ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року Справа № 927/1148/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого суддіДобролюбової
Т.В.,суддівГоголь Т.Г., Швеця В.О.
(доповідач)розглянувши касаційну
скаргуТовариства з обмеженою
відповідальністю "Біокоре Україна"на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 15.10.2014у
справі№ 927/1148/14 Господарського суду
Чернігівської областіза
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Біокоре
Україна"доФермерського господарства
"Макишинський сад"простягнення 50 000 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: Стасюк Б.Ф. (дов. від 01.09.2014),
Статсюк Р.Ф. (дов. від 01.03.2014),

відповідача: Сагаль С.В. (дов. від 10.12.2014)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Біокоре Україна"
звернулося з позовом до Фермерського
господарства "Макишинський сад" про
стягнення 50 000 грн. штрафу. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що відповідач
в порушення умов договору поставки №
23-04/14 від 23.04.2014 поставку товару не
здійснив, повернувши позивачу
авансовий платіж як помилково
перерахований. Зазначене, на думку
позивача, свідчить про відмову
відповідача від виконання зобов'язань
за договором та є підставою для
стягнення штрафу, передбаченого
умовами договору. При цьому позивач
посилався на приписи статей 525, 611, 651, 712
Цивільного кодексу України, статті 222
Господарського кодексу України,

Рішенням Господарського суду
Чернігівської області від 02.09.2014,
ухваленим суддею Шестак В.І., позов
задоволено. Вмотивовуючи рішення,
місцевий господарський суд виходив з
доведеності матеріалами справи
обставин односторонньої відмови
відповідача від виконання взятих на
себе зобов'язань за договором поставки.
При цьому суд керувався приписами
статей 525, 526, 627, 655, 712 Цивільного кодексу
України, статей 193, 230, 231 Господарського
кодексу України.

Київський апеляційний господарський
суд, колегією суддів у складі:
Агрикової О.В. - головуючого, Чорногуза
М.Г., Рудченка С.Г., постановою від 15.10.2014
перевірене рішення місцевого
господарського суду скасував, прийняв
нове рішення, яким у позові відмовив.
Вмотивовуючи оскаржувану постанову,
суд апеляційної інстанції виходив з
недоведеності матеріалами справи
відмови відповідача від виконання
зобов'язань за договором, а відтак і
непорушення прав позивача. Водночас
апеляційним судом враховано і те, що на
час звернення позивача із даним
позовом строк виконання відповідачем
зобов'язання з поставки товару не
настав. При цьому апеляційний суд
керувався приписами статей 15, 525, 526, 612,
712 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятою у справі
постановою, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Біокоре Україна"
звернулося з касаційною скаргою до
Вищого господарського суду України, в
якій просить постанову апеляційного
суду скасувати, а рішення суду першої
інстанції залишити в силі. Касаційна
скарга обґрунтована неврахуванням
апеляційним судом того, що дії
відповідача щодо повернення позивачу
суми попередньої оплати свідччать про
відмову від виконання зобов'язань за
договором поставки. При цьому скаржник
посилається на порушення апеляційним
судом приписів статей 173, 193, 230
Господарського кодексу України.

Відзиву на касаційну скаргу до Вищого
господарського суду України не
надходило.

Вищий господарський суд України,
заслухавши доповідь судді Швеця В.О.,
пояснення представників сторін,
переглянувши матеріали справи і доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування
господарськими судами приписів
чинного законодавства, відзначає
наступне.

Судами попередніх інстанцій
установлено та підтверджується
матеріалами справи, що 23.04.2014 між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Біокоре Україна"
(покупець) та Фермерським
господарством "Макишинський сад"
(продавець) укладено договір поставки
№ 23-04/14, відповідно до пункту 1.1.
якого продавець зобов'язується
поставити та передати у власність
покупця органічний люпин, органічну
спельту (полбу), органічний льон,
органічне жито для технічної переробки
врожаю 2014 року, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар. Пунктом 3.4. договору сторони
передбачили, що покупець
зобов'язується здійснити 100% сплату
суми авансового платежу у
безготівковій формі шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок продавця протягом 1
банківського дня на підставі
відповідного рахунку-фактури.
Відповідно до пункту 4.1. договору
продавець зобов'язується здійснити
поставку товару на суму здійсненого
авансового платежу у строк на умовах
цього договору не пізніше 15.09.2014.
Водночас у пункті 5.1. договору
передбачено, що за односторонню
відмову від поставки товару продавець
сплачує штраф у розмірі 20 % від суми
авансового платежу. Судами
установлено, що на виконання умов
договору згідно рахунку-фактури № 013
від 23.04.2014 позивач перерахував
відповідачу 250 000 грн. попередньої
оплати, що підтверджується наявною в
матеріалах справи банківською
випискою. Установлено судами і те, що
25.04.2014 відповідач повернув сплачену
позивачем суму попередньої оплати як
помилково перераховані кошти. Судами
також встановлено, що строк виконання
відповідачем зобов'язань за договором
визначений до 15.09.2014; поставка товару
здійснюється на умовах EXW склад
продавця (тобто самовивозом); позивач
автотранспорт для самовивозу не
направляв; з вимогою про виконання
зобов'язань за договором до
відповідача не звертався. Як
убачається з матеріалів справи,
предметом судового розгляду є вимога
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Біокоре Україна" до
Фермерського господарства
"Макишинський сад" про стягнення 50 000
грн. штрафу. Підставою позову визначено
відмову відповідача від виконання
зобов'язань щодо поставки товару за
договором. За приписами статті 11
Цивільного кодексу України одною з
підстав виникнення цивільних прав і
обов'язків є договори. Відповідно до
статті 712 Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Статтею 526 Цивільного
кодексу України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Аналогічні вимоги містить
і стаття 193 Господарського кодексу
України. За приписами статті 525
Цивільного кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Згідно зі
статтею 610 Цивільного кодексу України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Згідно з
частиною 1 статті 612 названого Кодексу
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Порушення зобов'язання є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором. Відповідно до приписів
статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Згідно з
приписами статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційна
інстанція за наявними у справі і
додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі. Апеляційний
господарський суд, дослідивши
обставини і зібрані у справі докази,
установив, що на момент звернення
позивача із даним позовом строк
виконання зобов'язання з поставки
товару відповідачем порушений не був.
Між тим, позивач звернувся до суду за
захистом порушеного права 22.07.2014, тобто
майже за два місяці до кінцевого строку
виконання відповідачем зобов'язань за
договором. При цьому апеляційним судом
враховані і умови пункту 4.2. договору,
відповідно до якого поставка товару
здійснюється на умовах EXW склад
продавця (Чернігівська обл.,
Городнянський район, с. Макишин
(Інкотермс 2010). Продавець самостійно та
за свій рахунок здійснює навантаження
товару в надані покупцем біг-беги
(мішки поліпропіленові) на
автотранспорт покупця. Однак, як
установлено апеляційним судом, позивач
транспорт під завантаження товару не
надавав, вивіз продукції не здійснив,
до відповідача як з приводу виконання
останнім зобов'язань за договором, так
і щодо питання повторного
перерахування грошових коштів не
звертався. За таких установлених
обставин, висновок апеляційного суду
про відсутність порушення прав
позивача, а відтак і відмова у позові
визнається правомірною. Доводи
касаційної скарги не можуть бути
підставою для скасування постанови у
справі, оскільки спростовуються
встановленими судом апеляційної
інстанції обставинами. Колегія суддів
також зазначає, що скаржник в
касаційній скарзі вказує і на питання,
які стосуються оцінки доказів. Згідно з
частиною другою статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази. Отже, з урахуванням меж
перегляду справи в касаційній
інстанції підстав для скасування
постанови у справі та задоволення
касаційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю "Біокоре
Україна" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 15.10.2014 у справі
№ 927/1148/14 Господарського суду
Чернігівської області залишити без
змін.

Головуючий суддя:
Т. Добролюбова

Судді:
Т. Гоголь

В. Швець