ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2014 р. Справа № 926/1594/14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-торгівельної фірми
«Інвест-Буд»

до Чернівецької міської ради

про визнання недійсним рішення

суддя Байталюк В. Д.

представники сторін:

від позивача - Єфтемій Р. Ф., довіреність
від 27.01.2013;

від відповідача - Юзьків М. І,
довіреність від 02.06.2014 № 01/02-18/603.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю
виробничо-торгівельна фірма
«Інвест-Буд», м. Чернівці, звернулося з
позовом до Чернівецької міської ради
про визнання недійсними пунктів 12, 12.1,
12.2, 12.2.1, 12.2.2, 12.3 та 12.4 рішення 37 сесії
Чернівецької міської ради VІ скликання
№ 900 від 27.06.2013 «Про надання юридичним
особам та підприємцям земельних
ділянок в оренду, визнання такими, що
втратили чинність та внесення змін до
окремих пунктів рішень міської ради з
цих питань», якими заперечено позивачу
в продовженні терміну оренди земельної
ділянки за адресою: проспект
Незалежності (вздовж огорожі
тролейбусного депо), площею 0,1160 га у
зв'язку із закінченням терміну оренди
та непроведенням державної реєстрації
договору.

Позов мотивується тим, що при прийнятті
оскаржуваного рішення відповідач
порушив статтю 33 Закону України «Про
оренду землі» та не розглянув подану
департаменту містобудівного комплексу
та земельних відносин заяву про
продовження договору оренди землі від
09.10.2003 № 942.

Ухвалою від 12.11.2014 відмовлено позивачу
у задоволенні заяви про забезпечення
позову.

У судовому засіданні, яке відбулося
27.11.2014 оголошено перерву до 11.12.2014.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини у
справі, якими позивач обґрунтовує свої
вимоги, дослідивши та оцінивши в
сукупності надані докази,
проаналізувавши законодавство, що
регулює спірні правовідносини між
сторонами, суд дійшов висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі
рішення 13 сесії XXIV скликання
Чернівецької міської ради від 28.08.2003 №
281 між сторонами було укладено договір
оренди земельної ділянки від 09.10.2003
(далі - Договір) згідно умов якого
відповідач за актом прийому-передачі
ділянки від 09.10.2003 надав позивачу в
оренду строком до 01.06.2013 земельну
ділянку для будівництва торгівельного
павільйону по продажу квітів з
облаштуванням парковки автомобілів та
ремонту тротуарного покриття із
збереженням зелених насаджень.

Відповідно до статті 14 Закону України
«Про оренду землі» (у редакції на день
укладення Договору) Договір
нотаріально посвідчений, а згідно
статті 18 того ж Закону зареєстрований в
реєстрі департаменту містобудівного
комплексу та земельних відносин
Чернівецької міської ради за № 942 від
09.10.2003.

Позивач 30.04.2013 звернувся до дозвільного
офісу Чернівецької міської ради із
заявою поновити Договір.

Однак, пунктом 12 рішення 37 сесії
Чернівецької міської ради VІ скликання
№ 900 від 27.06.2013 заперечено позивачу в
продовженні терміну оренди земельної
ділянки у зв'язку із закінченням
терміну оренди. Також, пунктом 12.1
оскаржуваного рішення визнано таким,
що втратив чинність пункт 22 додатку 4
рішення Чернівецької міської ради від
28.08.2003 № 281 на підставі якого укладений
Договір та визнано припиненим Договір
у зв'язку із закінченням терміну, на
який його було укладено та
непроведенням державної реєстрації
Договору.

Відповідно до частини третьої статті 35
Господарського процесуального кодексу
України обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Так, постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
25.02.2014 у справі 926/956/13 за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-торгівельної фірми
«Інвест-Буд» до Чернівецької міської
ради про визнання Договору поновленим,
яка залишена без змін постановою
Вищого господарського суду України від
22.04.2014, встановлено наступні обставини,
які не потребують доказуванню у даній
справі.

Згідно зі статтею 13 Конституції
України земля є об'єктом права
власності Українського народу. Від
імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Зі змісту частини першої статті 124
Земельного кодексу України видно, що
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Згідно зі статтею 792 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
земельної ділянки наймодавець
зобов'язується передати наймачеві
земельну ділянку на встановлений
договором строк у володіння та
користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Відповідно до статті 13 Закону України
«Про оренду землі» договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди
землі є, зокрема, строк дії договору
оренди (стаття 15 Закону).

За приписами статті 31 Закону України
«Про оренду землі» договір оренди
землі припиняється в разі, зокрема,
закінчення строку, на який його було
укладено.

Пунктом 4.3 Договору оренди землі від
09.10.2003, сторонами було погоджено, що
підставою припинення договору є,
зокрема, закінчення терміну, на який
його укладено.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
оренду землі» (в редакції чинній на
момент закінчення строку спірного
договору оренди) по закінченню строку,
на який було укладено договір оренди
землі, орендар, який належно виконував
обов'язки за умовами договору, має
переважне право перед іншими особами
на укладення договору оренди землі на
новий строк (поновлення договору
оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий строк,
зобов'язаний повідомити про це
орендодавця до спливу строку договору
оренди землі у строк, встановлений цим
договором, але не пізніше ніж за місяць
до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення
договору оренди землі орендар додає
проект додаткової угоди. При
поновленні договору оренди землі його
умови можуть бути змінені за згодою
сторін. У разі недосягнення
домовленості щодо орендної плати та
інших істотних умов договору переважне
право орендаря на укладення договору
оренди землі припиняється.

Отже, позивач зобов'язаний був не
пізніше ніж за 30 днів до спливу строку
дії Договору (який закінчився 01.06.2013),
письмово повідомити орендодавця -
Чернівецьку міську раду про свій намір
скористатись своїм переважним правом
на продовження дії договору та
направити відповідний проект
додаткової угоди.

Львівським апеляційним господарським
судом встановлено, що позивач у
встановлений законом строк не
звертався до Чернівецької міської ради
з відповідним проектом додаткової
угоди.

А тому, посилання позивача на те, що на
адресу відповідача одночасно із заявою
№ 13 від 30.04.2013 про продовження терміну
Договору був направлений відповідний
проект договору, судом до уваги не
береться.

Відповідно до статті 33 Закону України
«Про оренду землі» орендодавець у
місячний термін розглядає надісланий
орендарем лист-повідомлення з проектом
додаткової угоди, перевіряє його на
відповідність вимогам закону, узгоджує
з орендарем (за необхідності) істотні
умови договору і, за відсутності
заперечень, приймає рішення про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної та комунальної
власності), укладає з орендарем
додаткову угоду про поновлення
договору оренди землі. За наявності
заперечень орендодавця щодо
поновлення договору оренди землі
орендарю направляється
лист-повідомлення про прийняте
орендодавцем рішення.

Тому, у відповідь на заяву позивача
щодо продовження строку дії Договору,
Чернівецькою міською радою
(орендодавцем) правомірно було
прийнято оскаржуване рішення, яким
було відмовлено в задоволенні заяви та
вирішено припинити дію Договору, у
зв'язку із закінченням терміну на який
його було укладено.

Щодо заперечення відповідача про
відсутність державної реєстрації
Договору, про що зазначено в пункті 12.1
оскаржуваного рішення, суд зазначає
наступне.

На момент укладення Договору діяли два
нормативних акти, які регулювали
порядок державної реєстрації
договорів оренди землі: 1) порядок
державної реєстрації договорів оренди
землі, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 №
2073 (далі - Порядок); 2) тимчасовий порядок
ведення державного реєстру земель,
затверджений наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 02.07.2003 № 174 та зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 25.07.2003 за
№ 641/7962 (далі - Тимчасовий порядок).

Згідно частини другої статті 126
Земельного кодексу України (у редакції
на день укладення Договору) право
оренди землі оформляється договором,
який реєструється відповідно до
закону. Аналогічна норма була
передбачена також частиною другою
статті 20 Закону України «Про оренду
землі». На момент укладення Договору
таким законом є Закон України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
стаття 33 якого передбачає, що до
відання виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належить
реєстрація суб'єктів права власності
на землю; реєстрація права
користування землею і договорів на
оренду землі; видача документів, що
посвідчують право власності і право
користування землею.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що
державна реєстрація договорів оренди
проводиться виконавчим комітетом
сільської, селищної та міської ради,
Київською та Севастопольською
міськими державними адміністраціями
за місцем розташування земельної
ділянки.

Рішенням IV сесії XXIII скликання
Чернівецької міської ради від 25.09.1998 №
63 затверджено положення про
департамент містобудівного комплексу
та земельних відносин (далі - Положення
про Департамент), який є структурним
підрозділом міської ради, їй
підконтрольний і підзвітний,
підпорядкований виконкому, міському
голові, а з питань делегованих
повноважень органам виконавчої влади
(пункт 1.1 Положення про Департамент).
Відповідно до пункту 2.15 Положення про
Департамент, останній видає державні
акти на право власності та
користування землею, а також реєструє
права власності та права користування
землею.

Не можна погодитися з тим, що державна
реєстрація договорів оренди землі
повинна була проводитись за Тимчасовим
порядком, у силу того, що він є
підзаконним нормативним актом
(рішенням Державного комітету України
з питань регуляторної політики та
підприємництва від 18.04.2007 № 35 дію цього
акту зупинено з тих підстав, що
Держкомзем України не наділений
повноваженнями прийняття порядку
ведення державного реєстру земель,
оскільки він повинен установлюватися
законом).

Виходячи з вищенаведеного Договір
пройшов державну реєстрацію в
установленому законом порядку й
відповідно до ст. ст. 210, 640 Цивільного
кодексу України був укладеним, а тому
за змістом статті 777 Цивільного кодексу
України та статті 9 Закону України «Про
оренду землі» породжував для сторін
права й обов'язки (постанова ВСУ від
31.10.2012 у справі №6-105цс12).

Проте, наявність державної реєстрації
Договору не впливає на законність
прийнятого Чернівецькою міською радою
оскаржуваного рішення.

Отже, враховуючи, що Договір станом на
день розгляду справи є припиненим,
стосовно спірної земельної ділянки
відповідачем не укладено іншого
договору оренди та законність
прийнятого відповідачем оскаржуваного
рішення, суд відмовляє у задоволенні
позову.

Судові витрати віднести на позивача, з
вини якого спір безпідставно доведено
до розгляду судом.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 82, 84 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 15.12.2014.

Суддя
В. Байталюк