ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
16 тел. 235-24-26
У Х В А Л А

"15" грудня 2014 р.
Справа № 911/5307/14

Суддя Лутак Т.В., розглянувши

заяву Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області

до боржника Громадської організації
«Товариство індивідуальних
забудовників «Сіверська Венеція»

про порушення справи про банкрутство

встановила:

До господарського суду Київської
області надійшла заява Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області № 3162/9/10-13-10-010 від 09.12.2014 (вх. №
5504/14 від 10.12.2014) про порушення справи про
банкрутство Громадської організації
«Товариство індивідуальних
забудовників «Сіверська Венеція» в
порядку статей 10, 11, 12 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Дослідивши матеріали вищезазначеної
заяви про порушення справи про
банкрутство, суд дійшов висновку, що
дана заява не може бути прийнята судом
до розгляду з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
провадження у справах про банкрутство
регулюється цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
справи про банкрутство розглядаються
господарським судом за правилами,
передбаченими Господарським
процесуальним кодексом України, з
урахуванням особливостей, визначених
цим Законом.

Пунктом 2 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 28.03.2013
№ 01-06/606/2013 «Про Закон України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(у редакції Закону України від 22.12.2011 №
4212-VI)» передбачено, що Закон має
пріоритет перед іншими законодавчими
актами у регулюванні відносин,
пов'язаних із банкрутством суб'єктів
підприємницької діяльності, за
виключенням випадків, передбачених у
Законі. Отже, у разі коли в розгляді
справи буде з'ясовано, що нормами
певних законодавчих актів відповідні
правовідносини врегульовано по-іншому,
ніж Законом, то застосовуванню
підлягають норми Закону. Винятки з
цього правила встановлюються самим
Законом, зокрема, щодо банкрутства
банків, емітентів іпотечних облігацій.

Згідно з ч. 3 ст. 10 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
справа про банкрутство порушується
господарським судом, якщо безспірні
вимоги кредитора (кредиторів) до
боржника сукупно становлять не менше
трьохсот мінімальних розмірів
заробітної плати, які не були
задоволені боржником протягом трьох
місяців після встановленого для їх
погашення строку, якщо інше не
передбачено цим Законом. Безспірні
вимоги кредиторів - грошові вимоги
кредиторів, підтверджені судовим
рішенням, що набрало законної сили, і
постановою про відкриття виконавчого
провадження, згідно з яким відповідно
до законодавства здійснюється
списання коштів з рахунків боржника.

Отже, саме лише судове рішення за
відсутності виданого на його підставі
виконавчого документа та постанови
органу Державної виконавчої служби про
відкриття виконавчого провадження не
може бути підтвердженням безспірності
грошових вимог. При цьому виконавчий
напис нотаріуса не може вважатися
доказом безспірності грошових вимог (п.
8 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 28.03.2013
№ 01-06/606/2013).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
до заяви про порушення справи про
банкрутство додаються: докази сплати
судового збору, крім випадків, коли
згідно із законом він не підлягає
сплаті; довіреність чи інший документ,
що засвідчує повноваження
представника, якщо заяву підписано
представником; докази того, що сума
безспірних вимог кредитора
(кредиторів) сукупно становить не менше
трьохсот мінімальних розмірів
заробітної плати, якщо інше не
передбачено цим Законом; рішення суду
про задоволення вимог кредитора, що
набрало законної сили; відповідна
постанова органу державної виконавчої
служби про відкриття виконавчого
провадження з виконання вимог
кредитора; докази того, що сума вимог
кредитора (кредиторів) не забезпечена
повністю заставою майна боржника (за
наявності застави).

Частиною 6 ст. 11 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
передбачено, що заява кредитора, крім
відомостей, передбачених частиною
першою цієї статті, повинна містити
відомості про розмір вимог кредитора
до боржника із зазначенням окремо
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає сплаті.

Згідно з ч. 7 ст. 11 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
до заяви кредитора додаються також:
копія виконавчого документа; докази
надсилання боржнику копії заяви і
доданих до неї документів; до заяви
кредитора - органу доходів і зборів чи
інших органів, які здійснюють контроль
за правильністю та своєчасністю
справляння податків і зборів
(обов'язкових платежів), страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне та інше соціальне
страхування, додаються докази вжиття
заходів до отримання відповідної
заборгованості у встановленому
законодавством порядку.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Як вбачається з матеріалів заяви
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області № 3162/9/10-13-10-010 від 09.12.2014 (вх. №
5504/14 від 10.12.2014), на підтвердження
безспірності вимог кредиторів
заявником надано копію постанови
Київського окружного
адміністративного суду від 22.01.2013 у
справі № 2а-6194/12/1070 про стягнення з
Громадської організації «Товариство
індивідуальних забудовників
«Сіверська Венеція» 310 656, 13 грн.
податкового боргу зі сплати орендної
плати за землю, копію виконавчого листа
Київського окружного
адміністративного суду від 22.01.2013 у
справі № 2а-6194/12/1070, копію постанови
відділу державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції від 08.10.2013 про
повернення виконавчого документа
(виконавчого листа Київського
окружного адміністративного суду від
22.01.2013 у справі № 2а-6194/12/1070) стягувачу та
копію постанови Київського окружного
адміністративного суду від 29.09.2014 у
справі № 810/4826/14 про стягнення з
Громадської організації «Товариство
індивідуальних забудовників
«Сіверська Венеція» 739 114, 39 грн.
податкового боргу з орендної плати за
землю.

Таким чином, з вищезазначеного
вбачається, що по виконанню постанови
Київського окружного
адміністративного суду від 22.01.2013 у
справі № 2а-6194/12/1070 про стягнення з
Громадської організації «Товариство
індивідуальних забудовників
«Сіверська Венеція» 310 656, 13 грн.
податкового боргу зі сплати орендної
плати за землю заявником не надано суду
постанови органу державної виконавчої
служби про відкриття виконавчого
провадження, а по виконанню постанови
Київського окружного
адміністративного суду від 29.09.2014 у
справі № 810/4826/14 про стягнення з
Громадської організації «Товариство
індивідуальних забудовників
«Сіверська Венеція» 739 114, 39 грн.
податкового боргу з орендної плати за
землю заявником не надано виконавчого
документа та постанови органу
державної виконавчої служби про
відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що заявником не надано суду належних
доказів, що можуть бути підтвердженням
безспірності його грошових вимог.

Крім того, суд звертає увагу, що надана
заявником постанова Київського
окружного адміністративного суду від
29.09.2014 у справі № 810/4826/14 не засвідчена
як того вимагає чинне законодавство
України.

Разом з тим, суд зазначає, що доказів
дотримання порядку встановленого ст. 95
Податкового кодексу України та
відомостей про розмір вимог кредитора
до боржника із зазначенням окремо
розміру неустойки (штрафу, пені)
заявником не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
господарський суд не пізніше п'яти днів
з дня надходження заяви про порушення
справи про банкрутство відмовляє у її
прийнятті, якщо до боржника заявлено
вимоги, які не є безспірними.

Таким чином, враховуючи те, що
заявником не доведено належними та
допустимими доказами наявності у нього
безспірних грошових вимог до боржника,
суд відмовляє в прийнятті заяви
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області № 3162/9/10-13-10-010 від 09.12.2014 (вх. №
5504/14 від 10.12.2014) про порушення справи про
банкрутство Громадської організації
«Товариство індивідуальних
забудовників «Сіверська Венеція».

Керуючись Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
та ст. 86 Господарського процесуального
кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в прийнятті заяви
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області № 3162/9/10-13-10-010 від 09.12.2014 (вх. №
5504/14 від 10.12.2014) про порушення справи про
банкрутство Громадської організації
«Товариство індивідуальних
забудовників «Сіверська Венеція».

2. Матеріали заяви № 3162/9/10-13-10-010 від
09.12.2014 (вх. № 5504/14 від 10.12.2014) про
порушення справи про банкрутство
(всього на 65 арк.) повернути заявнику.

Суддя
Т.В. Лутак