ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2014 р.
Справа № 908/3447/14

Колегія
суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя
Білоусова Я.О. , суддя Фоміна В. О.,

при секретарі Литвиновій К.О.,

за участю представників сторін:

позивача - представник Трофименко Т.М.
за довіреністю № 01-БА-01/04-14 від 07.04.2014
року,

відповідача- не з*явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду у м.
Харкові апеляційну скаргу
відповідача - фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, с. Іванівка,
Кам*янсько - Дніпровський район,
Запорізька область,(вх.3752З/2-7на рішення
господарського суду Запорізької
області від 09.10.2014року у справі №
908/3447/14,

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Флора», м. Запоріжжя,

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,
с. Іванівка, Кам*янсько - Дніпровський
район, Запорізька область,

про стягнення 993 078,64 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 09.10.2014 року у
справі № 908/3447/14 (суддя Дроздова С.С.)
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Флора»,м. Запоріжжя,
до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,
с. Іванівка, Кам*янсько - Дніпровський
район, Запорізька область, задоволено.
Стягнуто з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Флора» 769
644,90 грн. заборгованості, 76 964,49 грн.
штрафу, 105 414,49 грн. втрат від інфляції, 41
054,76 грн. 3% річних, 19 861,57 грн. судового
збору.

Відповідач з вказаним рішенням
суду не погодився, звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить суд скасувати
рішення господарського суду
Запорізької області від 09.10.2014 року у
даній справі в частині стягнення з
нього штрафу у розмірі 76 964,49 грн., 3%
річних у розмірі 41 054, 76 грн., судового
збору у розмірі 2 360,39 грн., та в цій
частині прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Свої вимоги апелянт обгрунтовує
наступним. Щодо порушення норм
процесуального права апелянт вказує на
те, що розгляд справи здійснено у його
відсутності, чим позбавлено здійснити
процесуальні дії, передбачені
Господарським процесуальним кодексом,
в т.ч. - надання нормативного
обгрунтування заперечень на позовні
вимоги ТОВ «Флора», письмових доказів,
розрахунків, заявлення відповідних
клопотань, оскільки судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах рівності всіх учасників
судового процесу перед законом і судом.

Щодо порушення судом першої
інстанції норм матеріального права
апелянт вказує на те, що ТОВ «Флора» не
має права на стягнення 3% річних від
простроченої суми, оскільки договором
купівлі - продажу № 31 від 12.01.2012 року
встановлений інший розмір процентів, а
саме, 1,2% річних. За таких обставин,
розрахунок заборгованості за
процентами за період з 01.12.2012 року по
10.09.2014 року складає 16 421,90 грн., замість, 41
054,76 грн. Також, апелянт вважає, що у
задоволенні позовної вимоги
товариства про стягнення з нього
штрафу у розмірі 76 964,49 грн. повинно бути
відмовлено на підставі п.1 ч.2 ст.258
Цивільного кодексу України у зв*язку зі
спливом строку спеціальної позовної
давності. Отже, так як у задоволенні
позовних вимог в частині стягнення з
відповідача на користь позивача штрафу
76 964,49 грн. та 3% річних у розмірі 41 054, 76
грн., судом повинно бути відмовлено, то
і розмір судового збору повинен бути
зменшений пропорційно розміру
задоволених позовних вимог на 2 360.39
грн., а саме 19 861,57 грн. на 17 501,18 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 14.11.2014 року
прийнято апеляційну скаргу
відповідача до провадження та
призначено її розгляд на 03.12.2014 року.

01.12.2014 року відповідач надіслав до
апеляційного суду телеграму, в якій
просив розгляд справи відкласти у
зв'язку хворобою.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 03.12.2014 року
клопотання відповідача про
відкладення розгляду даної справи
задоволено; розгляд справи відкладено
на 17.12.2014 року. При цьому, сторони
попереджались, що у разі не з*явлення їх
представників у судове засідання та не
надання витребуваних судом документів
справа може бути розглянута за
наявними в ній матеріалами, за
відсутності представників сторін.

03.12.2014 року позивач надав до
апеляційного суду відзив на апеляційну
скаргу відповідача, в якому просить
залишити рішення господарського суду
Запорізької області від 09.10.2014 року по
даній справі без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

05.12.2014 року до апеляційного суду від
відповідача надійшла заява, в якій
останній просив розгляд справи,
слухання якої призначено на 03.12.2014 року,
відкласти на інший день, додавши до
заяви копію лікарняного листка, з якого
вбачається, що станом на 02.12.2014 року
ОСОБА_2 хворіє.

15.12.2014 року до апеляційного суду від
відповідача - ФОП ОСОБА_2, надійшло
електронне повідомлення, в якому
останній просив відкласти розгляд
справи на інший день на термін не
більше двох тижнів на період його
лікування. Також, відповідач просив
розгляд справи не здійснювати у його
відсутності.

17.12.2014 року до апеляційного суду від
відповідача надійшла заява, в якій
останній просить розгляд справи,
призначеної до слухання на 17.12.2014 року
відкласти на інший день; у його
відсутності справу - не розглядати.

Колегія суддів, розглянувши заяви
відповідача про відкладення розгляду
даної справи, заслухавши з цього
приводу думку позивача, який заперечує
проти відкладення справи на інший
день, дійшла висновку про відмову у їх
задоволенні, виходячи із наступного.

Згідно приписів статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Відповідно до приписів частини 5
статті 28 Господарського
процесуального кодексу, підприємці
можуть вести свої справи в
господарському суді через
представників, повноваження яких
підтверджуються нотаріально
посвідченою або прирівнюваною до неї
довіреністю.

Тобто, коло осіб, які можуть з*явитися
у судове засідання та представляти
інтереси сторони ( у даному випадку
відповідача) згідно чинного
законодавства, не обмежено.

Відповідно до приписів статті 77
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд відкладає в
межах строків, встановлених статтею 69
цього Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні.

Тобто, питання про те, що певні
обставини перешкоджають розгляду
справи, вирішується судом залежно від
конкретних обставин справи. Так, якщо
представники сторін чи інших учасників
судового процесу не з*явилися в судове
засідання, а суд вважає, що наявних у
справі матеріалів достатньо для
розгляду справи та ухвалення законного
і обґрунтованого рішення, він може, не
відкладаючи розгляду справи, вирішити
спір по суті.

Проте, як убачається з матеріалів
справи, відповідач не з*являвся у
судові засідання при розгляді даної
справи судом першої інстанції, вимоги
ухвалу суду не виконував. В подальшому,
отримавши рішення суду, звернувся до
апеляційного суду зі скаргою. Після
призначення скарги до розгляду знову
не з*являється у судові засідання,
вимоги ухвал апеляційного суду не
виконує, та не веде свою справу через
представника.

Окрім того, свої доводи щодо
оскаржуваного рішення апелянт виклав в
апеляційній скарзі, при цьому,
заперечуючи лише до порядку
нарахування санкцій, не заперечуючи
проти суми основного боргу.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що неявка відповідача у судові
засідання спрямована на невиправдане
затягування судового процесу, чим
порушує права позивача та суперечить
вимогам статті 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, учасником якої є Україна,
стосовно кожного на розгляд йог справи
судом упродовж розумного строку.

За таких обставин, справа
розглядається у відсутності
відповідача, за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, а
також викладені в апеляційній скарзі
доводи апелянта, заслухавши пояснення
представника позивача, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлених обставин справи та
відповідність їх наданим доказам, та
повторно розглянувши в порядку статті
101 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів
встановила наступне.

16.09.2014 року до господарського суду
Запорізької області звернулося ТОВ
«Флора» з позовною заявою до ФОП
ОСОБА_2, в якій просило стягнути з
останнього на свою користь
заборгованість у розмірі 769 644,90 грн. -
основного боргу, 76 964,49 грн. штраф, 105 414,49
грн. - втрати від інфляції, 41 054,76 грн. -3%
річних, всього: 993 078,64 грн.,
обгрунтовуючи свої вимоги
невиконанням останнім умов договору
купівлі - продажу № 31 від 12.01.2012 року.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 17.09.2014 року
позовну заяву товариства прийнято до
розгляду; порушено провадження у
справі; розгляд спору призначено на
01.10.2014 року. При цьому, відповідача
зобов'язано надати суду: оригінал
свідоцтва про державну реєстрацію
фізичних осіб - підприємців, (завірені
належним чином копії у справу),
нормативне та документальне
обгрунтування заперечень проти
позовних вимог згідно діючого
законодавства - письмовий відзив на
позовну заяву; надати суду
документальні докази повного або
часткового виконання грошового
зобов'язання перед позивачем,
(платіжні документи, доручення,
прибуткові касові ордери, банківські
виписки з рахунків, довідки руху коштів
по рахунку тощо), у випадку несплати -
письмово обгрунтувати причини та
надати суду всі документи на
підтвердження доводів, двосторонній
акт звірки, в якому відобразити всі
документи первинної бухгалтерської
звітності тощо.

У судове засідання 01.10.2014 року
відповідач не з*явився, письмового
відзиву не надав, про причину неявки
суд не повідомив, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином і в установлений законом строк,
про що свідчить штемпель канцелярії
господарського суду на зворотній
сторінці ухвали суду (а.с.1).

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 01.10.2014 року
розгляд справи відкладено на 09.10.2014
року та зобов'язано відповідача
виконати вимоги ухвали суду від 17.09.2014
року, визнавши явку представників
сторін обов'язковою та попередивши
відповідача про майнову
відповідальність за ухилення від
вчинення дій, покладених судом на
сторону.

У судове засідання 09.10.2014 року
відповідач не з*явився, про причину
неявки суд не повідомив, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином і в установлений
законом строк, про що свідчить штемпель
канцелярії господарського суду на
зворотній сторінці ухвали суду від
01.10.2014 року ( а.с.58-59).

01.10.2014 року постановлено оскаржуване
судове рішення. При цьому,
задовольняючи позовні вимоги суд
виходив з того, що відповідач у
порушення умов договору не здійснив
оплату за поставлений товар, чим не
виконав умови договору, у зв'язку з чим
зобов'язаний сплати основний борг та
додаткові юридичні обов'язки, в тому
числі передбачені статтями 611, 625
Цивільного кодексу України.

Колегія суддів, повторно розглянувши
дану справу у порядку статті 101
Господарського процесуального кодексу
України, зазначає наступне.

По- перше, посилання апелянта на те,
щодо розгляд справи здійснено у його
відсутності, чим позбавлено здійснити
процесуальні дії, передбачені
Господарським процесуальним кодексом
України, спростовуються нормами
процесуального права та матеріалами
справи.

Так, особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87
Господарського процесуального кодексу
України.

Частиною першою статті 64
Господарського процесуального кодексу
України унормовано, що суддя, прийнявши
позовну заяву, не пізніше трьох днів з
дня її надходження виносить і надсилає
сторонам, прокурору, якщо він є
заявником, ухвалу про порушення
провадження у справі, в якій вказується
про прийняття позовної заяви,
призначення справи до розгляду в
засіданні господарського суду, про час
і місце його проведення, необхідні дії
щодо підготовки справи до розгляду в
засіданні. Ухвала про порушення
провадження у справі надсилається
зазначеним особам за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних та
фізичних осіб - підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Статтею 87 Господарського
процесуального кодексу України
унормовано, що повне рішення та ухвали
надсилаються сторонам, прокурору,
третім особам, які брали участь в
судовому засіданні, але не були
присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Як убачається з матеріалів справи,
ухвала про порушення провадження у
даній справі від 17.09.2014 року надіслана
відповідачу за повідомленою позивачем
господарському суду поштовою адресою:
АДРЕСА_1. Ухвала про відкладення
розгляду справи від 01.10.2014 року
надіслана відповідачу за адресою його
місце проживанням, що зазначене в
Єдиному державному реєстрі юридичних
та фізичних осіб - підприємців, а саме:
АДРЕСА_1 ( а.с. 50).

Отже, колегія суддів вважає, що
відповідач належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи.

При цьому, слід зазначити, що неявка
у судові засідання учасників судового
процесу (сторін), ненадання
витребуваних судом документів та
доказів, необхідних для повного
розгляду справи, порушує права інших
учасників судового процесу та
суперечить вимогам статті 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

Неявка відповідача у судове
засідання не звільняє останнього від
виконання вимог суду, викладених в
ухвалах суду і направлення суду
витребуваних матеріалів. Згідно
приписів статті 28 Господарського
процесуального кодексу України коло
осіб, які можуть з*явитися у судове
засідання та представляти інтереси ФОП
ОСОБА_2 не обмежено.

Як убачається з матеріалів спарви,
на виконання ухвали господарського
суду Запорізької області від 17.09.2014
року позивачем 25.09.2014 року на адресу
ФОП ОСОБА_2 направлений двосторонній
акт звірки, в якому відображені всі
документи первинної бухгалтерської
звітності, а також містилося посилання
на те, що зазначений акт звірення
взаєморозрахунків надсилається
відповідачу на підставі ухвали
господарського суду Запорізької
області від 17.09.2014 року. Зазначений акт
отриманий відповідачем 27.09.2014 року
особисто, про що свідчать відомості
отримані позивачем у вигляді витягу з
офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта» у
розділі «Відстеження пересилань».

Викладені обставини
підтверджуються змістом акту звірки
взаєморозрахунків до договору;
поштовим чеком УДППЗ «Укрпошта» від
25.09.2014 року 2201; відомостями,
отриманими з офіційного сайту УДППЗ
«Укрпошта» у вигляді витягу (а.с.51-53).

Щодо вимог позивача по суті справи,
а саме: про стягнення з відповідача
боргу, штрафу ,втрат від інфляції та
річних, колегія суддів встановила
наступне.

Як убачається з матеріалів справи,
12.01.2012 рок між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Флора» (продавець)
та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2
(покупець) укладено договір купівлі -
продажу № 31 (надалі - договір).

Відповідно до умов договору
продавець зобов'язується передати
товар, який зазначено у п.1.2 цього
договору, у власність покупцю, а
покупець зобов'язується прийняти
даний товар і сплатити за нього грошову
суму в порядку, який визначено у даному
договорі ( п.1.1 договору).

Згідно п.1.2 договору товар, що є
предметом цього договору,
поставляється покупцю партіями. Щодо
кожної партії товару сторони
узгоджують його найменування,
кількість і ціну. Кількість партій
товару (кількість товару) за цим
договором сторонами на момент його
підписання чітко не зазначається і не
обмежується, а визначаються потребою
покупця і можливістю продавця. Сума
договору складається з загальної суми
всіх видаткових накладних, виданих
продавцем покупцю у 2012 році.

Найменування товару, його кількість
і ціна щодо партії є узгодженою зі
сторони продавця з дня складання ним на
ім*я покупця рахунку на сплату
вартості товару, а зі сторони замовника
- з дня підписання ним платіжного
доручення ( в тому числі і в
електронному виді) на сплату рахунку
продавця на всю суму або його частину
(днем підписання платіжного доручення
покупцем вважається дата фактичного
надходження коштів за таким платіжним
дорученням на поточний рахунок
продавця) або з дня оформлення покупцем
довіреності на видаткової накладної на
отримання від покупця уповноваженою
особою товару (незважаючи на кількість
товару, яка зазначена в такій
довіреності), в залежності від того, яка
із подій відбулася раніше: оплата
(часткова оплата) рахунку продавця або
отримання (часткове отримання) товару
за таким рахунком продавця.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що
товар вважається переданим продавцем і
прийнятим покупцем у кількості згідно
накладній, по якій продавець передає
товар, а покупець приймає його.

Пунктом 2.3 передбачено, що сторони
домовились, що кожна окрема поставка
товару проводиться за попередньою
заявкою покупця в обумовлений термін.

Пунктом 3.1 договору обумовлено такий
порядок оплати та умови оплати:
покупець зобов'язується сплатити
партію товару протягом 3 днів з дня
отримання рахунку продавця на таку
партію. День отримання покупцем
рахунку продавця вважається день його
складання продавцем. В день складання
рахунку продавець надсилає по факсу
та/або на електронну адресу покупця.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що у
випадку невиконання або неналежного
виконання обов'язків, передбачених цим
договором, винна сторона відшкодовує
іншій стороні заподіяні цим збитки.

Пунктом 5.4 договору встановлено, що
за несплату або несвоєчасну оплату
товару покупець сплачує штраф у
розмірі 10% від вартості отриманого
товару.

Пунктом 5.6 договору встановлено, що
у випадку невиконання або
несвоєчасного виконання покупцем
зобов'язань, передбачених п. 2,3 цього
договору, він сплачує продавцю пеню
у розмірі подвійної ставки НБУ, що
діяла на момент несплати, кожний
день прострочки.

Пунктом 6.1 договору встановлено,
що даний договір набуває чинності
від дня підписання його сторонами і
діє до 31 грудня 2012 року в частині
розрахунків до повного виконання
сторонами своїх фінансових
зобов'язань.

Пунктом 6.2 договору встановлено,
що якщо ні одна із сторін за
тридцять календарних днів до
закінчення строку його дії не
повідомила про розірвання цього
договору, вважається, що він
продовжується діяти ще один
календарний рік. Це правило
стосується, як для першого строку
продовження дії договору так і для
кожного наступного

На виконання умов договору ,
позивач протягом 2012 року передав у
власність відповідача товар на
загальну суму 769 644,90 гривень, що
підтверджується наступними
видатковими накладними: видаткова
накладна № РН-0000166 від 22.02.2012 р. на
суму 8 449,10 грн.;видаткова накладна
№ РН-0000176 від 27.02.2012 р. на суму 3 253,20
грн.; видаткова накладна №
РН-0000203 від 29.02.2012 р. на суму 32 351,10 грн.;
видаткова накладна №
РН-0000220 від 05.03.2012 р. на суму 21 967,20 грн.;
видаткова накладна № РН-0000244
від 07.03.2012 р. на суму 30 919, 97 грн.;
видаткова накладна № РН-0000558
від 30.03.2012 р. на суму 10 817,04 грн.;
видаткова накладна № РН-0000656 від
12.04.2012 р. на суму 1 414,68 грн.; видаткова
накладна № РН-0000682 від13.04.2012 р.
на суму 21 117,60 грн.; видаткова накладна
№ РН-0000752 від18.04. 2012 р. на суму 1
997,22грн.;видаткова накладна №
РН-0000757 від 18.04.2012 р. на суму 17 820,00 грн.;
видаткова накладна № РН-0000849 від
20.04. 2012 р. на суму 1 924,80 грн.; видаткова
накладна № РН-0000919 від 24.04.2012 р.
на суму 5 564,04 грн.; видаткова накладна
№ РН-0001118 від 03.05.2012 р. на суму 8 176,92
грн.; видаткова накладна №
РН-0001153 від 04.05.2012 р. на суму 8 119,00 грн.;
видаткова накладна № РН-0001211
від 07.05.2012 р. на суму 10 242,60 грн.;
видаткова накладна № РН-0001233
від 08.05.2012 р. на суму 5 366,52 грн.; видаткова
накладна № РН-0001251 від 10.05.2012 р.
на суму2 017,20 грн.; видаткова накладна
№ РН-00001249 від 10.05.2012 р. на суму 11
100,24 грн.; видаткова накладна №
РН-0001411 від 21.05.2012 р. на суму 23 466,00 грн.;
видаткова накладна № РН-0001421 від
22.05.2012 р. на суму 6 757,44грн.; видаткова
накладна № РН-0001457 від
24.05.2012 р. на суму 8 304,00 грн.; видаткова
накладна № РН-0001525 від 31.05.2012 р.
на суму 16 723,80 грн.; видаткова накладна
№ РН-0001525 від 31.05.2012 р. на суму 16 723,80
грн.; видаткова накладна №
РН-0001567 від 05.06.2012 р. на суму 19 891,68 грн.;
видаткова накладна № РН-0001642
від 12.06.2012 р. на суму 12 793,97 грн.;
видаткова накладна № РН-0001647
від13.06.2012 р. на суму 3 480,30 грн.; видаткова
накладна № РН-0001656 від 13.06.2012 р.
на суму 6 867,60 грн.; видаткова накладна
№ РН-0001679 від 14.06.2012 р. на суму 55
172,28 грн.; видаткова накладна №
РН-0001697 від 15.06.2012 р. на суму 19
358,40грн.;видаткова накладна №
РН-0001763 від 26.06.2012 р. на суму 68 430,96 грн.;
видаткова накладна № РН-0001773
від 27.06.2012 р. на суму 13 528,80 грн.;видаткова
накладна № РН-0001822 від 07.07.2012 р.
на суму 16 217,04грн.;видаткова накладна
№ РН-0001846 від 13.07.2012 р. на суму 5
762,40грн.; видаткова накладна №
РН-0001852 від 13.07.2012 р. на суму 91 314,96 грн.;
видаткова накладна № РН-0001858
від 17.07.2012 р. на суму12 546,00 грн.; видаткова
накладна № РН-0001889 від 23.07.2012 р.
на суму 9 316,56 грн.; видаткова накладна
№ РН-0001897 від 24.07.2012 р. на суму 14 265,48
грн.; видаткова накладна №
РН-0001902 від 25.07.2012 р. на суму 5 358,48грн.
видаткова накладна № РН-0001915
від 27.07.2012 р. на суму 11 742,72 грн.;видаткова
накладна № РН-0001973 від 10.08.2012 р.
на суму 12 911,76 грн.; видаткова накладна
№ РН-0002009 від 20.08.2012 р. на суму 43 475,04
грн.; видаткова накладна №
РН-0002200 від 10.09.2012 р. на суму 19 679,04 грн.;
видаткова накладна № РН-0002273
від 19.09.2012 р. на суму 12 303,00 грн.;
видаткова накладна № РН-0002409 від
19.10.2012 р. на суму 31 652,76 грн.

Таким чином, позивач прийняті на
себе зобов'язання виконав належним
чином та передав відповідачу товар
на загальну суму 769 644,90 грн.

Відповідач на виконання умов
договору не надав ані суду першої
інстанції, ані апеляційному суду
доказів здійснення оплати за
поставлений торвар. Окрім того, як
убачається з матеріалів апеляційної
скарги, відповідач не заперечує проти
заборгованості за поставлений товар у
сумі 769 644,90 грн.

За таких обставин, заборгованість
відповідача перед позивачем за спірним
договором за основним боргом складає 769
644,90 грн.

Згідно зі статтею 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб,
що не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права
та обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків,
зокрема, є: договори та інші
правочини.

Відповідно до приписів частини 1
статті 175 Цивільного кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно - правові зобов'язання , що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку .
Майнові зобов'язання, які виникають
між учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу
України унормовано, що однією із
підстав виникнення цивільних прав і
обов'язків (зобов'язань), які мають
виконуватись належним чином і в
установлений строк, є договір.

Відповідно до статті 193
Господарського кодексу України та
статті 526 Цивільного кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності щодо
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до приписів статті 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк 9термін).

Відповідно до положень статті 629
ЦК України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Правовідносини сторін
врегульовано договором
купівлі-продажу.

Згідно приписів статті 655
Цивільного кодексу України, якою
встановлено, що за договором купівлі -
продажу одна сторона (продавець)
передає або зобов'язується передати
майно (товар ) у власність другій
стороні ( покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього
певну грошову суму.

Відповідно до приписів статті 692
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати. Покупець зобов'язаний
сплатити повну ціну переданого товару.

З приписами статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

З огляду на наведені норми права та
обставини справи, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про задоволення
позовних вимог позивача про стягнення
з відповідача на його користь 769 644,90
грн. заборгованості за договором
купівлі - продажу № 31 від 12.01.2012 року.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача на свою користь штрафу у
розмірі 76 964,49 грн., втрат від інфляції у
розмірі 105 414,49 грн., 3% річних у розмірі 41
054,76 грн. колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно приписам статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до приписів статті 611
Цивільного кодексу України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, крім
всього іншого і сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею), відповідно
до статті 549 Цивільного кодексу України
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання.

Частиною 1 статті 550 Цивільного
кодексу України передбачено, що право
на неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання. Предметом
неустойки, згідно зі статтею 551
Цивільного кодексу України, може бути
грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Якщо предметом неустойки є грошова
сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

До інших засобів захисту цивільних
прав, у відповідності до статті 625
Цивільного кодексу України,
відносяться 3% річних та втрати від
інфляції.

Зокрема, згідно з приписами статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму борг з
урахуванням індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Інфляційні витрати пов'язані з
інфляційними процесами в державі та за
своєю природою є компенсацією за
понесені збитки, задані знеціненням
грошових коштів, а три відсотки річних -
є платою за користування коштами, які
не були своєчасно сплачені боржником.

Як убачається з матеріалів справи,
пунктом 5.4 договору встановлено, що
за несплату або несвоєчасну оплату
товару покупець сплачує штраф у
розмірі 10% від вартості отриманого
товару.

Факт невиконання зобов'язань за
спірним договором відповідач не
заперечує.

Отже, враховуючи встановлений факт
прострочення відповідачем виконання
грошових зобов'язань у сумі 769 644,90 грн.
за договором купівлі - продажу № 31 від
12.01.2012 року та перевіривши надані
позивачем розрахунки штрафу у розмірі
10% від суми заборгованості, що
становить - 76 964,49 грн.; інфляційних
втрат у сумі 105 414,49 грн. за період з
грудня 2012 року по серпень 2014 року ( а.с.
8); 3% річних у сумі 41 054,76 грн. за період
01.12.2012 року по 10.09.2014 року ( а.с. 7), колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого господарського суду про
визнання їх обґрунтованими,
правомірними та такими, що підлягають
задоволенню.

Стосовно посилання апелянта на
неправомірне нарахування позивачем
відсотків річних від простроченої суми
по спірному договору, колегія суддів
зазначає, що останні спростовуються
нормами права та матеріалами справи.

Так, з урахуванням вищенаведених
приписів статей 629,526,частини 1 статті 530,
625 Цивільного кодексу України до інших
засобів захисту цивільних прав
відносяться 3% річних та втрати від
інфляції.

Відповідно до п.2.4 договору строк
поставки товару з дня отримання оплати
обговорюється окремо по кожній
поставці. Продавець залишає за собою
право передачі товару покупцю і без
отримання оплати за нього на момент
передачі товару. У такому випадку, якщо
покупець отримує товар, то вважається,
що сторони узгодили між собою, що
отриманий і не сплачений товар продано
покупцю на умовах товарного кредиту за
наступними умовами: - остаточний
розрахунок в строк до 01.12.2012 року;
ставка товарного кредиту 0,1% в місяць;
нарахування та сплата відсотків за
товарний кредит здійснюється після
останнього платежу за товар за даним
договором.

Тобто, зазначений пункт договору
стосується розміру ставки товарного
кредиту (товарний кредит - товари
(роботи, послуги), що передаються
резидентом у власність юридичних чи
фізичних осіб на умовах договору, що
передбачає відстрочення остаточних
розрахунків на визначений строк та під
процент. Товарний кредит передбачає
передачу права власності на товари
(роботи, послуги) покупцеві
(замовникові) у момент підписання
договору або в момент фізичного
отримання товарів (робіт, послуг) таким
покупцем (замовником), незалежно від
часу погашення заборгованості), а також
нарахування та сплати відсотків за
товарний кредит, і жодним чином не
стосується розміру процентів за
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Також, колегія суддів вважає, що
вимога апелянта про перегляд судового
рішення в частині нарахування та
стягнення штрафу у розмірі 76 964,49 грн. з
посиланням на пункт 1 статті 258
Цивільного кодексу України, про
застосування до спірних відносин
спеціальної позовної давності є
необґрунтованою, виходячи з
наступного.

Як убачається з умов договору, пунктом
5.1 передбачено, що у випадку
невиконання або неналежного виконання
обов'язків, передбачених даним
договором, винна сторона відшкодовує
іншій стороні заподіяні ним збитки.

Відповідно до п.5.4 договору за
несплату або несвоєчасну оплату
товару покупець сплачує штраф у
розмірі 10% від вартості отриманого
товару.

Відповідно до п.5.3 договору сторони
відповідно до статті 259 Цивільного
кодексу України домовились про те, що
строк позовної давності щодо стягнення
штрафних санкцій збільшується до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за даним договором. Крім
цього, сторони домовились про те, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань за
даним договором здійснюється без
обмеження строку.

Аналізуючи вищенаведені умови
договору, які сторони погодили, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції правомірно і обґрунтовано
задоволено вимогу позивача щодо
стягнення з відповідача 10% штрафу від
вартості отриманого товару у розмірі 76
964,49 грн.

Відтак, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
відповідача задоволенню не підлягає, а
рішення господарського суду
Запорізької області від 09.10.2014 року у
справі № 908/3447/14 слід залишити без змін,
оскільки останнє винесене з
дотриманням усіх матеріальних та
процесуальних вимог законодавства, та
відсутні підстави для його скасування.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, п ст. 105,
Харківський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суджу
Запорізької області від 09.10.2014 року у
справі № 908/3447/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено
18.12.2014 р.

Головуючий суддя
О.А. Пуль

суддя
Я.О.Білоусова

суддя
В.О.Фоміна