ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2014 року Справа №
904/6415/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя Герасименко І.М.
(доповідач)

судді: Кузнецова І.Л., Сизько І.А.

секретар судового засідання: Мацекос
І.М.

за участю представників сторін:

представник позивача: Пархоменко О.П.

представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи попереджений належним
чином;

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб",
м.Нікополь, Дніпропетровська обл.,

на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 28.10.2014
року у справі №904/6415/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "АМС", м. Кривий Ріг,
Дніпропетровська обл.,

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб",
м. Нікополь, Дніпропетровська обл.,

про стягнення заборгованості в сумі 65
878, 14 грн.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АМС" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Інтерпайп
Ніко Тьюб", м. Нікополь,
Дніпропетровська обл. про стягнення 52
694,32 грн., що складають суму
заборгованості за договором №270 від
12.02.2013 року та 16 846,56 грн. - пені, також
витрати на оплату послуг адвоката - 2 500
грн.

22.10.2014 р. позивачем до господарського
суду Дніпропетровської області надана
заява про зменшення розміру позовних
вимог, відповідно до якої останній
зменшив суму пені до 13 183, 82 грн., крім
того просить стягнути 52 694, 32 грн.
основного боргу та 2 500 грн. за надання
правової допомоги (а.с. 81).

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 28.10.2014р.
по справі №904/6415/14 (суддя -Мельниченко
І.Ф.) стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб"
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "АМС" 52 694, 32 грн.
основного боргу, 13 183, 82 грн. пені, 1 827
грн. судового збору. В частині позовних
вимог про стягнення витрат на оплату
послуг

адвоката відмовлено.

Не погодившись з рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 28.10.2014р. у справі № 904/6415/14
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що рішення
суду першої інстанції винесене з
невідповідністю висновків, викладених
у рішенні місцевого господарського
суду, обставинам справи, а також з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати рішення господарського суду
Дніпропетровської області по справі
№904/6415/14 від 28.10.2014р. в частині
задоволених вимог. Вказав на те, що
позивачем не доведено факт передання
разом з товаром документи, відповідно
до ч.2 ст. 662 Цивільного кодексу України,
тобто, за його думкою, строк оплати не
настав. Також апелянт вважає, що при
розрахунку суми пені, не було враховано
те, що нарахування штрафних санкцій
припиняється через шість місяців.

В судовому засіданні
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду 16.12.2014р.
представник позивача просить рішення
суду залишити без змін; представник
відповідача у судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи попереджений належним чином.

Колегія суддів, дослідивши докази по
справі, в їх сукупності, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, 12
лютого 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "АМС"
(Позивач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб"
(Відповідач) укладено договір поставки
товару № 270 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору, Постачальник
зобов'язується поставити, а Покупець -
прийняти та оплатити продукцію
матеріально-технічного призначення
(далі - Товар). Найменування, асортимент,
номенклатура, асортимент, кількість,
ціна, умови і строки поставки товару
вказані у Специфікаціях, оформлених у
вигляді Доповнень до Договору, що є
невід'ємною його частиною.

Зі змісту ст. 712 Цивільного кодексу
України вбачається, що за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п. 10.1. Договору, Договір набирає
чинності з моменту фактичного
підписання його повноважними
представниками сторін та діє до 31.12.2013
року, а в частині не виконаних
обов'язків по Договору - до повного
виконання Сторонами прийнятих на себе
обов'язків.

Зі змісту підписаних сторонами
Специфікацій до Договору ТФ № 270 від
12.02.2013р., вбачається, що Постачальник
поставляє покупцю наступний товар:

- протишумні вкладки ЕР534 з кордом в
футлярі, кількість - 10 300 шт., загальною
вартістю 76 632,00 грн.;

- протишумні вкладки ЕР534 з кордом в
футлярі, кількість - 11 602 шт., загальною
вартістю 86 318,88 грн.;

- протишумні вкладки ЕР534 з кордом в
футлярі, кількість - 9 160 шт., загальною
вартістю 68 150,40 грн.;

- протишумні вкладки ЕР534 з кордом в
футлярі, кількість - 10 295 шт., загальною
вартістю 76 594,80 грн. (а.с. 13-14).

На виконання умов Договору, позивач
поставив відповідачу товар на загальну
суму 308 514,48 грн., про що свідчать
наступні видаткові накладні №№ 0326-01
від 26.03.2013р., 0402-01 від 02.04.2013р., 0513-01 від
13.05.2013р., 0531-01 від 31.05.2013р., 0627-02 від
27.06.2013р. (а.с. 21, 28, 35, 41, 46).

Згідно з пунктом 4.1. Договору, оплату
витрат по поставці товару Покупець
здійснює шляхом перерахування
грошових коштів в розмірі ціни партії
товару на рахунок Постачальника в
порядки та строки, передбачені
відповідною специфікацією.

Крім того, відповідно до умов
Специфікацій, Покупець здійснює
розрахунок за наступними умовами: 100%
вартості партії товару
перераховується на поточний рахунок
Постачальника на протязі 75 календарних
днів з моменту поставки товару або
партії товару та надання
Постачальником рахунку.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту, або інших вимог, що звичайно
ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події. З
матеріалів справи вбачається, що строк
оплати - 75 календарних днів з моменту
поставки товару є таким, що настав.

Відповідач частково виконав
зобов'язання щодо розрахунків за
поставлений товар, здійснивши
розрахунки частково в сумі 255 820,16 грн.,
про що свідчать залучені до матеріалів
справи копії банківських виписок (а.с.
18-20, 26-27, 33-34, 40), але доказів виконання
зобов'язань щодо погашення
заборгованості в сумі 52 694, 62 грн., на
момент розгляду спору, відповідачем не
надано.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на те, що продавець повинен
був одночасно с товаром надати
покупцеві документи (технічний
паспорт, сертифікат якості та інше,
відповідно до ч. 2 ст. 662 Цивільного
кодексу України.

Слід врахувати, що відповідно до ст. 666
Цивільного кодексу України, якщо
продавець не передає покупцеві
приналежності товару та документи, що
стосуються товару та підлягають
переданню разом з товаром відповідно
до договору купівлі-продажу або актів
цивільного законодавства, покупець має
право встановити розумний строк для їх
передання. Якщо приналежності товару
або документи, що стосуються товару, не
передані продавцем у встановлений
строк, покупець має право відмовитися
від договору купівлі-продажу та
повернути товар продавцеві. Зважаючи
на те, що товар було прийнято
відповідачем без зауважень, колегія
суддів вважає, що документи, що
стосуються товару та підлягають
переданню разом з товаром, були
передані відповідачу разом з товаром і
відповідач частково оплатив вартість
товару.

З огляду на вищевикладене, вимоги
позивача щодо стягнення
заборгованості в сумі 52 694 грн. 62 коп.,
суд першої інстанції визнав
обґрунтованими, такими, що підлягають
задоволенню, з чим погоджується суд
апеляційної інстанції.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України , порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

За порушення строків оплати за
поставлений товар, сторонами була
передбачена відповідальність у
вигляді пені в розмірі, що не перевищує
подвійної облікової ставки НБУ, діючої
на період, за який нараховується пеня,
від несплаченої суми за кожен день
прострочення (п. 7.5.).

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку, сума пені за загальний
період з 10.06.2013 р. по 11.03.2014 р. складає 13
183, 82 грн. та обґрунтовано стягнуто з
відповідача. Що стосується доводів
відповідача щодо того, що при
розрахунку суми пені позивач не
врахував те, що відповідно до ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через 6
місяців, то ці доводи спростовуються
розрахунком пені, що був наданий до
заяви про зменшення позовних вимог (а.с.
81-82), з якого вбачається, що пеня була
нарахована арифметично правильно та в
межах терміну, встановленого ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України.

Що стосується вимоги позивача відносно
покладення на відповідача витрат на
послуги надані адвокатом в сумі 2 500
грн., то в цій частині позовних вимог
суд дійшов вірного висновку, виходячи з
наступного.

Статтею 44 ГПК України
встановлено, що до складу судових
витрат входить оплата послуг адвоката.
В контексті цієї норми судові витрати
за участь адвоката при розгляді справи
підлягають сплаті лише в тому випадку,
якщо такі витрати здійснені стороною,
якій такі послуги надавались, та їх
сплата підтверджується відповідними
фінансовими документами.

Позивачем до матеріалів справи
залучені докази, які підтверджують
факт надання адвокатом останньому
послуг - копія договору про надання
юридичних послуг № б/н від 01.02.2014 р.,
копія свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю № 2089, копія
товарного чеку № 487 від 01.02.2014р., копія
акту виконаних робіт від 20.08.2014 р., копія
звіту про використання коштів (а.с. 50- 51,
89-91).

Відповідно до пункту 6.3. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України",
витрати позивачів та відповідачів,
третіх осіб, пов'язані з оплатою ними
послуг адвокатів, адвокатських бюро,
колегій, фірм, контор та інших
адвокатських об'єднань з надання
правової допомоги щодо ведення справи
в

господарському суді, розподіляються
між сторонами на загальних підставах,
визначених частиною п'ятою статті 49
ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом за наявності
документального підтвердження витрат,
як-от: угоди про надання послуг щодо
ведення справи у суді та/або належно
оформленої довіреності, виданої
стороною представникові її інтересів у
суді, платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

Отже, обов'язковою умовою для
відшкодування адвокатських витрат є
наявність належних доказів сплати цих
послуг саме адвокату, але додані до
матеріалів справи товарний чек № 497 від
01.02.2014 року про надання юридичних
послуг на загальну суму 2 500 грн. та
звіт про використання коштів, виданих
на відрядження або під звіт, не можуть
вважатись належними доказами витрат,
понесених позивачем на оплату послуг
адвоката, оскільки, не є фінансовими
документами, які б свідчили про
здійснення фінансової операції щодо
перерахування зазначених грошових
коштів позивачем адвокату, тобто не
доводять те, що позивачем оплачено
послуги адвоката.

За вказаних обставин, суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив в
задоволенні вимог позивача про
відшкодування витрат на послуги
адвоката.

Колегія суддів зауважує, що незважаючи
на те, що справу було розглянуто у
відсутності відповідача, він був
повідомлений про час та місце розгляду
справи належним чином, що підтверджено
також змістом клопотання відповідача
від 27.10.2014р. (а.с. 84).

Таким чином, підстави для зміни або
скасування рішення суду, передбачені
статтею 104 ГПК України, відсутні, а в
задоволенні апеляційної скарги
необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.99,101,103,105 ГПК України, апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Інтерпайп
Ніко Тьюб", м.Нікополь,
Дніпропетровська обл., - залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 28.10.2014
року по справі №904/6415/14, - залишити без
змін.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України на
протязі 20 днів.

Повний текст постанови підписано
22.12.2014р.

Головуючий
І.М. Герасименко

Судді
І.Л. Кузнецова

І.А. Сизько