ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р.
Справа № 922/2484/14

Колегія суддів у складі:
головуючого судді Бородіної Л.І.,
судді Лакізи В.В., судді Гетьмана Р.А.,

при секретарі Катренко І.С.

за участю представників сторін:

від апелянта - не з'явився;

від позивача - ОСОБА_1 - за довіреністю
від 21.10.2014р.;

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний
будинок "Салтівський", м. Харків,

на рішення господарського суду
Харківської області від 19.08.2014р.

у справі №922/2484/14

за позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, смт.
Куп'янськ-Вузловий, Харківська обл.,

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний
будинок "Салтівський", м. Харків,

про стягнення 466752,64 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 19.08.2014р. у
справі №922/2484/14 (суддя
Макаренко О.В.) позовні вимоги
задоволено частково; стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний
будинок "Салтівський" на користь ФОП
ОСОБА_2 основний борг в розмірі 466752,64
грн. та судовий збір в розмірі 9335,06 грн.;
припинено провадження у справі в
частині стягнення 30472,97 грн. пені, 9389,57
грн. 3% річних та 34643,40 грн. інфляційних
втрат.

Рішення суду з посиланням на
ст.ст. 526,629,655,712 Цивільного кодексу
України мотивоване доведеністю
матеріалами справи факту наявності
заборгованості відповідача перед
позивачем за поставлений товар (крупу,
напої), яка виникла на підставі
договору поставки від 01.11.2012р. №154. Крім
того, судом першої інстанції в порядку
статей 22,80 ГПК України прийнято відмову
позивача від позовних вимог в частині
30472,97грн. пені, 9389,57грн. 3% річних та
34643,40грн. інфляційних втрат, у зв'язку з
чим судом припинено провадження у
справі в цій частині позовних вимог.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний
будинок "Салтівський" з рішенням суду
першої інстанції не погодилось та
звернулось до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 19.08.2014р. у
справі №922/2484/14.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги скаржник вказує на
те, що позивачем не доведено факту
отримання товару відповідачем,
оскільки не надано до матеріалів
справи довіреностей за формою «М-2»,
товарно-транспортних накладних,
бухгалтерських проводок і первинних
бухгалтерських документів у
відповідності до вимог статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні».

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
відзивом від 28.10.2014р. заперечує проти
вимог апеляційної скарги, вважає
рішення місцевого господарського суду
законним та обґрунтованим. При цьому
вказує на те, що між сторонами спору
проведена звірка взаєморозрахунків за
договором постачання від 01.11.2013р., №154
на підставі якої між сторонами спору
укладено угоду, за якою сторони дійшли
згоди щодо суми боргу за договором
поставки від 01.11.2012р. №154 у розмірі
466752,64грн. (а.с.219,220).

Розпорядженням секретаря судової
палати Харківського апеляційного
господарського суду від 21.10.2014р. у
зв'язку з відпусткою судді Кухаря В.І.
для розгляду справи №922/2484/14 сформовано
колегію суддів у складі: головуючого
судді Бородіної Л.І., судді Лакізи В.В.,
судді Гетьмана Р.А.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник позивача
заперечив проти вимог апеляційної
скарги та просив рішення місцевого
господарського суду залишити без змін,
як таке, що відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
а апеляційну скаргу - без задоволення
за безпідставністю та
необґрунтованістю.

Відповідач у справі належним
чином був повідомлений про час та місце
розгляду справи, проте не скористався
своїм правом на участь у судовому
засіданні.

Враховуючи належне повідомлення
сторін про час та місце засідання суду,
а також те, що явка сторін не була
визнана судом обов'язковою, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу за відсутністю
представника відповідача за наявними у
справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
обставин справи та доказів на їх
підтвердження, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

01.11.2012р. між Фізичною особою ОСОБА_2
(постачальником) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Торгівельний будинок "Салтівський»
(покупцем) укладений договір поставки
№154, відповідно до п.1.1 якого
постачальник зобов'язується передати
покупцю, а покупець прийняти та
оплатити товар (крупу , напої), в
кількості та по цінам, вказаним в
специфікаціях та накладних, які є
невідємною частиною договору (т.І,
а.с.10).

Згідно з п. 3.1 цього договору ціна
товару, що передається по діючому
договору, вказується у специфікаціях
та накладних, які є невід'ємними
частинами договору.

У п.п.3.2,3.3,3.4 даного договору зазначено,
що розрахунки за товар, поставлений по
цьому договору, здійснюються в
безготівковій формі, шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок постачальника.
Розрахунок здійснюється протягом 45
банківських днів з моменту поставки.
Датою поставки вважається дата
отримання товару покупцем, вказана в
накладній, підтверджує отримання
товару покупцем.

Пунктом 3.5 даного договору встановлено,
що моментом переходу права власності
на товар, є момент передачі товару
відповідачеві з одночасним
підписанням видаткової накладної.

На виконання договору поставки від
01.11.2012р. №154 позивачем поставлено
відповідачеві у період з 15.07.2013р. по
27.08.2014р. товар на загальну суму
467734,84грн., що підтверджується
видатковими накладними: від 05.07.2013р. №
212/7/2013 на суму 75758,40 грн., від 15.07.2013р. №
213/7/2013 на суму 11119,20 грн., від 01.08.2013р.
№9/8/2013 на суму 3423,60 грн., від 01.08.2013р. №
10/8/2013 на суму 11706,12 грн., від 05.08.2013р. №
34/8/2013 на суму 10030,92 грн., від 05.08.2013р. №
35/8/2013 на суму 38327,40 грн., від 05.08.2013р. №
36/8/2013 на суму 9925,80грн., від 08.08.2013р. №
98/8/2013 на суму 55368,12грн., від 08.08.2013р. №
99/8/2013 на суму 9922,08 грн., від 08.08.2013р. №
100/8/2013 на суму 4403,40 грн., від 12.08.2013р.
№131/8/2013 на суму 44662,80 грн., від 12.08.2013р. №
132/8/2013 на суму 13815,24 грн., від 12.08.2013р. №
133/8/2013 на суму 13314,60 грн., від 15.08.2013р. №
210/8/2013 на суму 11179,20 грн., від 15.08.2013р. №
211/8/2013 на суму 11294,92 грн., від 15.08.2013р. №
212/8/2013 на суму 25798,80 грн., від 22.08.2013р.
№290/8/2013 на суму 52230,68 грн., від 27.08.2013р. №
316/8/2013 на суму 15738,60 грн., від 27.08.2013р. №
317/8/2013 на суму 20085,16 грн. та від 27.08.2013р.
№318/8/2013 на суму 29629,80 грн. та
податковими накладними (а.с. 12-28, 71-74,
89-90,92,93,95-97,99-104,107-114). 31.01.2014р. між
Фізичною особою ОСОБА_2 та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Торгівельний будинок "Салтівський»
укладено угоду, у п.1 якої визначено, що
на момент підписання даної угоди у ТОВ
«Торгівельний будинок "Салтівський»
наявна кредиторська заборгованість
перед ФОП ОСОБА_2 у розмірі 468368,14грн.,
яка виникла на підставі договору
поставки від 01.02.2013р. №154 (т.1,а.с.221).

У п. 2 цієї угоди зазначено, що ФОП
ОСОБА_2 на момент підписання даного
договору має кредиторську
заборгованість перед ТОВ
«Торгівельний будинок "Салтівський» у
розмірі 1615,50грн. , яка виникла на
підставі договору про надання послуг
від 01.02.2013р. №155.

У п.4 даної угоди сторони дійшли згоди
та підтверджують, що після підписання
даного договору та здійснення
взаємозаліку на умовах, зазначених у п.3
даного договору, заборгованість ТОВ
«Торгівельний будинок "Салтівський»
перед ФОП ОСОБА_2 по зобов'язанням,
зазначеним у п.1 даного договору,
складає 466752,64грн. (т.1,а.с.221).

Дана угода підписана уповноваженими
представниками сторін та скріплена
печатками підприємств.

Також, між сторонами спору складений
акт звірки взаєморозрахунків з 01.01.2014р.
по 31.01.2014р., у якому зазначено про
наявність у ТОВ «Торгівельний будинок
"Салтівський» станом на 31.01.2014р.
кредиторської заборгованості перед
ФОП ОСОБА_2 у сумі 468368,14грн. (а.с.222).

20.06.2014р. ФОП ОСОБА_2 звернулась до
господарського суду Харківської
області з позовом про стягнення
заборгованості за договором на
поставки від 01.11.2012р. №154 у розмірі
466752,64грн., 30472,97 пені, 34643,40грн.
інфляційних втрат, 9389,57грн. 3% річних.

21.07.2014р. позивачем подано до місцевого
господарського суду заяву про відмову
від позовних вимог в частині стягнення
пені у розмірі 30472,91грн., 3% річних у сумі
9389,57грн. та інфляційних втрат у сумі
34643,40грн. та просить припинити
провадження у справі в цій частині
позовних вимог (т.1,а.с.149).

19.08.2014р. місцевим господарським судом
прийнято оскаржуване рішення з
підстав, зазначених вище (т.1,а.с.184-187).

Перевіривши матеріали справи,
правильність їх юридичної оцінки та
застосування місцевим господарським
судом норм законодавства, апеляційний
суд дійшов висновку, що апеляційна
скарга не підлягають до задоволення з
огляду на наступне.

Предметом спору у даній справі є
стягнення заборгованості за договором
поставки від 01.11.2014р., пені за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань, 3% річних та інфляційних
нарахувань.

Статтею 174 Господарського кодексу
України передбачено, що однією з
підстав виникнення господарських
зобов'язань є укладення господарського
договору та інших угод. Зі змістом
зазначеної норми кореспондуються
приписи частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України, відповідно до яких
підставами виникнення цивільних прав і
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Згідно зі статтею 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 173
Господарського кодексу України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно зі статтею 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно частини 2 статті 712 ЦК України до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 222 ГК
України учасники господарських
відносин, що порушили майнові права або
законні інтереси інших суб'єктів,
зобов'язані поновити їх, не чекаючи
пред'явлення їм претензії чи звернення
до суду.

ФОП ОСОБА_2 належним чином виконано
прийняті на себе зобов'язання,
визначені договором від 01.11.2012р. №154, що
підтверджується матеріалами справи, в
тому числі видатковими накладними,
податковими накладними, актом звірки
між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «ТД «Салтівський»
станом на 31.01.2014р., а також угодою,
укладеною між сторонами спору від
31.01.2014р.

Відповідно до п.п.3.2,3.3 договору
поставки від 01.11.2012р. №154 розрахунки за
товар здійснюються в безготівковій
формі, шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок
постачальника. Розрахунок
здійснюється протягом 45 банківських
днів з моменту поставки.

Проте, ТОВ «ТД «Салтівський» оплату за
одержаний товар не здійснив, у зв'язку
з чим за ним утворилась заборгованість
в сумі 467734,84грн.

Доводи апелянта про те, що факт
отримання товару відповідачем не
підтверджено належним чином, а саме:
довіреностями відповідача форми «М-2»,
затвердженої наказом Мінстату України
від 21.06.1996р. №192, відхиляються судовою
колегією апеляційної інстанції за
необґрунтованістю, оскільки апелянт,
по-перше, не заперечує проти самого
факту отримання спірного товару,
по-друге, поставка товару та виникнення
боргу підтверджені видатковими
накладними, товарно-транспортними
накладними, актом звіряння взаємних
розрахунків станом на 31.01.2014р. та угодою
від 31.01.2014р., якою відповідачем визнаний
борг перед позивачем у сумі 466752,64грн.;
по-третє, наказ Мінстату України, на
який посилається скаржник, втратив
чинність згідно з наказом Державного
комітету статистики України від
17.10.2008р. №291.

Доводи апелянта про те, що місцевий
господарський суд дійшов хибного
висновку про розмір суми боргу,
оскільки поставки товару за договором
від 01.11.2012р. №154 здійснювались не з
15.07.2013р., а значно раніше, та товару було
поставлено на суму 2847558,24грн., який
оплачувався відповідачем, не
приймаються до уваги судом апеляційної
інстанції, оскільки скаржником не
надано доказів оплати товару;
поставленого за спірними видатковими
накладними.

Крім того, поставка спірного товару
підтверджена податковими накладними,
доданими до матеріалів справи
позивачем.

Так, відповідно до пунктів 201.4, 201.7 ПК
України податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс). Податкова накладна складається
у двох примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця. Податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу
(п.201.6 ст.201ПК України).

Апелянтом не надано належних доказів в
розумінні статті 34 ГПК України, які б
свідчили про те, що товар на вказаним
видатковими та податковими накладними
ним не отримано та не оприбутковано.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
місцевого господарського суду про те,
що позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 до ТОВ «ТД
«Салтівський» в частині стягнення
основної суми боргу за несвоєчасну
сплату поставленого товару є цілком є
обґрунтованими та такими, що
підтверджуються матеріалами справи.

Крім того, суд апеляційної інстанції
вважає, що господарським судом
Харківської області правомірно у
відповідності до пункту 4 частини 1
статті 80 ГПК припинено провадження у
справі в частині стягнення пені у
розмірі 30472,97 грн., 34643,40грн. інфляційних
втрат, 9389,57грн. 3% річних з підстав
відмови позивача від позовних вимог в
цій частині, оскільки якщо у справі
заявлено кілька позовних вимог і
позивач відмовився від деяких з них,
провадження у справі на підставі
пункту 4 частини першої статті 80 ГПК
припиняється у частині тих вимог, від
яких було заявлено відмову (за умови, що
судом не буде застосовано припис
частини шостої статті 22 ГПК щодо
неприйняття відмови від позовних
вимог), а розгляд решти позовних вимог
здійснюється в загальному порядку.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається я на
підставу своїх вимог і заперечень.

Письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
справи.

Згідно із статтею 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду вважає, що при
прийнятті оскаржуваного рішення
господарський суд Харківської області
забезпечив дотримання вимог чинного
законодавства щодо всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
фактичних обставин справи, у зв'язку з
чим підстави для його скасування
відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не знайшли свого підтвердження при
апеляційному перегляді рішення, у
зв'язку з чим апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, рішення
господарського суду Харківської
області від 19.08.2014р. у справі № 922/2484/14-
без змін.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати за подання апеляційної скарги
покладаються на заявника апеляційної
скарги - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний
будинок "Салтівський", м. Харків.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п.1 ч.1 ст.103, ст. 105
ГПК України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Торгівельний будинок "Салтівський", м.
Харків, залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду
Харківської області від 19.08.2014р. у
справі №922/2484/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений
15.12.2014р.

Головуючий суддя
Бородіна Л.І.

Суддя
Гетьман Р.А.

Суддя
Лакіза В.В.