КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2014 р. Справа№ 910/6576/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

при секретарі судового засідання -
Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Кіндер В.А. -
представник за дов. № 10/00/184 від 07.11.2014;

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "УТИЛІТА" на рішення
Господарського суду міста Києва від
23.09.2014

у справі № 910/6576/14 (суддя - Полякова К.В.)

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "УТИЛІТА"

до Публічного акціонерного товариства
"Банк Форум"

про зобов'язання виконати умови
договору,

У судовому засіданні 18.12.2014 оголошено
лише вступну та резолютивну частини
постанови.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "УТИЛІТА" (далі - ТОВ
"УТИЛІТА", позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Банк Форум" (далі - ПАТ "Банк
Форум", відповідач) про зобов'язання
виконати умови договору шляхом
перерахування грошових коштів
відповідно до платіжних доручень.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на безпідставне порушення
відповідачем умов договору
банківського рахунку №1-71406/01 від 31.08.2011
в частині обов'язку відповідача
виконати платіжні доручення позивача
про перерахування і видачу відповідних
сум з рахунка та проведення інших
операцій за рахунком.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 23.09.2014 в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення у даній справі та
прийняте нове рішення, яким
задовольнити позов повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
суд першої інстанції прийняв рішення з
порушенням норм матеріального права, в
неповному обсязі з'ясував обставини
справи, зокрема, не встановив, що на
поточному грошовому рахунку позивача
міститься достатньо коштів для того,
щоб відповідач виконав відповідні
платіжні доручення, а також не звернув
увагу, що даний обов'язок банку прямо
передбачений умовами договору.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.10.2014,
апеляційну скаргу відповідача
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 25.11.2014.

У судовому засіданні 25.11.2014 було
оголошено перерву до 18.12.2014, в порядку
ст. 77 ГПК України.

Представник позивача у судове
засідання 18.12.2014 не з'явився, про час та
місце розгляду апеляційної скарги був
повідомлений належним чином, про що,
зокрема, свідчить наявна в матеріалах
справи розписка представника позивача
від 18.12.2014 про обізнаність щодо дати
наступного засідання.

Представник відповідача у судовому
засіданні 18.12.2014 заперечував проти
доводів апеляційної скарги, зазначив,
що вважає рішення суду першої
інстанції законним та обґрунтованим,
просив залишити його без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.
Зауважив, що позивач є кредитором
банку, в розумінні норм ЦК України,
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб" та
Закону України «Про банки і банківську
діяльність». Разом з цим послався на те,
що під час дії тимчасової
адміністрації не здійснюється
задоволення вимог вкладників та інших
кредиторів банків, а тому відповідач
вважає безпідставною вимогу позивача
щодо виконання банком платіжних
доручень. Проти розгляду справи за
відсутністю представника позивача не
заперечував.

Враховуючи те, що явка представників
сторін судом апеляційної інстанції
обов'язковою не визнавалась, а участь в
засіданні суду (як і інші права,
передбачені статтею 22 ГПК України) є
правом, а не обов'язком сторони,
Київський апеляційний господарський
суд дійшов висновку про можливість
здійснення перевірки рішення
Господарського суду міста Києва в
апеляційному порядку за відсутності
представника позивача, який був
належним чином повідомлений про час та
місце судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, докази по
справі, розглянувши доводи апеляційної
скарги, оглянувши оригінали
документів, пов'язаних з предметом
спору, заслухавши пояснення
представника відповідача, Київський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, 31.08.2011 між ПАТ "Банк Форум" (банк)
та ТОВ "УТИЛІТА" (клієнт) укладено
договір банківського рахунку № 1-71406/01
(далі - договір).

Умовами вказаного договору
передбачено, що банк відкриває клієнту
поточний рахунок у національній та/або
іноземній валюті (п. 1.1. договору
банківського рахунку).

За приписами п. 2.4. договору, банк
здійснює розрахунково-касове
обслуговування клієнта за цим
договором в межах залишку коштів на
рахунку. Розрахункові документи
приймаються до виконання банком
протягом операційного дня.

Операції за розрахунковими
документами, які надійшли від клієнта
протягом операційного часу,
здійснюються банком в день надходження
цих документів. Операції за
розрахунковими документами, які
надійшли після закінчення
операційного часу, банк виконує не
пізніше наступного дня (п. 2.5. договору
банківського рахунку).

Матеріалами справи підтверджується та
сторонами не заперечується, що у
березні 2014 року позивачем на виконання
банком були передані наступні платіжні
доручення: № 4157 від 06.03.2014 на суму 306 000,00
грн., № 4160 від 07.03.2014 на суму 7 651,12 грн., №
4163 від 07.03.2014 на суму 18,72 грн., № 4162 від
07.03.2014 на суму 4 767,36 грн., № 4167 від 14.03.2014
на суму 65 000,00 грн., № 4166 від 07.03.2014 на
суму 240 000,00 грн., № 4169 від 14.03.2014 на суму 3
000,00 грн., № 4168 від 14.03.2014 на суму 10 000,00
грн., № 4185 від 14.03.2014 на суму 14 600,02 грн., №
4184 від 14.03.2014 на суму 402,50 грн., № 4171 від
14.03.2014 на суму 10 000,00 грн., № 4170 від 14.03.2014
на суму 20 000,00 грн., № 4173 від 14.03.2014 на
суму 480,00 грн., № 4172 від 14.03.2014 на суму 31
211,07 грн., № 4175 від 14.03.2014 на суму 16 016,63
грн., № 4174 від 14.03.2014 на суму 2 000,00 грн., №
4177 від 14.03.2014 на суму 1 314,86 грн., № 4176 від
14.03.2014 на суму 2 212,61 грн., № 4179 від 14.03.2014
на суму 8 800,00 грн., № 4178 від 14.03.2014 на суму
8 600,00 грн., № 4181 від 14.03.2014 на суму 795,00
грн., № 4180 від 14.03.2014 на суму 177,35 грн., №
4183 від 14.03.2014 на суму 2 104,50 грн. та № 4182
від 14.03.2014 на суму 1 998,00 грн.

Судом першої інстанції правомірно
встановлено, що станом на 20.03.2014 на
поточному рахунку позивача № 3945
обліковуються грошові кошти у розмірі
1157921,38 грн. (підтверджується наявною у
матеріалах справи банківською
випискою про рух грошових коштів на
особовому рахунку).

Так, листами №514 та № 513 від 20.03.2014 ТОВ
"УТИЛІТА" звернулось до ПАТ "Банк Форум"
із вимогою про виконання платіжних
доручень та перерахування грошових
коштів за вказаними платіжними
дорученнями.

У відповідь на звернення позивача,
30.03.2014 відповідачем направлено лист, в
якому останній повідомив про
неможливість здійснення виконання
платіжних доручень у зв'язку із
запровадженням з 14.03.2014 тимчасової
адміністрації у ПАТ "Банк Форум", що
унеможливлює здійснення платежів
згідно п.5 ст. 36 ЗУ "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб".

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що відповідач
правомірно не виконав вищезазначені
платіжні доручення, оскільки
повноваження ПАТ "Банк Форум" були
обмежені через запровадження у банку
тимчасової адміністрації, після чого
почала діяти відповідна заборона на
задоволення вимог кредиторів.

В цій частині суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
місцевого господарського суду,
враховуючи наступне.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Частина 2 вказаної статті
містить у своєму змісті посилання на
положення ст. 11 ЦК України, що є
переліком підстав з яких виникають
зобов'язання.

Нормами статті 1066 Цивільного кодексу
України (далі ЦК України) встановлено,
що за договором банківського рахунка
банк зобов'язується приймати і
зараховувати на рахунок, відкритий
клієнтові (володільцеві рахунка),
грошові кошти, що йому надходять,
виконувати розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Згідно статі 1068 ЦК України, банк
зобов'язаний зарахувати грошові кошти,
що надійшли на рахунок клієнта, в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не встановлений договором
банківського рахунка або законом.

Положеннями статті 1071 ЦК України
визначено, що банк може списати грошові
кошти з рахунка клієнта на підставі
його розпорядження.

Обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду або в інших випадках,
встановлених законом, а також у разі
зупинення фінансових операцій, які
можуть бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванням
тероризму, передбачених законом
(стаття 1074 Цивільного кодексу України).

Так, судом першої інстанції правомірно
встановлено, що рішенням Виконавчої
дирекції Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб від 16.06.2014 року №49 "Про
початок ліквідації ПАТ "Банк Форум" та
призначення уповноваженої особи Фонду
на ліквідацію, на підставі Постанови
Правління Національного банку України
від 13.06.2014 року №355 "Про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ
"Банк Форум" вирішено розпочати
ліквідацію ПАТ "Банк Форум" відповідно
до плану врегулювання з 16.06.2014 року.

Питання запровадження та здійснення
тимчасової адміністрації регулюються
розділом VII Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
(далі - Закон).

Так, пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону
визначено, що під час тимчасової
адміністрації не здійснюється
задоволення вимог вкладників та інших
кредиторів банків.

В цій частині суд апеляційної
інстанції вважає необґрунтованими
доводи позивача про те, що він є
виключно клієнтом банку, при цьому не
виступає його кредитором, оскільки
поняття «клієнт банку» вказує лише на
той факт, що особа користується певними
послугами банку (ст. 2 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»).
Однак вказаний термін жодним чином не
визначає правовий статус суб'єкта, в
розумінні Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб",
який регулює даний вид правовідносин
під час дії тимчасової адміністрації.

В цій частині правомірним є висновок
місцевого господарського суду про те,
що позивач є кредитором банку. Так,
стаття 2 Закону України "Про банки і
банківську діяльність" визначає, що
кредитор банку - юридична або фізична
особа, яка має документально
підтверджені вимоги до боржника щодо
його майнових зобов'язань. Саме з
такими, документально підтвердженими
вимогами щодо виконання платіжних
доручень, позивач звернувся до
відповідача під час дії відповідної
заборони на задоволення вимог
кредиторів у зв'язку з запровадженням
тимчасової адміністрації.

Окремо слід зазначити, що в матеріалах
справи міститься копія заяви позивача
від 01.07.2014, яка адресована ліквідатору
ПАТ "Банк Форум" з проханням визнати
його кредитором в процедурі ліквідації
банку.

Водночас, відповідно до Постанови
Правління Національного банку України
від 13.06.2014 № 355 "Про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
Публічного акціонерного товариства
"Банк Форум" Виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
прийнято Рішення від 16.06.2014 року №49 "Про
початок ліквідації ПАТ "Банк Форум" та
призначено уповноважену особу Фонду на
ліквідацію - Соловйову Наталію
Анатоліївну.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
Банки і банківську діяльність",
банківська діяльність - залучення у
вклади грошових коштів фізичних і
юридичних осіб та розміщення
зазначених коштів від свого імені, на
власних умовах та на власний ризик,
відкриття і ведення банківських
рахунків фізичних та юридичних осіб;

банківська ліцензія - документ, який
видається Національним банком України
в порядку і на умовах, визначених у
цьому Законі, на підставі якого банки
та філії іноземних банків мають право
здійснювати банківську діяльність.

Приписами ст. 17 Закону України "Про
банки і банківську діяльність",
зокрема, визначено, що юридична особа
набуває статусу банку і право на
здійснення банківської діяльності
виключно після отримання банківської
ліцензії та внесення відомостей про
неї до Державного реєстру банків.
Забороняється здійснювати банківську
діяльність без отримання банківської
ліцензії.

Аналіз наведених норм дає підстави
стверджувати, що банківська установа
має право здійснювати банківську
діяльність виключно на підставі
ліцензії Національного банку України.

Як було вищезазначено, на момент
вирішення спору банківську ліцензію
відповідача було відкликано та
розпочато процедуру ліквідації ПАТ
"Банк Форум".

Оскільки вимоги позивача про виконання
банком платіжних доручень є частиною
банківської діяльності відповідача
(здійснення якої припиняється з
моменту відкликання банківської
ліцензії), суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про те, що місцевий
господарський суд законно та
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позовних вимог (аналогічна правова
позиція викладена в Постанові Вищого
господарського суду України від 27.11.2014
по справі № 910/9231/14).

Інші доводи апеляційної скарги не
знайшли свого підтвердження під час
перегляду рішення судом апеляційної
інстанції, апелянт не подав жодних
належних доказів на спростування
висновків суду першої інстанції, які
могли б бути прийняті та дослідженні
судом апеляційної інстанції в
розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, Київський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
зміни чи скасування рішення суду
першої інстанції по даній справі в
розумінні ст. 104 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної
скарги покладаються на апелянта в
порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "УТИЛІТА"
на рішення Господарського суду міста
Києва від 23.09.2014 у справі № 910/6576/14
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 23.09.2014 у справі № 910/6576/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/6576/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Повний текст складено 22.12.2014р.

Головуючий суддя
О.М. Коротун

Судді
В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк