ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.12.14р. Справа № 904/8995/14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "МЕТА", м. Харків

до публічного акціонерного товариства
"ІНТЕРПАЙП ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ВТОРМЕТ",
м.Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою
відповідальністю "МЕТ-СПЛАВ", м. Донецьк

про визнання договору недійсним

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання
Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: представник Шейко В.І. -
довіреність № 27 від 01.12.14р.;

від відповідача-1: представник Сириця
І.Ю. - довіреність № 14 від 03.11.14р.;

від відповідача-2: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "МЕТА", м.Харків (далі
по тексту - позивач) звернулося до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою до
публічного акціонерного товариства
"ІНТЕРПАЙП ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ВТОРМЕТ"
м.Дніпропетровськ (далі по тексту -
відповідач-1) та до товариства з
обмеженою відповідальністю "МЕТ-СПЛАВ",
м.Донецьк (далі по тексту - відповідач-2)
в якій просить суд визнати недійсним
договір поставки №695 від 01.07.2013р.
укладений між відповідачем-1 та
відповідачем-2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
договір поставки №695 від 01.07.2013р.
укладений з порушенням вимог чинного
законодавства так, як не мав мети
досягнути правового результату
задекларованого у тексті договору,
тому має бути визнаний недійсним.

За результатами розгляду позовної
заяви за вих. № б/н від 07.11.2014р. ухвалою
суду від 20.11.2014р. порушено провадження
по справі та призначено слухання на
08.12.2014р.

Суд розгляд справи відкладав з 08.12.2014р.
до 16.12.2014р.

Суд оголошував перерву з 16.12.2014р. до
17.12.2014р.

Відповідно до п.3.9.1. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті 811
Господарського процесуального кодексу
України), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64
Господарського процесуального кодексу
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

Позивач про час та місце судового
засідання повідомлений належним чином,
що підтверджується відомостями про
явку представника відображеними в
протоколі судового засідання від
16.11.2014р.

Відповідач-1 про час та місце судового
засідання повідомлений належним чином,
що підтверджується відомостями про
явку представника відображеними в
протоколі судового засідання від
16.11.2014р.

Відповідач-2 про час та місце судового
засідання повідомлений належним чином.

17.12.2014р. повноважний представник
позивача в судовому засіданні позовні
вимоги підтримує та наполягає на їх
задоволенні в повному обсязі.

Повноважний представник відповідача-1
в судовому засіданні проти позову
заперечує.

Повноважний представник відповідача-2
в судове засідання не з'явився,
клопотання про відкладення розгляду
справи не заявляв, відзив на позов не
надав, витребуванні судом документи не
представив.

Абзацом 1 п. 3.9.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.11р. за №18 визначено, що у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

На думку суду неявка у судове засідання
представника відповідача-2 не
перешкоджає розгляду справи за
наявними матеріалами.

В судовому засіданні оглянуто всі
оригінали первинних документів на
підставі яких виник спір.

Суд розглянув справу за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
17.12.2014р. в порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважних представників позивача та
відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2014 року товариство з
обмеженою відповідальністю "МЕТА"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою до публічного акціонерного
товариства "ІНТЕРПАЙП
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ВТОРМЕТ" та
товариства з обмеженою
відповідальністю "МЕТ-СПЛАВ" в якій
просить суд визнання недійсним договір
поставки № 695 укладений між
товариством з обмеженою
відповідальність "МЕТ-СПЛАВ" та
публічним акціонерним товариством
"ІНТЕРПАЙП ДНІПРОВТОРМЕТ" від 01.07.2013
року.

В обґрунтування позову зазначено:

- Між товариством з обмеженою
відповідальністю "МЕТА" (далі по тексту
- позивач, поручитель) та товариством з
обмеженою відповідальністю "МЕТ-СПЛАВ"
(далі по тексту - відповідач-2, кредитор)
28 вересня 2013 року був укладений
договір поруки, відповідно до умов
якого позивач зобов'язався відповідати
перед відповідачем-2 за виконання всіх
зобов'язань відповідача-1, що виникли з
договору постачання брухту і відходів
чорних металів - метали чорні вторинні
та брухту і відходів кольорових
металів і сплавів № 695 від 01 липня 2013
року (далі по тексту - договір), який був
укладений між кредитором та боржником.

У жовтні 2014 року маючи певні сумніви з
приводу фактичної господарської
діяльності відповідача-1 та
відповідача-2 щодо виконання сторонами
умов договору №695 від 01.07.2013 року,
позивач звернувся до відповідача-2 з
вимогою надати документи, що
підтверджують факт виникнення
заборгованості, однак вказані
документи надані не були.

Самостійно провівши перевірку
наявності фактичної заборгованості
відповідача-1 перед відповідачем-2, що
виникла при виконанні сторонами умов
договору №695 від 01.07.2013 року
адміністрація позивача зробила
висновки про фіктивність вказаного
договору, а саме:

- не маючи достатньо потужної
транспортної бази - автомобілів -
ломовозів відповідач-2 не мав
можливості поставити на адресу складу
відповідача-1 ту кількість метало
брухту, яка була відображена у
первинній документації до договору.

Крім того, відповідач-1 у період дії
договору № 695 від 01.07.2013 року не укладав
з компаніями - перевізниками договорів
на транспортування металобрухту в
адресу покупця (відповідача-1).

- в бухгалтерському та податковому
обліку відповідача-1 оприбуткування
брухту отриманого за договором № 695 від
01.07.2013 року і розрахунки за його
придбання відображені на підставі
дефектних первинних документів.

Документи є дефектними на тій підставі,
що вони засвідчені підписом не
встановлених на момент перевірки осіб.

- Крім того документальних даних про те,
що відповідач-2 отримав від
відповідача-1 у результаті проведення
господарської операції кошти,
позивачем від відповідача-2 не
отримано.

Враховуючи вищевикладене, позивач
зробив висновок про те, що відповідач-1
не розраховувався з відповідачем-2 за
нібито поставлений металобрухт, тобто
дана господарська операція з придбання
металобрухту існувала лише на папері і
не мала мети досягти правового
результату пов'язаного з придбанням
передбаченого договором товару.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. ст. 32, 34
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Дослідивши матеріали справи, оригінали
документів наданих позивачем на вимогу
суду в судове засідання та заслухавши
повноважного представника позивача в
судовому засіданні, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги, слід
визнати необґрунтованими,
документально недоведеними, такими, що
суперечать чинному законодавству
України, а отже є такими, що не
підлягають задоволенню на підставі
наступного.

Згідно договору поставки № 695 від
01.07.2013р. відповідач-2 здійснював
поставку брухту чорних металів на
майданчик відповідача-1, а саме
Нікопольський виробничо-заготівельний
цех автомобільним транспортом.

Металобрухт поставлявся на умовах
поставки «CPT, склад Покупця», що
передбачає включення вартості
перевезення в вартість поставленого
металобрухту. Умови поставки кожної
партії товару вказуються в
специфікаціях, які є невід'ємною
частиною договору.

Постачання лому і відходів чорних
металів за вищевказаними договорами
підтверджується наступними
документами:

1) акти приймання металів чорних
(вторинних), далі -
приймально-здавальний акт;

2) акти походження металобрухту;

3) податкові накладні;

4) товарно-транспортні накладні.

Оригінали зазначених документів, що
свідчать про проведення господарчої
операції за весь період господарських
відносин між сторонами за договором
поставки № 695 від 01.07.2013 р. були надані
для огляду суду представником
відповідіча-1 .

Відповідно до положень ст.4 Закону
України «Про металобрухт», п.2.6 розділу
2 Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності з заготівлі,
переробки, металургійної переробки
металобрухту кольорових і чорних
металів приймання промислового
металобрухту від юридичних осіб
оформляється актом приймання із
зазначенням найменування юридичної
особи, кількості та джерел походження
металобрухту. Оформлення документів,
що засвідчують набуття права власності
на металобрухт, та актів приймання
металобрухту є обов'язковим.

Як зазначалось вище, представником
відповідача-1 для огляду суду були
надані приймально-здавальні акти на
металобрухт, що був переданий
відповідачем-2 у власність
відповідача-1 за період дії договору
поставки № 695 від 01.07.2013р.

Слід зазначити, що відповідач-1
використовує спеціалізовану форму
приймально-здавального акту, що
містить такі реквізити:

- Дата заповнення,

- Брухтоотримувач,

- Брухтоздавач,

- Транспорт (державний номер),

- Номер дорожнього листа,

- Інфомацію про вантаж,

- Інформацію про
вантажно-розвантажувальні роботи,

- Особистий підпис осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції.

Вищевказані документи мають всі
необхідні реквізити первинного
документа, що містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
факт її здійснення, як це передбачено
ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», а саме:

- Назву документа (форми);

- Дата і місце складання;

- Назву підприємства, від імені якого
складено документ;

- Зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції;

- Посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення;

- Особистий підпис, інші дані, що дають
змогу ідентифікувати особу, яка брала
участь у здійсненні господарської
операції.

Таким чином, документи, надані
відповідачем-2 покупцеві металобрухту
(тобто відповідачу-1), повністю
відповідають вимогам ст. 9 Закону
України« Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» щодо
порядку оформлення первинних
бухгалтерських документів, на підставі
яких господарські операції можуть бути
відображені в обліку підприємства.

Представником відповідача-1 до суду
надані для огляду товаро-транспортні
накладні за період дії договору №695 від
01.07.2013р., де зазначені автомобілі, які
здійснювали перевезення вантажу, а
саме металобрухту, що постачався
відповідачем-2 на адресу відповідача-1.

Отже, заява позивача про відсутність
можливостей сторін договору
постачання №695 від 01.07.2013р., що
стосується перевезення металобрухту
від відповідача-2 на адресу
відповідача-1 не знайшли підтвердження.

Представником відповідача-1 у
розпорядження суду надані докази, що
спростовують твердження позивача про
те, що первинні бухгалтерські
документи (а саме акти приймання
металів чорних (вторинних), акти
походження металобрухту та
товарно-транспортні накладні) є
дефектними на тій підставі, що вони
засвідчені підписом не встановленої
особи.

Так зі сторони відповідача-1 документи
були підписані начальником
Нікопольського ПЗЦ публічного
акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП
ДНІПРОВТОРМЕТ" КапатураГ.А.
повноваження якого підтверджуються
Наказом про призначення на посаду та
посадовою інструкцією, а зі сторони
відповідача-2 документи були підписані
також уповноваженою особою -
директором відповідача-2 Маляр І.С.

Представник відповідача-1 надав суду
оригінал Акту звіряння розрахунків
станом на 01.04.2014 року та довідку
публічного акціонерного товариства
"БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", що свідчать про те,
що на виконання умов договору № 695 від
01.07.2013р. відповідачем-1 на користь
відповідача-2 було перераховано
1250000,00грн., а заборгованість за
поставлений металобрухт відсутня.

Таким чином, висновок позивача щодо
безкоштовного придбання відповідачем-1
металобрухту у відповідача-2 є
безпідставним.

Як було встановлено у судовому
засіданні вартість придбаного у
відповідача-2 товару відображена
відповідачем-1 в бухгалтерському
обліку і у складі витрат і податкового
кредиту по податку на додану вартість в
податковому обліку.

Вказаний товар був використаний
відповідачем-1 у своїй господарській
діяльності, що відповідає положенням
п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України, відповідно до яких
господарською діяльністю є будь-яка
діяльність особи, пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, направлена на
отримання доходу і здійснювана такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи. Слід
зазначити, що отриманий в межах
договору № 695 від 01.07.2013р., товар
відповідачем-1 було реалізовано
наступному контрагенту - ТОВ «МЗ
«ДНІПРОСТАЛЬ», про що відповідачем-1
були надані докази у якості довідки №
08/3932 від 15.12.2014 року.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин) (ч.3 ст. 215 ЦК
України).

Згідно ч.1-ч.3, ч.5 ст. 203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства;
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Статтею 234 Цивільного кодексу України
визначено, що фіктивним є правочин,
який вчинено без наміру створення
правових наслідків, які обумовлювалися
цим правочином.

Фіктивний правочин визнається судом
недійсним.

Таким чином, позивачем, відповідно до
приписів ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, не
надано доказів того, що всі учасники
правочину не мали наміру створити
правові наслідки на момент вчинення
спірного правочину.

За вказаних обставин суд доходить
висновку, що договір № 695 від 01.07.2013
року був спрямований на набуття
цивільних прав та обов'язків, він
створив цивільно-правові наслідки, у
зв'язку з чим підстави для визнання
його недійсним, відсутні.

Відповідно до абз.8 ч.1 ст.49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір при відмові в
позові покладається на позивача.

З урахуванням абз.8 ч.1 ст.49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір у розмірі 1218,00грн.
покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 509, 530, 536, 625, 627, 692,
712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173,
174, 193, 232, 265 Господарського кодексу
України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 33, 34, 36, 44, 49, 75,
82-85, 115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимоги
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

19.12.2014р.

Суддя І.В. Петренко