м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
розглянувши справу
за позовом Товариства з додатковою
«Київміськсантехмонтаж»доПублічного
акціонерного товариства
коп.Представники сторін:
від позивача: Шульга С.Л. -
представник за довіреністю № 168 від
від відповідача: Спірідонов О.О. -
представник за довіреністю № 91/2014/10/01-5
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
18.11.2014 до Господарського суду міста
Києва надійшла позовна заява
Товариства з додатковою
«Київміськсантехмонтаж» з вимогами до
Публічного акціонерного товариства
втрат за період з травня 2014 року по
жовтень 2014 року та 9893 грн. 31 коп. 3%
річних за період з 01.06.2014 по 12.11.2014.
Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач
вказав на те, що станом на дату
звернення його до суду відповідач суму
основного боргу у розмірі 729507 грн. 00
коп., яка встановлена рішенням
Господарського суду міста Києва від
03.06.2014, не сплатив, а отже рішення
Господарського суду міста Києва від
03.06.2014 залишається невиконаним, у
зв'язку з чим позивач має право
дорахувати 3% річних та інфляційні
втрати за період невиконання
відповідачем вказаного рішення
Господарського суду міста Києва.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.11.2014 порушено провадження у
до розгляду на 08.12.2014.
08.12.2014 до відділу діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшов відзив на позовну
заяву, в якому відповідач зазначив, що з
моменту винесення рішення суду та
пред'явлення виконавчого документу до
виконання між сторонами виконавчого
провадження припиняються господарські
чи цивільні правовідносини, оскільки
відсутня диспозитивність - вільне
волевиявлення, а навпаки, виник примус
до виконання, а тому підстав для
застосування норма статті 625
Цивільного кодексу України немає.
У судовому засіданні 08.12.2014, відповідно
до статті 77 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено перерву до 10.12.2014.
У судовому засіданні 10.12.2014 представник
позивача подав письмові пояснення
стосовно відзиву відповідача; надав
усні пояснення по суті спору, позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому
засіданні 10.12.2014 надав усні пояснення
по суті спору; проти задоволення
позовних вимог заперечив.
У судовому засіданні 10.12.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані суду докази,
суд
Рішенням Господарського суду міста
Києва від 03.06.2013 у справі № 910/25484/13
(суддя Шкурдова Л.М.), яке залишене без
змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
11.08.2014, позовні вимоги Товариства з
додатковою відповідальністю
«Київміськсантехмонтаж» задоволені
частково; стягнено з Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
на користь Товариства з додатковою
відповідальністю
«Київміськсантехмонтаж» 729507 грн. 00 коп.
основного боргу, 19966 грн. 51 коп. трьох
відсотків річних, 48876 грн. 97 коп.
інфляційних втрат.

На виконання рішення Господарського
суду міста Києва від 03.06.2014, яке
залишене без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 11.08.2014, та яке
набрало законної сили 11.08.2014, видано
наказ від 03.09.2014, яким наказано стягнути
з Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» (01001, м. Київ, пл. І. Франка,
5; ідентифікаційний код 00131305) на користь
Товариства з додатковою
відповідальністю
«Київміськсантехмонтаж» (01042, м. Київ,
вул. Патріса Лумумби, 3;
ідентифікаційний код 03334807) 729507 (сімсот
двадцять дев'ять тисяч п'ятсот сім) грн.
00 коп. основного боргу, 19966
(дев'ятнадцять тисяч дев'ятсот
шістдесят шість) грн. 51 коп. трьох
відсотків річних, 48876 (сорок вісім тисяч
вісімсот сімдесят шість) грн. 97 коп.
інфляційних втрат та 16931 (шістнадцять
тисяч дев'ятсот тридцять один) грн. 10
коп. судового збору, що разом становить
815281 грн. 58 коп.

Як пояснив позивач у позовній заяві, та
це не заперечується відповідачем,
09.09.2014 державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції в м. Києві винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
з примусового виконання наказу
Господарського суду міста Києва від
03.09.2014 у справі № 910/25484/13 про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» на користь Товариства з
додатковою відповідальністю
«Київміськсантехмонтаж» грошових
коштів в розмірі 815281 грн. 58 коп.

У позовній заяві позивач пояснив, що
станом на дату звернення його до суду
відповідач суму основного боргу у
розмірі 729507 грн. 00 коп., яка встановлена
рішенням Господарського суду міста
Києва від 03.06.2014, не сплатив, а отже
рішення Господарського суду міста
Києва від 03.06.2014 залишається
невиконаним, у зв'язку з чим позивач має
право дорахувати 3% річних та
інфляційні втрати за період
невиконання відповідачем вказаного
рішення Господарського суду міста
Києва.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню в повному обсязі з
наступних підстав.

Частиною другою статті 625 ЦК України
визначено, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

За змістом статей 598-609 ЦК України
рішення суду про стягнення боргу не є
підставою для припинення грошового
зобов'язання.

Таким чином, наявність судового
рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє зобов'язальних
правовідносин сторін договору, не
звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України. Право кредитора вимагати
сплату боргу з урахуванням індексу
інфляції та процентів річних є
способом захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредитору.

Аналогічна правова позиція наведена у
постановах Верховного Суду України від
20.12.2010 № 10/25, від 04.07.2011 № 13/210/10, від 12.09.2011
№ 6/433-42/183, від 14.11.2011 № 12/207, від 23.01.2012 №
37/64.

Таким чином, наявність судового
рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє зобов'язальних
правовідносин сторін договору, не
звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України.

Судом встановлено, що рішенням
Господарського суду міста Києва від
03.06.2013 у справі № 910/25484/13 позовні вимоги
Товариства з додатковою
відповідальністю
«Київміськсантехмонтаж» в частині
стягнення з Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» суми
основного боргу в розмірі 729507 грн. 00
коп. за Договором № 111-08 на виконання
робіт та пусконалагоджувальних робіт з
реконструкції центрального теплового
пункту на вул. Петрицького, 5/9 та
реконструкції мереж ЦО та ГВП від ПТ
«Петрицького, 5/9» до житлових будинків
№ 5/9, 7 на вул. Петрицького, 7/9, на вул.
Львівський, 18 та на вул. Верховинній та
нарахованих на суму основного боргу 3%
річних в розмірі 19966 грн. 51 коп. за
період з липня 2013 року по травень 2014
(включно) задоволені в повному обсязі.

Звертаючись з даним позовом,
Товариство з додатковою
відповідальністю
«Київміськсантехмонтаж» просило суд
стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» 3% річних в
розмірі 9893 грн. 31 коп., нарахованих на
суму основного боргу 729507 грн. 00 коп. за
період з 01.06.2014 по 12.11.2014.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» сплата трьох
процентів від простроченої суми (якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом) не має характеру штрафних
санкцій і є способом захисту майнового
права та інтересу кредитора шляхом
отримання від боржника компенсації
(плати) за користування ним
утримуваними коштами, належними до
сплати кредиторові.

Судом встановлено, що 20.11.2014 Публічне
акціонерне товариство «Київенерго»
повністю сплатило на користь
Товариства з додатковою
відповідальністю
«Київміськсантехмонтаж» грошові
кошти, присуджені до стягненню за
рішенням Господарського суду міста
Києва від 03.06.2013 у справі № 910/25484/13 в
загальному розмірі 815281 грн. 58 коп., що
підтверджується наявною в матеріалах
справи належним чином засвідченою
копією платіжного доручення №
від 20.11.2014.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що заявлений позивачем період для
нарахування 3% річних з 01.06.2014 по 12.11.2014 є
обґрунтованим, оскільки сплата боргу
відбулась лише 20.11.2014 та, відповідно,
20.11.2014 припинилось грошове
зобов'язання.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок 3% річних в розмірі 9893 грн. 31
коп. за період з 01.06.2014 по 12.11.2014, суд
дійшов висновку в його
обґрунтованості, у зв'язку з чим
позовні вимоги Товариства з додатковою
відповідальністю
«Київміськсантехмонтаж» щодо
стягнення з Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» 3% річних в
розмірі 9893 грн. 31 коп. за період з 01.06.2014
по 12.11.2014 підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Крім того, позивачем було нараховано та
заявлено до стягнення з відповідача
інфляційні втрати в розмірі 86056 грн. 29
коп. за період нарахування з травня 2014
року по жовтень 2014 року (включно).

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» інфляційні
нарахування на суму боргу, сплата яких
передбачена частиною другою статті 625
ЦК України, не є штрафною санкцією, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення коштів
внаслідок інфляційних процесів за весь
час прострочення в їх сплаті. Зазначені
нарахування здійснюються окремо за
кожен період часу, протягом якого діяв
відповідний індекс інфляції, а
одержані таким чином результати
підсумовуються за весь час
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про
індексацію грошових доходів населення"
індекс споживчих цін (індекс інфляції)
обчислюється спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади в
галузі статистики і не пізніше 10 числа
місяця, що настає за звітним,
публікується в офіційних періодичних
виданнях. На даний час індекс інфляції
розраховується Державною службою
статистики України і щомісячно
публікується, зокрема, в газеті
"Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені
друкованими засобами масової
інформації з посиланням на зазначений
державний орган відповідні показники
згідно з статтями 17, 18 Закону України
"Про інформацію" є офіційними і можуть
використовуватися господарським судом
і учасниками судового процесу для
визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть
враховуватися рекомендації щодо
порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ,
викладені в листі Верховного Суду
України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа
вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а
також в інформаційно-пошукових
системах "Законодавство" і "Ліга".

Судом встановлено, що рішенням
Господарського суду міста Києва від
03.06.2013 у справі № 910/25484/13 позовні вимоги
Товариства з додатковою
відповідальністю
«Київміськсантехмонтаж» в частині
стягнення з Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» інфляційних
втрат в розмірі 48876 грн. 97 коп. за період
з липня 2013 року по квітень 2014 року
задоволені в повному обсязі.

Зважаючи на те, Публічне акціонерне
товариство «Київенерго» повністю
сплатило на користь Товариства з
додатковою відповідальністю
«Київміськсантехмонтаж» грошові
кошти, присуджені до стягненню за
рішенням Господарського суду міста
Києва від 03.06.2013 у справі № 910/25484/13 в
загальному розмірі 815281 грн. 58 коп. лише
20.11.2014, що підтверджується наявною в
матеріалах справи належним чином
засвідченою копією платіжного
доручення № від 20.11.2014, суд
приходить до висновку, що заявлений
позивачем період нарахування
інфляційних втрат з травня 2014 року по
жовтень 2014 року є обґрунтованим.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок інфляційних втрат суд
дійшов висновку в його
обґрунтованості, у зв'язку з чим
позовні вимоги Товариства з додатковою
відповідальністю
«Київміськсантехмонтаж» в частині
стягнення з Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» інфляційних
втрат в розмірі 86056 грн. 29 коп. за період
з травня 2014 року по жовтень 2014 року
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» (01001, м. Київ,
площа І. Франка, буд. 5; ідентифікаційний
код: 00131305) на користь Товариства з
додатковою відповідальністю
«Київміськсантехмонтаж» (01042, м. Київ,
вул. П. Лумумби, буд. 3; ідентифікаційний
код: 03334807) 3% річних в розмірі 9893 (дев'ять
тисяч вісімсот дев'яносто три) грн. 31
коп., інфляційні втрати в розмірі 86056
(вісімдесят шість тисяч п'ятдесят
шість) грн. 29 коп. та витрати зі сплати
судового збору в розмірі 1918 (одна
тисяча дев'ятсот вісімнадцять) грн. 99
коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
шляхом подання, протягом 10 днів з дня
складання повного рішення, апеляційної
скарги через Господарський суд міста
Києва.

Повне рішення складено: 15.12.2014

Суддя
І.М. Отрош