КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р. Справа№ 910/12858/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Сітайло Л.Г.

Від позивача - не з»явився;

Від відповідача - Леськов В.П. ( довір.
б/н від 13.08.14р.);

Від третьої особи - Любавська І.Р. (
довір. №01-13/14/2122 від 29.10.14);

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Унітех Трейдінг"

на рішення господарського суду міста
Києва від 03.11.2014

у справі № 910/12858/14 (головуючий суддя:
Грєхова О.А., судді: Ярмак О.М., Літвінова
М.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Унітех Трейдінг"

до Державного підприємства
"Національний культурно - мистецький та
музейний комплекс "Мистецький арсенал"

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Державне
управління справами

про визнання правочину удаваним,
зобов'язати вчинити певні дії та
стягнення 1 274 867, 45 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 03.11.14р. у справі №910/12858/14 у
позові відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду
грунтується на тому, що істотні умови
договору про надання цільової
безвідсоткової фінансової допомоги на
поворотній основі від 04.10.2010р. та його
форма відповідають вимогам,
встановленим Главою 71 ЦК України для
договору позики, відповідно, останній
за своєю правовою природою є договором
позики.

Щодо заявленим позовних вимог про
зобов'язання відповідача підписати
акти приймання виконаних будівельних
робіт та видаткову накладну на
обладнання на загальну суму 1158060,64 грн.,
місцевий господарський суд зазначає
про те, що статтями 4, 12 Господарського
процесуального кодексу України та
статтею 15 Цивільного кодексу України
не визначено такого способу захисту
права як зобов'язання відповідача
підписати акт здачі-приймання
проектно-вишукувальних робіт.

Не погоджуючись з рішенням місцевого
господарського суду позивач звернувся
з апеляційною скаргою, в якій просить
Київський апеляційний господарський
суд скасувати рішення Господарського
суду міста Києва від 03.11.2014р. та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.

Крім того, позивач просить призначити
у даній справі судову
будівельно-технічну експертизу для
встановлення фактичних даних, що
входять до предмета доказування.

В апеляційній скарзі позивач зазначає
про те, що відмова судом першої
інстанції в задоволенні клопотання про
призначення судової
будівельно-технічної експертизи
позбавляє права позивача надати
господарському суду належні та
допустимі докази на підтвердження
обставин виконання комплексу
будівельно-монтажних та
пусконалагоджувальних робіт на об'єкті
відповідача ( в будівлі «Старий
Арсенал»), на яких ґрунтуються позовні
вимоги.

Укладаючи спірний договір про надання
цільової безвідсоткової фінансової
допомоги на поворотній основі №04/10/10-2
від 04.10.2010р. сторони насправді мали на
меті інший правочин, а саме договір
підряду на виконання комплексу
будівельно-монтажних та
пусконалагоджувальних робіт на об'єкті
відповідача ( в будівлі «Старий
Арсенал»), а фінансова допомога у
розмірі 1 000 000,00 грн. фактично
надавалась як попередня оплата
(авансовий платіж) на виконання
комплексу робіт з використанням
матеріалів та обладнання позивача та
його засобами, а перелік робіт, на які
надається фінансова допомога, був
визначений у додатку №1 до цього
договору.

Скаржник зазначає й про те, що після
укладення спірного договору позивач
поставив необхідні матеріали і
обладнання та виконав обумовлений
сторонами комплекс
будівельно-монтажних та
пусконалагоджувальних робіт по
реконструкції системи опалення,
внутрішнього та зовнішнього
водопостачання і каналізації в будівлі
«Старий Арсенал», що підтверджується
наявними в матеріалах справи
документами. Позивач вправі був
розраховувати на прийняття виконаних
робіт з використанням матеріалів та
обладнання, та оплату відповідачем.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.11.2014р.
розгляд апеляційної скарги призначено
на 09.12.2014р.

В судове засідання апеляційного
господарського суду 09.12.14р. не з'явився
представник позивача.

08.12.14р. від представника позивача
надійшла заява про подання письмових
доказів, з додатками. Крім того, в заяві
представник позивача вказує на
неможливість з'явитись в судове
засідання 09.12.14р. з поважних причин.

Судова колегія залучає до матеріалів
справи подані представником позивача
копію рішення Господарського суду
міста Києва від 14.03.2011р. у справі
№31/213-53/7, скріншот офіційного
інтернет-порталу та роздруківку із
інтернет-порталу, а в частині
задоволення заяви щодо неможливості
представника позивача з'явитись в
судове засідання 09.12.14р. зазначає про
те, що доказів поважності причин неявки
в судове засідання 09.12.14р.
представником позивача не надано.
Враховуючи те, що явка представників
сторін в судове засідання не визнана
обов'язковою - неявка представника
позивача не перешкоджає розгляду
апеляційної скарги по суті, судова
колегія, з урахуванням думки
представників відповідача та третьої
особи ухвалила розгляд апеляційної
скарги у відсутності представника
позивача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи та заслухавши
пояснення представників відповідача
та третьої особи судова колегія
встановила.

Між ТОВ "Унітех Трейдінг" , як
позичальником, та ДП "Національний
культурно-мистецький та музейний
комплекс "Мистецький арсенал", як
позикодавцем, 04 жовтня 2010 року укладено
договір №04/10/10-2 про надання цільової
безвідсоткової фінансової допомоги на
поворотній основі, відповідно до п. 1.1.
якого, позикодавець, у порядку та на
умовах, визначених цим договором та
чинним законодавством, зобов'язується
надати позичальнику фінансову
допомогу, а останній зобов'язується
прийняти фінансову допомогу,
використати її та повернути у
встановлені договором строки.

Відповідно до п. 1.2 договору фінансовою
допомогою за цим договором є сума
коштів у розмірі 1000000 (один мільйон)
гривень 00 коп.

Фінансова допомога має цільове
призначення та надається для виконання
робіт по реконструкції системи
тимчасового опалення, водопостачання
та каналізації будівлі "Старий
Арсенал", що розташована за адресою: м.
Київ, вул. Лаврська, 14-16.

Згідно з п. 2.1 договору фінансова
допомога надається позикодавцем
позичальнику без нарахування
відсотків за її користування.

Відповідно до п. 3.1 договору у редакції
додаткової угоди № 3 від 31.05.2011 допомога
надається на строк до 31 грудня 2011 року.

Згідно з п. 9.1 договору термін дії цього
договору починається з дня його
підписання сторонами і закінчується
після повного виконання позичальником
зобов'язань перед позикодавцем щодо
повернення фінансової допомоги.

На виконання умов договору №04/10/10-2
позивачем надані відповідачеві кошти
у сумі 1000000,00 грн., що не заперечується
сторонами.

Предметом позовних вимог є визнання
договору №04/10/10-2 про надання цільової
безвідсоткової фінансової допомоги на
поворотній основі від 04.10.2010 удаваним
та таким, що вчинено сторонами для
приховання договору будівельного
підряду.

Відповідно до ст. 235 ЦК України,
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.
Якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно з ч. 2-4 ст. 180 ГК України
господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору. Умови про предмет у
господарському договорі повинні
визначати найменування (номенклатуру,
асортимент) та кількість продукції
(робіт, послуг), а також вимоги до їх
якості. Вимоги щодо якості предмета
договору визначаються відповідно до
обов'язкових для сторін нормативних
документів, зазначених у статті 15 цього
Кодексу, а у разі їх відсутності - в
договірному порядку, з додержанням
умов, що забезпечують захист інтересів
кінцевих споживачів товарів і послуг.

Відповідно до ч.1 ст.181 ГК України,
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними в
п.25 постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" від 06.11.2009 р. N9,
за удаваним правочином сторони умисно
оформляють один правочин, але між ними
насправді встановлюються інші
правовідносини. За удаваним правочином
права та обов'язки сторін виникають,
але не ті, що випливають зі змісту
правочину. Встановивши під час
розгляду справи, що правочин вчинено з
метою приховати інший правочин, суд на
підставі ст. 235 Цивільного кодексу
України має визнати, що сторонами
вчинено саме цей правочин, та вирішити
спір із застосуванням норм, що
регулюють цей правочин. Якщо правочин,
який насправді вчинено, суперечить
закону, суд ухвалює рішення про
встановлення його нікчемності або про
визнання його недійсним. До удаваних
правочинів наслідки недійсності,
передбачені ст. 216 Цивільного кодексу
України, можуть застосовуватися тільки
у випадку, коли правочин, який сторони
насправді вчинили, є нікчемним або суд
визнає його недійсним як оспорюваний.

Згідно з частиною першою ст. 1046 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Змістом статті 875 ЦК України визначено,
що за договором будівельного підряду
підрядник зобов'язується збудувати і
здати у встановлений строк об'єкт або
виконати інші будівельні роботи
відповідно до проектно-кошторисної
документації, а замовник
зобов'язується надати підрядникові
будівельний майданчик (фронт робіт),
передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх (ч. 1 ст. 875 ЦК України).

Пунктом 1 статті 877 ЦК України
передбачено, що підрядник зобов'язаний
здійснювати будівництво та пов'язані з
ним будівельні роботи відповідно до
проектної документації, що визначає
обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які
ставляться до робіт та до кошторису, що
визначає ціну робіт. Підрядник
зобов'язаний виконати усі роботи,
визначені у проектній документації та
в кошторисі (проектно-кошторисній
документації), якщо інше не встановлено
договором будівельного підряду.

Згідно з пунктом 1 статті 843 ЦК України в
договорі підряду визначається ціна
роботи або способи її визначення.

Ціна в договорі підряду може бути
визначена також у кошторисі (пункт 1
статті 844 цього ж кодексу).

Статтею 5 Загальних умов укладення та
виконання договорів підряду в
капітальному будівництві, які
затверджені постановою Кабінету
Міністрів України від 01.08.2005 № 668,
передбачено, що договір підряду
укладається у письмовій формі.
Істотними умовами договору підряду є:
найменування та реквізити сторін;
місце і дата укладення договору
підряду; предмет договору підряду;
договірна ціна; строки початку та
закінчення робіт (будівництва об'єкта);
права та обов'язки сторін; порядок
забезпечення виконання зобов'язань за
договором підряду; умови страхування
ризиків випадкового знищення або
пошкодження об'єкта будівництва;
порядок забезпечення робіт проектною
документацією, ресурсами та послугами;
порядок залучення субпідрядників;
вимоги до організації робіт; порядок
здійснення замовником контролю за
якістю ресурсів; умови здійснення
авторського та технічного нагляду за
виконанням робіт; джерела та порядок
фінансування робіт (будівництва
об'єкта); порядок розрахунків за
виконані роботи; порядок
здачі-приймання закінчених робіт
(об'єкта будівництва); гарантійні
строки якості закінчених робіт
(експлуатації об'єкта будівництва),
порядок усунення недоліків;
відповідальність сторін за порушення
умов договору підряду; порядок
врегулювання спорів; порядок внесення
змін до договору підряду та його
розірвання.

У договорі підряду сторони можуть
передбачати інші важливі для
регулювання взаємовідносин умови.

В статті 12 вказаних Правил договір
підряду вважається неукладеним (таким,
що не відбувся) у разі, коли сторони не
досягли згоди з усіх істотних умов.
Якщо одна із сторін здійснила фактичні
дії щодо його виконання, правові
наслідки таких дій визначаються
відповідно до Цивільного кодексу
України.

Доводи позивача в апеляційній скарзі
про те, що договір про надання цільової
безвідсоткової фінансової допомоги на
поворотній основі від 04.10.2010 р. за своєю
правовою природою є договором
будівельного підряду не можуть бути
покладені в основу рішення, оскільки
істотні умови договору про надання
цільової безвідсоткової фінансової
допомоги на поворотній основі від
04.10.2010 р. та його форма відповідають
вимогам встановленим Главою 71 ЦК
України для договору позики,
відповідно, останній за своєю правовою
природою є договором позики, в той час
як доказів досягнення сторонами в
належній формі згоди з усіх істотних
умов договору (підряду), зокрема:
предмету договору (найменування
об'єкта будівництва, обсяги та види
робіт згідно з проектом), вартості й
ціни договору (не погоджені кошторисна
документація, порядок фінансування,
матеріально-технічного та іншого
забезпечення будівництва), строків
(строки виконання робіт, етапи
виконання та порядок і строки
приймання виконаних робіт) позивачем
не надано.

Встановивши зазначені вище обставини
та з аналізу законодавства, що регулює
спірні правовідносини, місцевий
господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
позовні вимоги ТОВ "Унітех Трейдінг"
щодо визнання договору про надання
цільової безвідсоткової фінансової
допомоги на поворотній основі від
04.10.2010р. удаваним не підлягають
задоволенню.

Позивачем, крім того, заявлено позовну
вимогу про зобов'язання відповідача
підписати акти приймання виконаних
будівельних робіт та видаткову
накладну на обладнання на загальну
суму 1158060,64 грн.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів" місцеві господарські суди
розглядають справи, що виникають з
господарських правовідносин, а також
інші справи, віднесені процесуальним
законом до їх підсудності.

Згідно зі статті 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 цього Кодексу передбачені
способи захисту цивільних прав та
інтересів. Дана норма кореспондується
з положеннями статті 20 Господарського
кодексу України, якими визначено, що
держава забезпечує захист прав та
законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів у спосіб
та порядок, що визначається цим
кодексом та іншими законами України.
Права та законні інтереси зазначених
суб'єктів захищаються шляхом: визнання
наявності або відсутності прав;
визнання повністю або частково
недійсними актів органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемляють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Відповідно до статті 12 Господарського
процесуального кодексу України,
господарським судам підвідомчі: 1)
справи у спорах, що виникають при
укладанні, зміні, розірванні і
виконанні господарських договорів та з
інших підстав, а також у спорах про
визнання недійсними актів з підстав,
зазначених у законодавстві, крім:
спорів, що виникають при погодженні
стандартів та технічних умов; спорів
про встановлення цін на продукцію
(товари), а також тарифів на послуги
(виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи
відповідно до законодавства не можуть
бути встановлені за угодою сторін;
інших спорів, вирішення яких
відповідно до законів України,
міждержавних договорів та угод
віднесено до відання інших органів; 2)
справи про банкрутство; 3) справи за
заявами органів Антимонопольного
комітету України, Рахункової палати з
питань, віднесених законодавчими
актами до їх компетенції; 4) справи, що
виникають з корпоративних відносин у
спорах між господарським товариством
та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником,
який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані
із створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності цього
товариства, крім трудових спорів.

Отже, законодавство не містить такого
способу захисту права, як зобов'язання
відповідача підписати акт
здачі-приймання
проектно-вишукувальних робіт.

Акти ж приймання виконаних будівельних
робіт та видаткова накладна за
договором є підтвердженням наявності
чи відсутності фактів передачі однією
стороною та прийняття іншою стороною
предмету, що є лише доказом, а не
окремим обов'язком щодо виконання
сторонами договірних зобов'язань за
договором.

Оскільки позовна вимога позивача про
зобов'язання підписати акти приймання
виконаних будівельних робіт та
видаткову накладну суперечить
способам захисту цивільних прав та
інтересів, оскільки така вимога не
призводить до поновлення порушеного
права і не може бути самостійним
предметом позову, місцевий
господарський суд обгрунтовано
зазначає про те, що така вимога не може
розглядатись господарським судом.

З урахуванням того, що позивачем
належними та допустимими доказами не
доведено виконання робіт на суму 1158060,64
грн., відсутні підстави для задоволення
вимог позивача про стягнення з
відповідача заборгованості в розмірі
1158060,64 грн. Нарахування ж штрафних
санкцій є похідними від основного
боргу, в задоволенні якого відмовлено,
то у задоволенні позовних вимог в
частині стягнення з відповідача 79209,50
грн. інфляційних втрат та 37597,31 грн. 3%
річних слід відмовити.

В процесі розгляду справи місцевим
господарським відповідач заявляв про
застосування строків позовної
давності, зважаючи на те, що спірний
договір було укладено 04.10.2010р.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Пунктом 2.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 10 від
29.05.2013 р. "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів"
визначено, що за змістом частини першої
статті 261 ЦК України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи.

З урахуванням встановлених обставин
того, що ТОВ "Унітех Трейдінг" не
доведено належними та допустимими
доказами факту порушення свого права
чи законного інтересу з боку ДП
"Національний культурно-мистецький та
музейний комплекс «Мистецький
арсенал» відсутні підстави для
задоволення клопотання відповідача
про застосування позовної давності.

Клопотання про призначення судової
будівельно-технічної експертизи
судовою колегією залишено без
задоволення, оскільки позивачем,
виходячи з предмету та підстав позову,
не обґрунтовано необхідність
проведення такої експертизи.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, рішення
Господарського міста Києва підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Унітех
Трейдінг" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 03.11.2014р. у справі № 910/12858/14
залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду
міста Києва матеріали справи № 910/12858/14.

Повний текст постанови складено та
підписано 16.12.14р.

Головуючий суддя
С.А. Пашкіна

Судді
О.М. Баранець

Л.Г. Сітайло