номер провадження справи 5/84/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2014
Справа № 28/127пд-908/3745/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Приоритет" (84634,
Донецька область, м. Горлівка, вул.
Горлівської Дивізії, буд. 8)

До відповідача: Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк" (01004,
Київська область, м. Київ, бул.
Т.Шевченка / вул. Пушкінська, буд. 8/26) в
особі відділення "Донецька регіональна
дирекція" Публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк" (83001, м. Донецьк,
бул. Шевченко, буд. 13-А)

про визнання недійсним п. 11 договору
застави №2.96/08-ДЗ від 17.03.2008

Суддя Проскуряков К.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Гарасім Т.В.,
довіреність №12/11.5.2 від 20.01.2014

СУТЬ СПОРУ:

Розглядається позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Приоритет" до
Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк" в особі відділення "Донецька
регіональна дирекція" Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк" про
визнання недійсним п. 11 договору
застави № 2.96/08-ДЗ від 17.03.2008.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 29.01.2014 у справі №28/127пд
зупинено провадження у справі до
закінчення касаційного провадження
щодо розгляду касаційної скарги
Ходаревої І.А. на ухвалу Донецького
апеляційного господарського суду від
16.09.2013.

Супровідним листом від 17.09.2014 Вищий
господарський суд України відповідно
до ст. 1 Закону України "Про здійснення
правосуддя та кримінального
провадження у зв'язку з проведенням
антитерористичної операції" та
розпорядження Вищого господарського
суду України від 02.09.2014 №28-р направив
справу №28/127пд до господарського суду
Запорізької області.

Відповідно до автоматизованої системи
документообігу господарського суду
Запорізької області справу
№28/127пд-908/3745/14 передано на розгляд
судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 01.10.2014 порушено
провадження у справі № 28/127пд-908/3745/14,
присвоєно справі номер провадження
№5/81/14, судове засідання призначено на
03.11.2014. Розгляд справи неодноразово
відкладався. Ухвалою суду від 28.11.2014 №
28/127пд-908/3745/14 за клопотанням
представника відповідача строк
розгляду справи було продовжено
строком на 15 днів - до 16.12.2014, судове
засідання відкладено на 12.12.2014. У
судовому засіданні 12.12.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

За клопотанням представника
відповідача розгляд справи відбувався
без фіксації судового процесу за
допомогою технічних засобів.

Позивач у судове засідання 12.12.2014 не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив. Клопотань про розгляд
справи за відсутності належним чином
уповноваженого представника або про
відкладення розгляду справи на адресу
суду не надходило. Своїм правом бути
присутнім у судовому засіданні не
скористався. Про дату, час та місце
проведення судового засідання був
повідомлений своєчасно та належним
чином.

Наявні в матеріалах справи документи
дозволяють розглянути справу по суті.

Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечує, оскільки укладений
договір застави № 2.96/08-ДЗ від 17.03.2008 не є
договором приєднання, а є саме
договором застави, який містить всі
істотні умови і ознаки договору
застави. Просить в задоволенні
позовних вимог відмовити.

18.11.2014 ухвала господарського суду
Запорізької області № 28/127пд-908/3745/14 про
перенесення розгляду справи була
розміщена на офіційному веб-сайті
господарського суду Запорізької
області: www.zp.arbitr.gov.ua, що
підтверджується довідкою від 18.11.2014 та
роздруківкою зазначеної ухвали з
офіційного веб-сайта суду.

03.12.2014 ухвала господарського суду
Запорізької області № 28/127пд-908/3745/14 від
28.11.2014 про продовження строку розгляду
справи на 15 днів була розміщена на
офіційному веб-сайті господарського
суду Запорізької області: www.zp.arbitr.gov.ua,
що підтверджується довідкою від 03.12.2014
та роздруківкою зазначеної ухвали з
офіційного веб-сайта суду.

В матеріалах справи міститься Акт від
03.12.2014, відповідно до якого ухвала
господарського суду Запорізької
області від 28.11.2014 № 28/127пд-908/3745/14 не
направлена на адресу ТОВ «ПРИОРИТЕТ»
на підставі листа ЗД УДППЗ «Укрпошта»
від 01.12.2014 № 04-16-1682.

Також, в матеріалах справи міститься
телефонограма суду від 04.12.2014 ТОВ
«ПРИОРИТЕТ». Відповідно до якої
набраний номер ТОВ «ПРИОРИТЕТ» - (0623)
48-04-06 інтертелеком відключено.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши представника
відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

17.03.2008 між Відкритим акціонерним
товариством «ВТБ Банк» та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«ПРИОРИТЕТ» (позичальник) було
укладено кредитний договір № 2.96/08-СК,
предметом якого є надання банком
позичальникові грошових коштів на
таких умовах: сума кредиту 1228073,00 грн.,
строк користування по 15.03.2013, плата за
користування кредитом 16, 5 % річних.

Пунктом 2.3. кредитного договору
передбачено, що кредит надається після
набуття чинності кредитного договору
протягом 30 банківських днів за умови
підписання з банком договорів щодо
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за кредитним договором.

17.03.2008 між Відкритим акціонерним
товариством «ВТБ Банк» (далі -
заставодержатель) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«ПРИОРИТЕТ» (далі - заставодавець) було
укладено договір застави № 2.96/08-ЛЗ
(далі - договір), відповідно до п.п. 1, 2
якого предметом цього договору є
передача заставодавцем в заставу
заставодержателю рухомого майна,
зазначеного в п. 3 цього договору, для
забезпечення виконання в повному
обсязі своїх зобов'язань щодо
повернення кредиту, сплати процентів
за користування кредитом, комісій,
пені, штрафних санкцій, збитків та
будь-яких інших платежів, розмір,
термін та умови сплати і повернення
яких встановлюються кредитним
договором № 2.96/08-СК від 17.03.2008,
укладеним між заставодавцем та
заставодержателем, та будь-якими
додатковими угодами до нього (у т.ч. які
збільшують основне зобов'язання), які є
його невід'ємними частинами.

Згідно кредитного договору
заставодержатель надав заставодавцю
грошові кошти в сумі 1228073,00 грн. на строк
до 15.03.2013 з щомісячною сплатою
процентів за користування кредитом в
розмірі 16, 5 процентів річних.

Пунктом 3 договору визначено майно, яке
передано у заставу.

Відповідно до п. 11.1. договору всі спори,
розбіжності та вимоги, які виникають
при виконанні даного договору чи у
зв'язку з ним або випливають з нього,
підлягають розгляду у постійно діючому
Третейському суді при Асоціації
українських банків, згідно з
регламентом даного третейського суду.

В матеріалах справи міститься рішення
постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків від 06.12.2010
у справі 1621/10 за позовом ПАТ «ВТБ Банк»
в особі Відділення «Донецька
регіональна дирекція» до ТОВ
«ПРИОРИТЕТ» про звернення стягнення на
майно, позовні вимоги задоволено.
Звернуто стягнення на майно ТОВ
«ПРИОРИТЕТ», що є предметом договору
застави № 2.96/08-ДЗ від 17.03.2008 для
задоволення вимог ПАТ «ВТБ Банк» в
особі Відділення «Донецька
регіональна дирекція» за кредитним
договором № 2.96/08-СК від 17.03.2008.

Позивач просить суд визнати недійсним
п. 11 договору застави № 2.96/08-ДЗ від
17.03.2008, оскільки під час укладання
зазначеного договору була використана
стандартна форма заставних договорів у
редакції, встановленій головним офісом
ПАТ «ВТБ Банк», в яку лише було внесено
реквізити позивача та перелік
заставного майна.

Позивач заперечував проти підписання
договору в запропонованій редакцій, а
саме: пропонував виключити пункт
договору щодо наявності третейського
застереження. Однак, пропозиції
позивача не були прийняті банком, тому
він був вимушений підписати договір у
редакції банку. На підставі ч. 1 ст. 203, ч.
1 ст. 251 ЦК України просить визнати
третейську угоду, укладену у вигляді
третейського застереження в п. 11
договору застави № 2.96/08-ДЗ від 17.03.2008.

Таким чином, позивач вважає, що
внесення третейського застереження до
договору застави № 2.96/08-ДЗ від 17.03.2008 є
порушенням його права на звернення до
суду за захистом своїх прав та законних
інтересів. Укладений договір застави №
2.96/08-ДЗ від 17.03.2008 є договором
приєднання, оскільки у ТОВ «ПРИОРИТЕТ»
були відсутні можливості
запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 634 ЦК України
договором приєднання є договір, умови
якого встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Пунктом 5 ч. 4 ст. 179 ГК України
передбачено, що при укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на
основі: договору приєднання,
запропонованого однією стороною для
інших можливих суб'єктів, коли ці
суб'єкти у разі вступу в договір не
мають права наполягати на зміні його
змісту.

Однак, суд не погоджується, що це
договір приєднання, оскільки укладений
між сторонами договір застави містить
всі суттєві умови договору застави, що
відрізняються від умов договору
приєднання.

Як вбачається з матеріалів справи,
договір застави було укладено
відповідно до п. 2.3. кредитного договору
від 17.03.2008 № 2.96/08-СК з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором.

Відповідно до ст.ст. 3, 12 Закону України
«Про заставу» застава має похідний
характер від забезпеченого нею
зобов'язання.

У договорі застави визначаються суть,
розмір та строк виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, опис предмета
застави, а також інші умови, відносно
яких за заявою однієї із сторін повинна
бути досягнута угода.

Відповідно до п.п. 1, 2 якого предметом
цього договору є передача
заставодавцем в заставу
заставодержателю рухомого майна,
зазначеного в п. 3 цього договору, для
забезпечення виконання в повному
обсязі своїх зобов'язань щодо
повернення кредиту, сплати процентів
за користування кредитом, комісій,
пені, штрафних санкцій, збитків та
будь-яких інших платежів, розмір,
термін та умови сплати і повернення
яких встановлюються кредитним
договором № 2.96/08-СК від 17.03.2008,
укладеним між заставодавцем та
заставодержателем, та будь-якими
додатковими угодами до нього (у т.ч. які
збільшують основне зобов'язання), які є
його невід'ємними частинами.

Згідно кредитного договору
заставодержатель надав заставодавцю
грошові кошти в сумі 1228073,00 грн. на строк
до 15.03.2013 з щомісячною сплатою
процентів за користування кредитом в
розмірі 16, 5 процентів річних.

Пунктом 3 договору визначено майно, яке
передано у заставу.

Відповідно до ч. 4 ст. 181 ГК України за
наявності заперечень щодо окремих умов
договору сторона, яка одержала проект
договору, складає протокол
розбіжностей, про що робиться
застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що ТОВ «ПРИОРИТЕТ» було складено
протокол розбіжностей до договору
застави № 2.96/08-ДЗ від 17.03.2008 та
надіслано на адресу відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 16 ЦК України
передбачено, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК
України Відповідно до статті 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Між сторонами було укладено договір
застави № 2.96/08-ДЗ від 17.03.2008.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Частиною 1 ст. 574 ЦК України передбачено,
що застава виникає на підставі
договору, закону або рішення суду.

Відповідно до ст. 638 ЦК України
істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Пунктом 3 договору застави визначено
майно, яке передано у заставу.

Щодо посилання позивача на те, що він
був позбавлений можливості бути
присутнім при розгляді постійно діючим
Третейським судом при Асоціації
українських банків справи 1621/10 за
позовом ПАТ «ВТБ Банк» в особі
Відділення «Донецька регіональна
дирекція» до ТОВ «ПРИОРИТЕТ» про
звернення стягнення на майно, за
результатами розгляду якої 06.12.2010 було
прийнято рішення, яким позовні вимоги
було задоволено, суд зазначає, що
відповідно до ст. 122-1 ГПК України
сторони, треті особи, а також особи, які
не брали участь у справі, у разі якщо
третейський суд вирішив питання про їх
права і обов'язки, мають право
звернутися до господарського суду із
заявою про скасування рішення
третейського суду.

Доказів оскарження рішення
третейського суду позивачем суду не
надано.

Статтею 56 Закону України «Про
третейські суди» встановлено, що заява
про видачу виконавчого документа може
бути подана до компетентного суду
протягом трьох років з дня прийняття
рішення третейським судом. Така заява
підлягає розгляду компетентним судом
протягом 15 днів з дня її надходження до
суду. Про час та місце розгляду заяви
повідомляються сторони, проте неявка
сторін чи однієї із сторін не є
перешкодою для судового розгляду
заяви.

Відповідно до ст. 122-7 ГПК України
питання видачі виконавчого документа
на примусове виконання рішення
третейського суду розглядається
господарським судом за заявою особи, на
користь якої прийнято рішення
третейського суду.

Матеріали господарської справи не
містять доказів того, що відповідач
звертався за видачею наказу.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 Конституції
України кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 64 Конституції України
конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Частинами 1, 3 ст. 7, ч. 1 ст. 8 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» кожному гарантується захист
його прав, свобод та законних інтересів
незалежним і безстороннім судом,
утвореним відповідно до закону.

Кожен має право на участь у розгляді
своєї справи у визначеному
процесуальним законом порядку в суді
будь-якої інстанції.

Ніхто не може бути позбавлений права на
розгляд його справи в суді, до
підсудності якого вона віднесена
процесуальним законом.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
передбачено, що кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення.

Статтею 8 Загальної декларації прав
людини передбачено, що кожна людина має
право на ефективне поновлення у правах
компетентними національними судами в
разі порушення її основних прав,
наданих їй конституцією або законом.

Заборона реалізації права на захист у
суді є недійсною.

Позивач не надав суду належних та
допустимих доказів того, що наявність
третейського застереження у договорі
застави № 2.96/08-ДЗ від 17.03.2008
якимось-чином порушило його права та
законні інтереси. Крім того, наявність
у договорі застави пункту щодо
третейського застереження ніяким
чином не позбавляє позивача права на
звернення до суду за захистом своїх
прав та законних інтересів. Редакція
пункту 11 договору застави не містить
прямої заборони на звернення сторін за
захистом своїх порушених прав до суду.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що в задоволенні позовних
вимог слід відмовити.

Судові витрати покладаються на
позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Суддя
К.В. Проскуряков

Рішення господарського суду набирає
чинності протягом 10 днів із дня його
підписання.

Рішення оформлено і підписано згідно
із вимогами ст. 84 ГПК України 17.12.2014