номер провадження справи 27/123/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2014
Справа № 905/1838/14-908/4905/14

За позовом: Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Залізничні шляхи" (36011 м. Полтава, вул.
Шевченка, 3)

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства "Українська
акціонерна страхова компанія АСКА" (83052
м. Донецьк, пр. Ілічча, буд. 100)

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Григор'єва Сергія
Анатолійовича (73000 м. Херсон, вул.
Ворошилова, буд. 29, корпус 2, кв. 87)

про стягнення 12 015 грн. 91 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: Андрієко С.А., дов. б/н від
01.07.2014р.

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Залізничні шляхи"
звернулося до господарського суду
Донецької області з позовом до
Приватного акціонерного товариства
"Українська акціонерна страхова
компанія АСКА", за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача -
Григор'єва Сергія Анатолійовича, про
відшкодування шкоди в порядку регресу
в сумі 11 365 грн. 91 коп. та витрати на
експертні послуги в сумі 650 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 21.03.2014 року прийнято
позовну заяву до розгляду та порушено
провадження у справі № 905/1838/14 суддею
Філімоновою О.Ю.

Відповідно до розпорядження Вищого
господарського суду України від
08.09.2014р. № 28-р "Про зміну територіальної
підсудності господарських справ", у
зв'язку з неможливістю здійснювати
правосуддя господарськими судами
Донецької і Луганської областей,
Донецьким апеляційним господарським
судом у районі проведення
антитерористичної операції, на
підставі подання Державної судової
адміністрації України від 26.08.2014р. №
8-4166/14 та від 29.08.2014р. № 8-4211/14, керуючись
статтею 1 Закону України "Про
здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням анти терористичної
операції", статтею 34 Закону України "Про
судоустрій та статус суддів" визначено,
що розгляд господарських справи,
підсудних господарським судам,
розташованим в районі проведення
антитерористичної операції,
здійснюється зокрема: господарських
справ, підсудних господарському суду
Донецької області - господарським
судом Запорізької області.

Відповідно до абзацу другого частини
третьої статті 1 Закону України "Про
здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції": "У разі неможливості
передачі матеріалів справи відповідно
до встановленої згідно з цим Законом
підсудності вчинення необхідних
процесуальних дій здійснюється за
документами і матеріалами, поданими
учасниками судового процесу, за умови,
що такі документи і матеріали є
достатніми для ухвалення відповідного
судового рішення (п. 4 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14).

13.11.2014р. до господарського суду
Запорізької області надійшла позовна
заява з доданими до неї документами від
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Залізничні шляхи".

Відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України № 30 від 26.11.2010р.,
протоколом автоматичного розподілу
справи між суддями від 13.11.2014р., справу
№ 905/1838/14-908/4905/14 передано на розгляд
судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 14.11.2014р. справу №
905/1838/14-908/4905/14 прийнято до провадження
суддею Дроздовою С.С., присвоєно справі
№ 905/1838/14-908/4905/14 та номер провадження
27/123/14 та призначено судове засідання на
08.12.2014р.

08.12.2014р. до початку розгляду справи
представник позивача заявив письмове
клопотання щодо відмови від здійснення
технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа
розглядається, склад суду, та
роз'яснено представнику позивача, який
прибув в судове засідання, його права, у
тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 08.12.2014р. позивач
підтримав позовні вимоги, на підставах,
викладених у позовній заяві, надав
письмове нормативне обґрунтування по
суті заявленого позову (приєднані до
матеріалів справи) та надав письмову
заяву про зменшення розміру позовних
вимог, відповідно до якої просить суд
стягнути з відповідача 11 365 грн. 91 коп.
відшкодування шкоди в порядку регресу,
без урахування витрат на експертні
послуги в сумі 650 грн. 00 коп., які були
сплачені за експертне дослідження
вартості відновлювального ремонту
автомобіля ГАЗ 3307, державний номер
ВІ0149МІ.

Заява про зменшення розміру позовних
вимог прийнята судом, відповідно до ст.
22 ГПК України, оскільки позивач у
справі вправі до прийняття рішення по
справі збільшити або зменшити розмір
позовних вимог.

Розгляду підлягають зменшені позовні
вимоги про стягнення з відповідача 11 365
грн. 91 коп. шкоди в порядку регресу.

Відповідач у судове засідання,
відкрите 08.12.2014р. не з'явився,
письмового відзиву не надав. Про час та
місце розгляду справи був попереджений
належним чином. Поважні причини своєї
неявки суду не повідомив. Клопотань про
розгляд справи за відсутності
відповідача або про відкладення
розгляду справи на адресу суду не
надходило.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму
ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання
практики застосування ГПК України",
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні, протокол судового
засідання, в якому відображені
відомості про явку сторін (пункт 4
частини другої статті 81-1 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі,
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців) і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Позивачем надано копію витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців від
01.12.2014р., відповідно до якого місцем
знаходження юридичної особи
відповідача у справі - Приватного
акціонерного товариства "Українська
акціонерна страхова компанія АСКА" є:
83052 м. Донецьк, пр. Ілічча, буд. 100. Дані
про перебування юридичної особи в
процесі припинення - відсутні.

Відповідач належним чином був
повідомлений судом про дату, час та
місце розгляду справи. Ухвалу суду про
порушення провадження у справі та
призначення судового засідання на
08.12.2014р. надіслано на юридичну адресу
відповідача: 83052 м. Донецьк, пр. Ілічча,
буд. 100, зазначену у позовній заяві та у
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

У відповідності із ст. 33 ГПК України,
обов'язок доказування і подання
доказів покладається на сторони. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно роз'яснень Вищого
Господарського Суду України, які
викладені в інформаційному листі від
15.03.2010 року № 01-08/140 "Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві" - неявка в
судові засідання учасників судового
процесу (сторін), ненадання
витребуваних судом документів та
доказів, необхідних для повного
розгляду справи - подібна практика,
спрямована на свідоме невиправдане
затягування судового процесу, порушує
права інших учасників судового процесу
та суперечить вимогам статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

Неподання або несвоєчасне подання
стороною у справі, іншим учасником
судового процесу доказів з неповажних
причин, спрямоване на затягування
судового процесу, може розцінюватися
господарським судом як зловживання
процесуальними правами.

Згідно п. 26.4.7-1 Роз'яснення президії
Вищого господарського суду України №
04-5/609 від 31.05.2002 р. "Про внесення змін і
доповнень і про визнання таким, що
втратило чинність, деяких роз'яснень
президії Вищого арбітражного суду
України", особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце її розгляду судом, якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Неявка відповідача в судове засідання
не звільняє відповідача від виконання
вимог суду, викладених в ухвалах суду і
направлення суду витребуваних
матеріалів.

Суд зазначає, що господарський
процесуальний кодекс України не
обмежує коло осіб, які можуть з'явитися
в судове засідання та представляти
інтереси Приватного акціонерного
товариства "Українська акціонерна
страхова компанія АСКА", згідно статті
28 ГПК України.

Представник третьої особи у судове
засідання, відкрите 08.12.2014р. не з'явився,
вимог суду не виконав, письмових
пояснень стосовно заявленого позову не
надав, про час та місце розгляду справи
був попереджений належним чином.
Клопотань про розгляд справи без
представника третьої особи або про
відкладення розгляду справи на адресу
суду не надходило.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на
позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами, якщо їх
достатньо для вирішення спору по суті.
Відповідач свої зобов'язання не
виконав, не скористався правом на
захист своїх інтересів.

Розглянувши матеріали та фактичні
обставини справи, оцінивши надані
докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд вважає
вимоги позивача такими, що підлягають
задоволенню, з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, способами захисту цивільних
прав та інтересів може бути - визнання
права.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного
кодексу України цивільні права особа
здійснює у межах, наданих їй договором
або актами цивільного законодавства.

Цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Особа не
може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 4-1 ГПК України
господарські суди вирішують спори у
порядку позовного провадження.

Позов - це вимога позивача про захист
порушеного або оспорюваного
суб'єктивного права чи охоронюваного
законом інтересу, яка здійснюється у
визначеній законом процесуальній
формі. Згідно з господарським
процесуальним законодавством предмет
позову це матеріально - правова вимога
позивача до відповідача, відносно якої
суд повинен винести рішення.
Матеріально-правова вимога позивача
повинна опиратися на певні обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
а саме на підставу позову.

Згідно з ст. 20 ГК України право на
захист особа здійснює на свій розсуд.

Господарським судом встановлено, що
04.03.2013р. ПП Козуб Ю.Г. та Приватним
акціонерним товариством "Страхова
компанія "Залізничні шляхи" укладений
договір № 07/28 добровільного
страхування наземного транспорту (крім
залізничного), а саме: ГАЗ 3307 СПГ,
державний № ВІ 0149 МІ та ГАЗ 3307 СПГ,
державний № ВІ 2083 АН.

23.08.2013р. о 08 год. 00 хв. на 337 км
автомобільної дороги Київ-Харків
сталася дорожньо-транспортна пригода.
Григор'єв Сергій Анатолійович, керуючи
транспортним засобом автомобілем ДАФ
державний номер ВТ 7505 АК, буксирував
причіп SCHIMITZ, державний номер ВТ 8660 ХТ,
не вибрав безпечну швидкість руху, не
дотримуючись безпечної дистанції,
допустив зіткнення з автомобілем ГАЗ
3307, державний номер ВІ 0149 М1, який
рухався в попутному напрямку попереду,
під керуванням водія Бутко С.М., який
належить ПП Козуб Юрію Григоровичу.

Внаслідок даного ДТП автомобілі
отримали механічні пошкодження. Своїми
діями Григор'єв Сергій Анатолійович
порушив п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього
руху України.

Таким чином, внаслідок завдання
Григор'євим С.А. шкоди автомобілю ГАЗ
3307, державний номер ВІ 0149 М1, який
належить ПП Козуб Ю.Г., на підставі
пункту 3 частини 2 статті 11, 22, 386, частини
1 статті 1166, частини 2 статті 1187, пункту 1
частини 1 статті 1188 ЦК України, між
Григор'євим С.А. та ПП Козуб Ю.Г. виникли
цивільні правовідносини у сфері
зобов'язального права.

У ПП Козуб Ю.Г. виникло право вимоги до
Григор'єва С.А., як до особи, на яку
законом покладено обов'язок
відшкодування заподіяної шкоди, а у
Григор'єва С.А. виник обов'язок у
повному обсязі відшкодувати шкоду,
завдану ПП Козуб Ю.Г. внаслідок
вищезгаданої ДТП.

Відповідно до Звіту про оцінку майна
(визначення вартості матеріального
збитку) автомобіля ГАЗ 3307 СПГ,
реєстраційний номер ВІ 0149 МІ, вартість
матеріального збитку з урахуванням ПДВ
становить 11 365 грн. 91 коп., а також
вартість відновлювального ремонту
автомобіля з урахуванням зносу
складових з урахуванням ПДВ складає 11
365 грн. 91 коп.

Цивільно-правова відповідальність
водія Григор'єва С.А. на момент скоєння
ДТП була застрахована в ПрАТ
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА» (поліс АВ № 4367877).

Постановою Суворовського районного
суду м. Херсона від 02.10.2013р. у справі №
668/12180/13-п було встановлено вину
Григор'єва Сергія Анатолійовича у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та притягнуто його до
адміністративної відповідальності у
вигляді стягнення штрафу на користь
держави в розмірі двадцяти
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, становить 340 грн. 00 коп.

Тобто, у ПрАТ «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» виник
обов'язок на умовах і в межах,
визначених Законом України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» відшкодувати шкоду (певну її
частину), завдану Григор'євим С.А.
внаслідок вищезгаданої ДТП.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у ПрАТ «Українська акціонерна
страхова компанія «АСКА» у зв'язку з
пошкодженням автомобіля ГАЗ 3307 СПГ,
реєстраційний номер ВІ0149МІ, внаслідок
вищезгаданої ДТП виник обов'язок
відшкодувати витрати у розмірі 11 365
грн. 91 коп.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 981 Цивільного кодексу
України договір страхування
укладається в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 статті 1166 Цивільного
кодексу України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу
України джерелом підвищеної небезпеки
є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного
кодексу України визначено, що шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки одній
особі, з вини іншої особи
відшкодовується винною особою.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України
передбачено, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом. Відповідно до
статті 993 кодексу до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Господарським судом встановлено, що
дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини водія, відповідальність якого
застрахована відповідачем.

Згідно ст. 16 Закону України "Про
страхування" договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Статтею 3 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодуванням
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 8 Закону Україна "Про
страхування" передбачено, що страховий
випадок - це подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Позивачем дорожньо-транспортну
пригоду визнано страховою подією, з
настанням якої виник обов'язок
страховика виплатити страхове
відшкодування.

Частиною 1 ст. 25 Закону України від
07.03.1996р. № 85/96 «Про страхування»
передбачено, що здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

За приписами статті 979 Цивільного
кодексу України та 16 Закону України
«Про страхування» за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 990 вказаного кодексу
страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника або
іншої особи, визначеної договором, і
страхового акта (аварійного
сертифіката).

Відповідно до вимог вищевказаного
закону ПрАТ «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» повинна
відшкодувати 11 365 грн. 91 коп. витрат
вартості відновлювального ремонту
автомобіля з урахуванням зносу.

Автомобіль ГАЗ 3307 СПГ, реєстраційний
номер ВІ 0149 МІ, на момент згаданої ДТП
був застрахований в ПрАТ «СК
«Залізничні шляхи», згідно договору
добровільного страхування наземного
транспорту № 07/28 від 04.03.2013 року.

23.08.2013р. ПП Козуб Ю.Г. звернувся до ПрАТ
«СК «Залізничні шляхи» із заявою про
виплату страхового відшкодування за
збитки, завдані в результаті згаданої
ДТП.

Відповідно до умов договору
добровільного страхування № 07/28 від
04.03.2013р., відповідно до Звіту про оцінку
майна (визначення вартості
матеріального збитку) автомобіля ГАЗ
3307 СПГ, реєстраційний номер ВІ 0149 МІ,
згідно зі страховим актом № 215/13-221/13 від
23.09.2013р., складеним відповідно до ст. 25
Закону України «Про страхування», було
нараховане страхове відшкодування в
розмірі 13 500 грн. 22 коп., яке було
виплачене, підтверджується платіжним
дорученням № 122 від 24.09.2013р.

Оскільки, ПрАТ «СК «Залізничні шляхи»
сплатило ПП Козуб Ю.Г. відшкодування по
договору добровільного страхування, то
згідно ст.ст. 514, 1191 ЦК України, ст. 27
Закону України «Про страхування» до
ПрАТ «СК «Залізничні шляхи» у розмірі
фактичних витрат, як до страховика,
перейшло право вимоги до особи,
відповідальної за завдані ПП Козуб Ю.Г.
збитки; як до нового кредитора у
зобов'язанні перейшли права з ПП Козуб
Ю.Г., як первісного кредитора у
зобов'язанні, відносно Григор'єва С.А.
та ПрАТ «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» ; як до особи,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, перейшло право вимоги до винної
особи, з вини якої було спричинено
збитки, а також право вимоги до осіб, на
яких за законом чи за договором
покладено обов'язок відшкодувати
збитки, завдані у результаті згаданої
ДТП, в розмірі фактичних витрат.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" передбачено, що
при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Страховим випадком згідно ст. 6 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільної відповідальності власників
транспортних засобів" є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Статтею 8 Закону Україна "Про
страхування" передбачено, що страховий
випадок - це подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Позивачем дорожньо-транспортну
пригоду визнано страховою подією, з
настанням якої виник обов'язок
страховика виплатити страхове
відшкодування.

Пунктом 37.4 ст. 37 Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" передбачено
право страховика за договором
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності власника
транспортного засобу в разі настання
страхового випадку здійснювати
виплату страхового відшкодування
безпосередньо потерпілим або
погодженим з ними підприємствам,
установам та організаціям, що надають
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

На момент скоєння ДТП майнові інтереси
власника транспортного засобу ГАЗ 3307,
державний номер ВІ 0149 МІ пов`язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням транспортним засобом,
застраховані позивачем, згідно полісу
(договір добровільного страхування
наземного транспорту (крім
залізничного) № 07/28 від 04.03.2013р.). Строк
дії договору з 14.03.2013р. по 13.03.2014р.

Відповідно до договору, страхова сума
складає 91 874 грн. 00 коп.

Отже, поліс (договір добровільного
страхування наземного транспорту (крім
залізничного) № 07/28 від 04.03.2013р.) на
момент ДТП був чинним.

07.11.2013р. № 233/ЮЗ позивач звернувся до
відповідача із заявою-вимогою про
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди (в порядку регресу).

Відповідач отримав дану заяву 13.11.2013р.,
що підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, відповіді не надав.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу
України до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 25 Закону України "Про
страхування" здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

З приписів зазначених норм не
вбачається, що позивач мав обов'язково
звертатись до страховика, в якого
застрахована цивільно-правова
відповідальність особи, винної у
скоєнні ДТП, з вимогою щодо отримання
суми виплаченого страхового
відшкодування; натомість ними
передбачено перехід до позивача права
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Отже, позивач отримує право вимагати
потерпілої особи після виплати
останній страхового відшкодування та
не зобов'язаний звертатися до особи,
відповідальної за заподіяний збиток,
або до особи, у якої застраховано її
цивільно-правову відповідальність, з
вимогою виплатити матеріальне
відшкодування. Відповідно до
зазначених законодавчих приписів
позивач може реалізувати своє право
шляхом подання позову до суду.

Таким чином, виходячи з аналізу
зазначених норм, до позивача у межах
фактичних витрат і суми страхового
відшкодування потерпілій особі
перейшло право зворотної вимоги до
особи, відповідальної за цими вимогами.

Відповідальною особою за завдані
збитки в даному випадку є відповідач,
оскільки, внаслідок укладення договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів страховик в межах страхової
суми бере на себе відповідальність за
свого страхувальника, що виникає
внаслідок заподіяння шкоди джерелом
підвищеної небезпеки, оскільки
застрахував такий страховий ризик, як
відповідальність за шкоду, заподіяну
джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
Крім того ст. 1191 ЦК України передбачено,
що особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом. Аналогічні норми
містить ст. 228 Господарського кодексу
України, якими унормовано, що учасник
господарських відносин, який
відшкодував збитки, має право стягнути
збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Таким чином, до позивача у межах
фактичних витрат і суми страхового
відшкодування потерпілій особі
перейшло право зворотної вимоги до
особи, відповідальної за регрес ними
вимогами.

За таких обставин у позивача виникло
право регресної вимоги до відповідача.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, ст. 34 ГПК України.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
Господарського Суду України № 6 від
23.03.12р. «Про судове рішення», якщо про
зміну предмета або підстав позову,
збільшення або зменшення розміру
позовних вимог, якщо відповідну заяву
прийнято господарським судом,
зазначається в описовій частині
рішення, і подальший виклад рішення, в
тому числі його резолютивної частини,
здійснюється з урахуванням такої
заяви. При цьому у господарського суду
відсутні підстави для припинення
провадження у справі в частині, на яку
зменшився розмір позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне задовольнити позовні вимоги
про стягнення з відповідача 11 365 грн. 91
коп. шкоди в порядку регресу.

На підставі статті 85 ГПК України -
08.12.2014року прийнято рішення про
задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на
відповідача, оскільки спір до суду
доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Залізничні шляхи", м. Полтава
до Приватного акціонерного товариства
"Українська акціонерна страхова
компанія АСКА", м. Донецьк задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Українська акціонерна
страхова компанія АСКА" (83052 м. Донецьк,
пр. Ілічча, буд. 100, ідентифікаційний код
юридичної особи 13490997) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Залізничні шляхи"
(36011 м. Полтава, вул. Шевченка, 3,
ідентифікаційний код юридичної особи
22523595) 11 365 (одинадцять тисяч триста
шістдесят п'ять) грн. 91 коп. шкоди в
порядку регресу, 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору. Видати наказ після
набрання рішенням законної сили.

Суддя
С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 12.12.2014р.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.