ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 грудня 2014 р. Справа №
903/1128/14

Господарський суд Волинської
області, розглянувши матеріали по
справі

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Діамант Центр", м.
Луцьк

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Оріон Будінвест 2", м.
Луцьк

про стягнення 45 409,18грн.

Суддя С.В. Бондарєв

За участю представників сторін:

від позивача: Шимко О.В., дов. №1 від
11.11.2014р.

від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20
Господарського процесуального кодексу
України представнику позивача
роз'яснено право відводу судді. Відводу
судді заявлено не було. В судовому
засіданні учаснику судового процесу
згідно ст. 29 ГПК України роз'яснено
процесуальні права та обов'язки.

В судовому засіданні 23.12.2014 року
відповідно до ст. 85 ГПК України
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Суть спору: Позивач- Товариство з
обмеженою відповідальністю "Діамант
Центр"-звернувся до господарського
суду з позовом до відповідача-
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Оріон Будінвест
2"-про стягнення 54 206,17грн., в т.ч. 42
464,91грн.-заборгованості по оплаті
орендованого нежитлового приміщення
за період з листопада 2012р. по квітень
2014р. (включно) згідно договору оренди
нежитлового приміщення №32-12ДЦ від
01.09.2012р., 3 315,76грн.-пені за несвоєчасне
виконання зобов'язання по оплаті
орендованого приміщення за період з
09.01.2014р. по 08.07.2014р. згідно п. 7.3. договору
оренди, 357,17грн.-1% річних за період з
09.01.2014р. по 11.11.2014р. згідно п. 7.10. договору
оренди та ст. 625 ЦК України та 8
068,33грн.-суми індексу інфляції за період
з 09.01.2014р. по 11.11.2014р. згідно ст. 625ЦК
України.

В обгрунтування позовних вимог
позивач посилався на неналежне
виконання відповідачем, взятих на себе
зобов'язань по оплаті орендованого
нежитлового приміщення згідно
договору оренди нежитлового
приміщення №32-12ДЦ від 01.09.2012р.

Ухвалою суду від 13.11.2014р. порушено
провадження у справі, розгляд спору
призначено на 02.12.2014р. на 14год. 30хв.

21.11.2014р. через відділ документального
забезпечення та контролю - канцелярію
суду від позивача надійшов супровідний
лист №07 від 20.11.2014р. (вх.№01-29/11137/14), яким
він долучив до матеріалів справи копію
виписки з ЄДР ТзОВ "Діамант Центр" від
19.11.2014р. та статуту ТзОВ "Діамант Центр"
(нова редакція зі змінами та
доповненнями), затвердженого
загальними зборами учасників
протоколом №01-14 від 18.06.2014р.,
зареєстрованого 08.07.2014р. №7006746.

27.11.2014р. через відділ документального
забезпечення та контролю - канцелярію
суду від позивача надійшла до суду
заява про зменшення розміру позовних
вимог №68 від 27.11.2014р. (вх.№01-123/235/14), в
якій він просив суд стягнути з
відповідача 45 409,18грн., в т.ч. 42
464,89грн.-суми основного боргу за період
з 05.11.2012р. по 30.04.2014р. згідно договору
оренди нежитлового приміщення №32-12ДЦ
від 01.09.2012р., 2 501,49грн.-пені за
несвоєчасне виконання зобов'язання по
оплаті орендованого приміщення за
період з 12.11.2013р. по 21.10.2014р. (за кожен
місяць окремо) згідно п. 7.3. договору
оренди та 442,80грн.- 1% річних за період з
22.01.2013р. по 12.11.2014р. згідно п. 7.10. договору
оренди та ст. 625 ЦК України.

В судовому засіданні 02.12.2014р.
представник позивача позовні вимоги (з
врахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог) підтримав та
просив задовольнити останні в повному
обсязі.

Водночас, супровідним листом №б/н від
02.12.2014р. (вх.№01-29/11575/14) долучив до
матеріалів справи виписки з
банківського рахунку №105 від 28.12.2012р.,
№9 від 22.01.2013р., від 04.10.2013р., від 20.11.2013р.
та копію претензії №36 від т18.07.2014р. з
доказами її направлення відповідачу.

В судовому засіданні 02.12.2014р. судом
прийнято заяву позивача про зменшення
розміру позовних вимог згідно ст. 22 ГПК
України, оскільки вона не суперечить
законодавству і не порушує чиї-небудь
права і охоронювані законом інтереси.

Отже, має місце нова ціна позову-45
409,18грн.

Ухвалою суду від 02.12.2014р. розгляд справи
відкладався згідно ст. 77 ГПК України з
метою повного та всебічного з'ясування
всіх обставин по справі, зважаючи на
неявку відповідача в судове засідання,
неподання ним витребуваних судом
доказів по справі та необхідність
витребування додаткових доказів.

Крім того, зобов'язано сторін
представити суду: позивача- чіткий,
обгрунтований розрахунок пені з
врахуванням вимог ч.6 ст. 232 ГК України;
направити уповноваженого представника
до відповідача для звірки
взаєморозрахунків, скласти та
підписати акт звірки, який представити
в судове засідання; відповідача-
пояснення (обгрунтовані доводи та
заперечення) по суті позовних вимог;
докази проплати; статут; провести
звірку взаєморозрахунків з позивачем
та підписати акт звірки.

В судовому засіданні 23.12.2014р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав (з врахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог №68
від 27.11.2014р. (вх.№01-123/235/14)) та просив
задовольнити останні в повному обсязі.

Водночас, звернувся до суду з заявою б/н
від 23.12.2014р. (вх.№ 01-29/12396/14), в якій
вказав, що розрахунок пені проведено у
відповідність до вимог ч.6 ст. 232 ГК
України та п. 11.8. договору оренди
нежитлового приміщення №32-12ДЦ від
01.09.2012р. з урахуванням строку позовної
давності 3 роки.

Відповідач в судове засідання
23.12.2014р. вдруге не з'явився,
витребуваних судом доказів не надав,
про причини неявки суд не повідомив.

Ухвала суду, направлена на адресу
відповідача, зазначену в позовній
заяві та витязі з ЄДР №19731826 від 08.12.2014р.,
а саме: м. Луцьк, провулок Макарова, 5,
повернулась до суду органами поштового
зв'язку з відміткою "за закінченням
терміну зберігання".

Пунктом 3.9.1. постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" передбачено, що
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК. В разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод стосовно
розгляду справи упродовж розумного
строку, враховуючи те, що відповідач
належним чином був повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи, явку
відповідача не було визнано
обов'язковою, господарський суд,
заслухавши пояснення представника
позивача, визнавши зібрані докази
достатніми для розгляду спору за
наявними в справі матеріалами
відповідно до ст. 75 ГПК України, -

встановив:

01 вересня 2012р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Діамант
Центр" (орендодавець), в особі директора
Мирончука Олександра Васильовича, що
діє на підставі Статуту та Товариством
з обмеженою відповідальністю "Оріон
будінвест 2" (орендар), в особі директора
Авер'янова Андрія Вадимовича, що діє на
підставі Статуту, укладено договір
оренди нежитлового приміщення №32-12ДЦ,
згідно з яким орендодавець передав, а
орендар прийняв у строкове платне
користування приміщення площею 96,0кв.м.,
що знаходиться за адресою м. Луцьк, вул.
Єршова, 11 на 5 поверсі АПК. Приміщення
надається орендарю для розміщення
офісу (п. 2.1.).

Згідно пункту 3.1. вказаного договору
орендар вступає у строкове платне
користування приміщенням в термін,
вказаний у договорі, але не раніше дати
підписання сторонами договору та акта
приймання-передачі приміщення.

У відповідності до пункту 3.2. договору
строк дії договору з 01 листопада 2012
року по 31 травня 2013 року включно.

Водночас, відповідно до пункту 3.6.
договору, договір вступає в силу з
моменту його підписання і діє до
закінчення строку оренди або до
письмового повідомлення орендодавцем
орендаря про дострокове припинення
договору в залежності від того, яка з
обставин настане першою, а в частині
зобов'язань орендаря щодо орендної
плати та інших платежів-до повного
виконання зобов'язань.

Даний договір підписано
сторонами, підписи скріплені печатками
товариств. (а.с. 9-10)

На виконання пункту 3.1. договору
сторони по акту прийому-передачі
нежитлового приміщення від 01.11.2012р.
передали приміщення площею 96,00кв.м., що
знаходиться за адресою м. Луцьк, вул.
Єршова, 11 на 5 поверсі АПК. Даний акт
підписаний з обох сторін, підписи
скріплені їх печатками (а.с. 11).

В пунктах 4.1, 4.2 договору оренди
сторонами визначено, що орендна плата
за листопад, грудень 2012 року становить 8
448,00грн. без ПДВ на місяць, орендна плата
за січень 2013 року та надалі становить 4
224,00грн. без ПДВ на місяць. Оплата на
наступні місяці здійснюється із
врахування індексу інфляції з
наростаючим підсумком від першого до
кожного наступного місяця оренди, але
не менше розміру орендної плати за
попередній місяць (при цьому для
нарахування орендної плати за наступні
після першого місяця місяці оренди
використовується офіційний індекс
інфляції, опублікований Держкомстатом
за другий місяць, що передує
розрахунковому місяцю). Орендар
зобов'язався вносити орендну плату до 20
числа місяця, що передує
розрахунковому.

Додатковою угодою від 29.12.2012р. до
договору оренди нежитлового
приміщення №32-12ДЦ від 01.09.2012р. сторони
виклали пункт 4.1. договору в наступній
редакції: орендна плата за січень та
лютий 2013 року становить 2 112,00грн. на
місяць, а подальша плата за місяць
оренди становить 4 224,00грн. без ПДВ.
Оплата на наступні місяці здійснюється
із врахування індексу інфляції з
наростаючим підсумком від першого до
кожного наступного місяця оренди, але
не менше розміру орендної плати за
попередній місяць (при цьому для
нарахування орендної плати за наступні
після першого місяця місяці оренди
використовується офіційний індекс
інфляції, опублікований Держкомстатом
за другий місяць, що передує
розрахунковому місяцю).

Дана угода підписана сторонами,
підписи скріплені їх печатками. (а.с. 12)

Користування відповідачем
орендованим приміщенням стверджується
актами прийому-передачі нежитлового
приміщення від 01.11.2012р. та від 30.04.2014р.,
актами прийому-передачі виконаних
робіт за період з 30.11.2012р. по 30.04.2014р.,
підписаними сторонами та скріпленими
їх печатками, банківськими виписками
за період з 01.12.2010р. по 31.12.2013р., угодою
про розірвання договору від 30.04.2014р.
(а.с. 13).

30.04.2014р. сторони розірвали
договір оренди нежитлового приміщення
№32-12 ДЦ від 01.09.2012р. (а.с. 13).

У п. п. 3, 4 угоди про розірвання
договору від 30.04.2014р. сторони зазначили,
що претензій майнового чи немайнового
характеру з приводу виконання та
розірвання договору від 01.09.2012р. №32-12 ДЦ
один до одного не мають, окрім порядку
та стану розрахунків по сплаті
орендної плати та інших платежів. З
моменту підписання акту
приймання-передачі приміщення від
орендаря до орендодавця сторони не
вважають себе пов'язаними будь-якими
правами та обов'язками по договору
оренди від 01.09.2012р., за винятком
проведення розрахунків по сплаті
орендної плати та інших платежів, що
мають бути проведені протягом трьох
календарних днів з моменту повернення
орендованого приміщення (а.с. 13).

30.04.2014р. сторони підписали акт
прийому-передачі, згідно якого орендар
передав, а орендодавець прийняв
відповідно до договору від 01.09.2012р. №32-12
ДЦ приміщення площею 96,00кв.м., що
знаходиться за адресою м. Луцьк, вул.
Єршова, 11 на 5 поверсі АПК (а.с. 14).

Відповідач оплату за користування
об'єктом оренди в порядку, визначеному
договором оренди від 01.09.2012р. та угодою
про розірвання договору від 30.04.2014р.,
здійснив частково в сумі 38 024,44грн., що
стверджується банківськими виписками
за період з 01.12.2010р. по 31.12.2013р., що
призвело до звернення кредитора з
позовом до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 202
Цивільного кодексу України правочин
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних
прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу
України визначено, що правочин
може вчинятися усно або в
письмовій формі. Сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
з господарського договору та
інших угод, передбачених законом,
а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать.

Відповідно до ст. 175
Господарського кодексу України,
майново-господарськими
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин
при здійсненні господарської
діяльності, в силу яких зобов'язана
сторона повинна вчинити певну
господарську дію на користь другої
сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які
виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Так, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного
кодексу України передбачає, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Між сторонами було укладено
договір, що за своєю правовою природою
є договором оренди.

Згідно ст.ст.283, 286 ГК України та ст.ст.759,
762 ЦК України, за договором оренди одна
сторона (орендодавець) передає другій
стороні (орендареві) за плату на певний
строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.
Орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності. Строки
внесення орендної плати визначаються в
договорі.

Відносини між сторонами носили
договірний характер, укладений між
останніми договір оренди нежитлового
приміщення №32-12ДЦ від 01.09.2012р.
предметом судових розглядів не
виступав, недійсним судом не
визнавався (доказів в підтвердження
протилежного суду не надано).

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.
Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 202
Господарського кодексу України, ст. 599
Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач позов не оспорив, доказів
оплати не представив.

Заборгованість по орендній платі в
сумі 42 464,89грн. за період з 05.11.2012р. по
30.04.2014р. стверджується договором оренди
нежитлового приміщення №32-12ДЦ від
01.09.2012р., актом приймання-передачі
нежитлового приміщення в оренду від
01.11.2012р., актами прийому-передачі
виконаних робіт за період з 30.11.2012р. по
30.04.2014р., банківськими виписками за
період за період з 01.12.2010р. по 31.12.2013р.,
угодою про розірвання договору від
30.04.2014р., актом прийому-передачі
приміщення від 30.04.2014р., відповідачем не
оспорена та підлягає до стягнення з
ТзОВ "Оріон будінвест 2" в силу ст.ст. 759,
762 ЦК України, ст.ст.193, 283, 286 ГК України,
згідно яких учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Договором №32-12 ДЦ від 01.09.2012р. (п.7.3)
передбачено, що за несвоєчасне або
неповне внесення орендарем платежів
останній сплачує пеню в розмірі 0,5 %, але
не більше подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період заборгованості,
від простроченої суми заборгованості
за кожен день існування
заборгованості.

Пунктом 11.8. договору сторони
передбачили, що строк позовної
давності за вимогами щодо стягнення
неустойки (штрафу, пені), відсотків за
неправомірне користування чужими
коштами становить три роки.

Відповідачу за прострочення орендних
платежів було нараховано пеню у
розмірі 2 501,49грн. за період з 12.11.2013р. по
21.10.2014р. (з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог).

Згідно ст.ст.230-232 ГК України штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання. У разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

У відповідності до ст.ст. 1, 3 ЗУ "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Розрахунок нарахування пені
перевірено судом за допомогою
комплексної системи
інформаційно-правового забезпечення
"ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ" 9.1.3.

Зважаючи на викладене, пеня у розмірі 2
501,49грн. за період з 12.11.2013р. по 21.10.2014р.
нарахована з урахуванням вимог
ст.ст.230-232 ГК України, ст.ст. 1, 3 ЗУ "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", п.п. 7.3.,
11.8. договору, є підставною і підлягає до
стягнення.

В силу ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У п. 7.10 договору сторони передбачили
відповідальність орендаря за
прострочення виконання грошових
зобов'язань у відповідності до ч. 2 ст. 625
ЦК України у розмірі 1% в день із
простроченої суми за неправомірне
користування чужими коштами.

Позивачем нараховано до стягнення 442,80
грн. 1% річних за період з 22.01.2013р. по
12.11.2014р., які підлягають до стягнення в
силу ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно ст. 33 ГПК кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

В силу ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, вимоги
позивача слід визнати
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Оскільки спір до суду доведений з
вини відповідача, витрати по сплаті
судового збору в сумі 1 827,00грн., слід
віднести на нього відповідно до ст.49
ГПК України.

Беручи до уваги викладене,
керуючись ст.ст. 525, 526, 625, 759, 762 ЦК
України, ст.ст.193, 202, 283, 286, 230-232 ГК
України, ст.ст. 1, 3 ЗУ "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Оріон Будінвест 2",
м.Луцьк, провулок Макарова, 5,

на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Діамант Центр", м.
Луцьк, вул.Єршова, 11,

45 409,18грн., в т.ч. 42 464,89грн.-основного
боргу, 2 501,49грн.-пені, 442,80грн.-1% річних та
1 827,00грн.-витрат по сплаті судового
збору.

Повний текст рішення складено

24.12.2014

Суддя
С. В. Бондарєв