ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

0,2

15.12.14 № 910/27727/14. Суддя Селівон А.М.,
розглянувши матеріали позовної заяви
б/н від 23.10.14 р.

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "РОЗКОМ" (бульв.
Ромена Роллана, 13-Г, кв. 211, м. Київ, 03170)

до Управління освіти Святошинської
районної в м. Києві державної
адміністрації (вул.
Я.Коласа, 6-А, м. Київ, 03148)

про стягнення 8 470,62 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою
відповідальністю "РОЗКОМ" подано позов
до Управління освіти Святошинської
районної в Києві державної
адміністрації про стягнення 8470,62 грн., а
саме 7063,89 грн заборгованості за
договорами про закупівлю № 403/13 від
18.10.13 р. та № 373/13 від 11.10.13 р.,
205,17 грн. процентів річних та 1201,56 грн.
інфляційних нарахувань, а також 1827,00
грн. витрат зі сплати судового збору.

Як вбачається із змісту поданої
позовної заяви, позовні вимоги про
стягнення коштів ґрунтуються на 2
різних договорах про закупівлю: № 373/13
від 11.10.13 р. та № 403/13 від 18.10.13 р., тобто,
розмір заявленої до стягнення
заборгованості фактично є сумою
заборгованості по кожному окремому із 2
вказаних у позовній заяві договорів
про закупівлю, невиконання зобов'язань
відповідачем по яких стало підставою
звернення позивача до суду.

Суд зазначає, що передумови об'єднання
позовних вимог визначені ч.1 ст. 58
Господарського процесуального кодексу
України, згідно з якою в одній позовній
заяві може бути об'єднано кілька вимог,
зв'язаних між собою підставою
виникнення або поданими доказами.

Об'єднанням позовів забезпечується
правильність і одностайність розгляду
та вирішення окремих позовних вимог,
які можуть бути розглянуті як
самостійні справи, але об'єднуються
однорідністю вимог, тобто вимог, які
випливають з одних і тих же
правовідносин.

Згідно аналізу позовних матеріалів
судом встановлено, що кожен із
вищевказаних договорів про закупівлю,
на яких ґрунтуються позовні вимоги, є
самостійним та не пов'язаний з іншим, на
підтвердження позовних вимог до
позовної заяви позивачем додано різні
докази виконання зобов'язань, по
кожному з договорів до стягнення
заявлено як основну заборгованість,
так і відсотки річних та інфляційні
нарахування.

Тобто, кожен з договорів підлягає
окремому дослідженню для з'ясування
прав, обов'язків і взаємовідносин
сторін та для встановлення обставин
щодо виконання кожного договору,
фактичного стану розрахунків між
сторонами та з'ясування
обґрунтованості заявлених до
стягнення сум по кожному з договорів
окремо.

Таким чином, предметом позову даної
позовної заяви є об'єднані вимоги, що
виникають з різних підстав, а докази
несплати виникли на підставі різних
договорів.

Схожість договорів, відносин (їх
однорідність), предмету договорів та їх
умов, так само як і подібність
документів, які є доказами неналежного
виконання умов договорів і т.п., не дає
підстав суду вважати за можливе
об'єднати в одній позовній заяві вимоги
із стягнення заборгованості згідно
різних договорів страхування.

Вказані в позовній заяві договори
регулюють правовідносини, які не
зв'язані між собою ні підставами
виникнення, ні поданими доказами, а
тому суд приходить до висновку, що
об'єднання таких вимог у позовній заяві
та одночасний їх розгляд
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін, належній,
ретельній оцінці доказів, що має
ґрунтуватися на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, що, в свою чергу, призведе
до суттєвого утруднення правильного і
своєчасного вирішення господарського
спору.

Окрім того, нормативно-правового
обґрунтування підстав об'єднання
позовних вимог по вищезазначених
договорах позивачем у позовній заяві
не наведено.

Згідно п. 5 ч.1 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо в позовній
заяві порушено правила об'єднання
вимог і сумісний розгляд цих вимог
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін та суттєво
утруднить вирішення спору.

Вищевикладена правова позиція
наведена в п.3.6 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.11 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", де зазначено, що якщо
позивач порушив правила об'єднання
вимог або об'єднання цих вимог
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору, суддя має
право повернути позовну заяву (стаття 58
та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК).
Наприклад, господарський суд повинен
повернути позовну заяву без розгляду,
зокрема, якщо об'єднано вимоги про
стягнення сум боргу, який виник з
різних договорів або інших правочинів.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовна заява
підлягає поверненню без розгляду на
підставі п. 5 ч. 1 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України.

Позивачу роз'яснюється, що відповідно
до ч.3 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України
"Про судовий збір" сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі, зокрема, повернення заяви.

З огляду на повернення позовної заяви
без розгляду судовий збір у сумі 3723,99
грн., перерахований позивачем
платіжним дорученням № 50020050 від 18.11.14
р., підлягає поверненню.

Керуючись Законом України «Про судовий
збір», п. 5 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського
процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи
повернути позивачу без розгляду.

Повернути позивачу - Товариству з
обмеженою відповідальністю "РОЗКОМ"
(бульв. Ромена Роллана, 13-Г, кв. 211, м.
Київ, 03170, код 32210799) судовий збір в сумі
1827,00 грн., перерахований позивачем
платіжним дорученням № 4361 від 01.12.14 р.,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про судовий збір" від 08.07.11 р.

Додаток: позовна заява з додатками на 26
арк..

Дана ухвала набирає законної сили з 15
грудня 2014 року та є підставою для
повернення судового збору з Державного
бюджету України.

Для вирішення питання про повернення
судового збору заявник має звернутись
до органів Державної казначейської
служби України.

Суддя
А.М. Селівон