконаних
робіт на об'єкті «Реставрація
адміністративної будівлі Інституту
геологічних наук НАН України по вул.
Олеся Гончара, 55-б», яка проводилася
Комунальним підприємством виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) «Київекспертиза», окрім
того Висновок та Акт ревізії окремих
питань фінансово-господарської
діяльності Інституту геологічних наук
Національної академії наук України, що
проводилась Держфінінспекцією за
період з 01.01.03 по 31.12.2011 та завершений
звітний період 2012 року, в яких йдеться
про встановлення завищення обсягів
фактично виконаних робіт на загальну
суму 1 298,00 тис. грн., а винною у нанесені
збитків Інституту визнано підрядну
організацію ТОВ "Реставратор-1946».
Судом також, встановлено, що відповідач
неодноразово письмово звертався до
позивача з пропозиціями комісійного
обстеження об'єкту та визначення
обсягу фактично виконаних робіт,
оскільки відповідачем встановлено, що
реальний обсяг виконаних робіт, є
меншим, а ніж сума коштів отриманих
позивачем у вигляді авансу (4 404 168,02
грн.), про що свідчать листи, які наявні
в матеріалах справи.
Посилання позивача, як на доказ
доведеності правомірності заявлених
вимог на наявні у матеріалах справи
акти на закриття прихованих робіт,
судом не береться до уваги, оскільки
ДБН А.3.1-5-2009 «Управління, організація і
технологія. Організація будівельного
виробництва» містять норми, які прямо
зобов'язують будівельно-монтажну
(підрядну) організацію в усіх випадках
складати акти закриття прихованих
робіт (п. 1.17 ДБН). При цьому акти
складаються комісією у складі
представника будівельно-монтажної
організації, представника технічного
нагляду замовника, представника
проектної організації.
Присутні у матеріалах справи акти на
закриття прихованих робіт не
розцінюються судом як належні та
допустимі докази, оскільки оформлені в
порушення вимог норм ДБН А.3.1-5-2009.
Суду також не доведено виконання
позивачем додаткових робіт на суму 26
116,42 грн. та те, що вказані роботи
відповідають обсягу фактично
Судом також взято до уваги, що зважаючи
на необхідність невідкладного
проведення комплексу робіт з
припинення руйнування пам'ятки
архітектури місцевого значення, що
підтверджується висновками НДІБК та
НДІОП, відповідач розпочав процедуру
закупівлі реставраційних робіт по
завершенню підсилення фундаменті,
несучих і огороджувальних конструкцій
адміністративної будівлі Інституту
геологічних наук НАН України по вул. О.
Гончара, 55-б у Шевченківському районі м.
Києва. Як вбачається з назви предмета
закупівлі, мова йде саме про завершення
реставраційних робіт, тобто здійснення
робіт, які не були виконанні позивачем.
Таким чином, твердження позивача про
наміри відповідача здійснити вдруге
закупівлю тих саме робіт, що були
передбачені Договором, є
Як встановлено судом, оскільки
відповідачем були завершені
протиаварійні роботи, що
унеможливлює встановлення обсягів
прихованих та демонтажних робіт (якими
є роботи, зазначені у позові) шляхом
візуального чи інструментального
обстеження, встановити ці обсяги
можливо лише по відповідній виконавчій
документації, натомість позивачем не
надано суду належних та достатніх
доказів на підтвердження фактичного
виконання видів робіт в відповідних
Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Таким чином, за наявних матеріалах
справи позивачем не доведено суду
факту виконання робіт в обсягах
зазначених у актах приймання виконаних
будівельних робіт, а відтак позивачем
не доведено обставин правомірності
вимоги щодо зобов'язання відповідача
виконати договір шляхом приймання від
позивача виконаних в квітні-травні 2012
року робіт та сплатити за них та
стягнення 1 324 061,02 грн. коштів і порядку
оплати за виконані роботи в
квітні-травні 2012 року за договором.
Відповідності до п. 16.2 Договору за
наявності у роботі істотних відступів
від умов договору або інших істотних
недоліків зі сторони Підрядника
Замовник має право розірвати договір з
обов'язковим відшкодуванням збитків
Враховуючи висновок КП
«Київекспертиза» про встановлення
завищення об'ємів робіт, висновок про
акт ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Інститут геологічних наук
Національної академії наук України за
період з 01.01.2003 по 31.12.2011р. та завершений
звітний період 2012 року, проведеної
Держфінінспекцією, що проводились під
час виконання вказаних робіт, на
підставі вищевикладеного, керуючись ч.
1 ст. 216, ст. ст. 217, 218 ГК України, ст. ст. 5 - 8
ГПК України, умовами Договору
відповідач, скористувався наданим йому
відповідно до Договору правом
розірвати договір та повідомив про це
позивача у Претензії №1 (вих. № 73-180-1/6
Статтею 188 ГК України передбачено, що
зміна та розірвання господарських
договорів в односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.
Отже, за змістом наведеної норми,
розірвання господарського договору
може бути вчинено як за згодою сторін,
так і у разі односторонньої відмови від
нього. Договірні відносини, які
регулюються договором №20 від 06.12.2011
року, допускають можливість
одностороннього розірвання договору. В
даному випадку, повноваження сторони
на одностороннє розірвання договору
встановлено безпосередньо в договорі.
Одностороння відмова від договору не
потребує узгодження так як самостійний
юридичний факт зумовлює його
розірвання. Розірванням договору є
припинення договірного зобов'язання,
тобто зникнення правового зв'язку між
сторонами договірного зобов'язання на
підставах, встановлених у законі або
договорі, та припинення їхніх прав та
Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Згідно з частиною 4 статті 849 ЦК України
замовник має право у будь-який час до
закінчення роботи відмовитися від
договору підряду, виплативши
підрядникові плату за виконану частину
роботи та відшкодувавши йому збитки,
завдані розірванням договору.
Частиною 3 ст. 651 ЦК України встановлено,
що у разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим.
Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у
разі розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються.
Враховуючи, що така одностороння
відмова від договору (розірвання) з
огляду на положення ст.ст. 653, 849 ЦК
України та умови договору (п. 16.2) не
потребує узгодження з позивачем
(підрядником), то договір підряду є
Господарським судам підвідомчі справи,
визначені статтею 12 ГПК України, коли
склад учасників спору відповідає
статті 1 ГПК України, а правовідносини,
щодо яких виник спір носять
господарський характер.
Відповідно до змісту статей 11, 15
Цивільного кодексу України цивільні
права й обов'язки виникають із дій осіб,
що передбачені актами цивільного
законодавства. Кожна особа має право на
судовий захист.
Захист же цивільних прав - це
передбаченні законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в статті 16 ЦК
Серед визначених у ст. 16 ЦК України та
ст. 20 ГК України способів захисту,
такого способу захисту як визнання дій
неправомірними у господарських
правовідносинах між господарюючими
У пункті 4.3 постанови Пленуми Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" передбачено, що
господарський суд, дійшовши висновку
про те, що предмет позову не відповідає
встановленим законом або договором
способам захисту прав, повинен
відмовити в позові, а не припиняти
провадження на підставі пункту 1
частини першої статті 80 ГПК України.
Відтак, вимога позивача про визнання
дій відповідача щодо розірвання
Договору про закупівлю підрядних робіт
за державні кошти №20 від 06.12.2011р. в
односторонньому порядку та проведення
процедури державних закупівель робіт,
що передбачені Договором про закупівлю
підрядних робіт за державні кошти № 20
від 06.12.11 року неправомірними не
відповідає встановленому законом або
договором способу захисту права.
Також судом встановленою, листом від
03.05.2012р. №11 позивач надіслав на адресу
відповідача оферту додаткової угоди
про продовження строку виконання
Листом від 08.05.2012р. №73-203-1/6 відповідач
повідомив про відсутність намірів
акцептувати оферту додаткової угоди №2
до договору про закупівлю підрядних
робіт за державні кошти №20 від 06.12.2011р.
У листі від 27.05.2012р. №73-234-1/6
відповідачем повідомлено позивача про
те, що додаткова угода №2 підписана
Митропольським О.Ю. помилково, відтак у
зв'язку із відсутністю вільного
волевиявлення щодо підписання
додаткової угоди №2, явної
невідповідності вчиненого підпису
його внутрішній волі, вказана
додаткова угода №2 є нікчемною, про що
також було також зазначено у листі від
08.05.2012р. №73-203-1/6.
Зважаючи на відсутність вільного
волевиявлення сторін щодо укладення
додаткової угоди №2, вказана угода
визнається судом неукладеною.
Враховуючи вищевикладене, вимога
позивача про визнання за відповідачем
права на виконання Договору про
закупівлю підрядних робіт за державні
кошти №20 від 06.12.2011р. із змінами, що були
внесені Додатковими угодами №1 від
26.12.2011р. та №2 від 04.05.2012 не підлягає
задоволенню судом.
За встановлених обставин справи,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що позовні вимоги є недоведеними,
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню судом.
Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК
України покладається на позивача.
Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
У задоволенні позову відмовити
Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 11.12.2014р.

Головуючий суддя
І.І. Борисенко

Судді
Т.М. Ващенко

М.Є. Літвінова