КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р. Справа№ 5011-51/17502-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Новікова М.М.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

за участю представників:

від прокуратури: Левицька Н.В. -
посвідч. №002805 від 05.09.2012

від позивача-1: Безносик А.О. - дов.
№225-КР-1127 від 01.10.1014

від позивача-2: Мартин Д.І. - дов.
№00095/0/14-14 від 19.08.2014

від відповідача-1: Галай Г.С. - дов. №66
від 02.01.2014

від відповідача-2 Гуцал М.М. - дов. №10
від 31.12.2013

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства „Холдингова

компанія „Київміськбуд"

на рішення господарського суду
міста Києва

від 03.09.2014 (суддя Підченко
Ю.О.)

у справі №5011-51/17502-2012

за позовом Заступника Прокурора
міста Києва в інтересах держави в особі

1) Київської міської ради

2) Публічного акціонерного
товариства „Холдингова компанія

„Київміськбуд"

до 1) Відкритого акціонерного
товариства „Гідромеханізація"

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю „Консультаційне

бюро НТТ"

про розірвання договору,
визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду міста
Києва були передані позовні вимоги
заступника Прокурора міста Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради (надалі - позивач-1) та
Публічного акціонерного товариства
„Холдингова компанія „Київміськбуд"
(надалі - позивач-2, ПАТ „ХК
„Київміськбуд") до Відкритого
акціонерного товариства
„Гідромеханізація" (надалі -
відповідач-1, ВАТ „Гідромеханізація")
та Товариства з обмеженою
відповідальністю „Консультаційне
бюро НТТ" (надалі - відповідач-2, ТОВ
„Консультаційне бюро НТТ") про
розірвання контракту купівлі-продажу
незавершеного будівництва гідронамиву
5-8 мікрорайону ж/масиву
„Осокорки-Північні" №259 від 06.10.2007,
укладеного між Акціонерним
товариством Холдинговою компанією
„Київміськбуд" та Відкритим
акціонерним товариством
„Гідромеханізація" та додаткової
угоди до нього від 01.10.2008; визнання
недійсним договору купівлі-продажу
незавершеного будівництва гідронамиву
5-8 мікрорайону ж/масиву
„Осокорки-Північні" №736/1 від 26.09.2008,
укладеного між Відкритим акціонерним
товариством „Гідромеханізація" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Консультаційне
бюро НТТ"; визнання права власності ПАТ
„ХК „Київміськбуд" на пісок, намитий
на території 5-8 мікрорайону ж/масиву
„Осокорки-Північні" та 50% піску, що
намитий на території автодороги в
кількості 921401 м. куб. та зобов'язання
Відкритого акціонерного товариства
„Гідромеханізація" повернути
Публічному акціонерному товариству
„Холдингова компанія „Київміськбуд"
921401 м.куб. піску згідно з Контрактом
купівлі-продажу незавершеного
будівництва гідронамиву 5-8 мікрорайону
ж/масиву „Осокорки-Північні" №259 на
загальну суму 23035025, 00 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 08.04.2013 у задоволенні позовних вимог
Заступника прокурора міста Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради та Публічного
акціонерного товариства „Холдингова
компанія „Київміськбуд" відмовлено
повністю.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 16.04.2014 рішення
господарського суду м. Києва від 08.04.2013
залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 23.07.2014 рішення
господарського суду м. Києва від 08.04.2013
та постанову Київського апеляційного
господарського суду від 16.04.2014
скасовано, а справу №5011-51/17502-2012
передано на новий розгляд до
господарського суду м. Києва.

За результатами нового розгляду
рішенням господарського суду міста
Києва від 03.09.2014 у справі №5011-51/17502-2012 у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивач-2 звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 03.09.2014 у справі
№5011-51/17502-2012 та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що рішення суду першої
інстанції прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при неповному з'ясуванні обставин, що
мають значення для справи. Зокрема,
апелянт зазначає, що АТ „ХК
„Київміськбуд" у встановленому
законом порядку набуло право власності
на пісок в кількості 941401 м.куб., який був
предметом купівлі-продажу за
контрактом №259 від 06.10.2007, що
підтверджується укладеними між ВАТ
„Гідромеханізація" та АТ „ХК
„Київміськбуд" контрактами №310/154 від
19.05.2003, №417 від 07.12.2004 та №514 від 10.10.2005
року. Однак вказаний пісок вибув із
законного володіння АТ „ХК
„Київміськбуд" згідно із актом №1 від
06.09.2007 та контракту №259 від 03.10.2007, за
яким ВАТ „Гідромеханізація" прийняло
пісок на відповідальне зберігання. При
цьому, останнє своїх зобов'язань за
вказаним контрактом не виконало, права
власності на спірний пісок не набуло,
та на вимогу продавця пісок не
повернуло. Крім того, апелянт вважає
помилковими висновки суду першої
інстанції про те, що контракт №259 від
06.10.2007 на момент розгляду справи
припинив свою дію, оскільки термін дії
вказаного контракту на думку скаржника
встановлений з моменту його підписання
та до повного виконання сторонами
своїх зобов'язань. Апелянт також
вважає, що місцевий господарський суд,
не встановивши фактичних даних
наявності чи відсутності факту
укладення між ТОВ „Фірма Девелопер" та
ВАТ „Гідромеханізація" контракту №502
від 05.02.2005, а також не з'ясувавши
обставин, які підтверджували б
правомірність використання ТОВ „Фірма
Девелопер" земельної ділянки, що є
предметом контракту №502 від 02.02.2005,
дійшов необґрунтованого висновку про
набуття ВАТ „Гідромеханізація" права
власності на пісок як результат
будівельних робіт за контрактом №502
від 05.02.2005 року.

Представники прокуратури та позивачів
у судовому засіданні 09.12.2014 підтримали
доводи апеляційної скарги та просили
її задовольнити.

Відповідач-1 та відповідач-2 проти
задоволення апеляційної скарги
заперечують, вважають рішення суду
законним та обґрунтованим і просять
залишити його без змін.

Перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
19.05.2003 та 07.12.2004 між АТ „ХК
„Київміськбуд" (після зміни
організаційно-провової форми - ПАТ „ХК
„Київміськбуд"), як замовником, та ДП
„Гідромеханізація" (після зміни
організаційно-провової форми - ВАТ
„Гідромеханізація"), як головним
підрядчиком, укладено Контракт на
намив території ж/масиву
„Осокорки-Північні" 5 м/н. №310/154 та
Контракт на намив території 5-8 мкр.
ж/масиву „Осокорки-Північні" з
розподільчого каналу №417 відповідно.

Згідно положень п. 1.1 вищевказаних
контрактів головний підрядчик
зобов'язується виконати за замовленням
замовника, передбачену п.п. 1.2, а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Пунктами 1.2 контрактів визначено, що
головний підрядчик виконує роботи з
намиву території ж/масиву
„Осокорки-Північні" 5 м/н у
відповідності з затвердженою
проектно-которисною документацією та
5-8 мкр. ж/масиву „Осокорки-Північні" з
розподільчого каналу у відповідності з
затвердженою проектно-которисною
документацією.

Місцевим господарським судом
встановлено, що 23.12.2004 Київська міська
рада прийняла рішення №906/2316 „Про
передачу Товариству з обмеженою
відповідальністю „Фірма „Девелопер"
земельної ділянки для будівництва,
експлуатації та обслуговування
комплексу - багатоповерхових житлових
будинків з об'єктами
культурно-побутового призначення на
території мікрорайонів №2, 3, 4, 5, 8
житлового масиву Осокорки-Північні у
Дарницькому районі м. Києва".

Пунктом 2 вказаного рішення було
вирішено передати Товариству з
обмеженою відповідальністю Фірма
„Девелопер", за умови виконання пункту
3 цього рішення, в довгострокову оренду
на 15 років земельну ділянку, загальною
площею 29,43 га для будівництва
експлуатації та обслуговування
комплексу багатоповерхових житлових
будинків з об'єктами
культурно-побутового призначення на
території мікрорайонів №2, 3, 4, 5, 8
житлового масиву Осокорки-Північні у
Дарницькому районі м. Києва за рахунок
земель міської забудови.

Підпунктом 3.6 пункту 3 вказаного
рішення TOB „Фірма „Девелопер" було
зобов'язано здійснити інженерну
підготовку та гідронамив території за
власні кошти.

Як встановлено місцевим господарським
судом, на виконання підпункту 3.6 пункту
3 вказаного рішення TOB „Фірма
„Девелопер" 05.02.2005 уклало з ВАТ
„Гідромеханізація" контракт №502 на
намив території 5,8 мкр. ж/масиву
„Осокорки-Північні", предметом якого
було виконання ВАТ „Гідромеханізація"
робіт з намиву території 5,8 мкр.
території ж/масиву „Осокорки-
Північні".

Як встановлено судом першої інстанції,
результатом проведених підрядних
робіт стало незавершене будівництво,
яке включило в себе пісок, намитий на
території 5,8 мкр. території ж/м
„Осокорки-Північні" в кількості 960000
м.куб.

Після закінчення виконання підрядних
робіт за вказаним вище контрактом, ВАТ
„Гідромеханізація" листом №02-28 від
29.07.2005 надало для підписання TOB „Фірма
„Девелопер" довідку про вартість
виконаних підрядних робіт та акт №1
приймання виконаних підрядних робіт за
формою КБ-2в.

У свою чергу листом №1/08 від 01.08.2005 TOB
„Фірма „Девелопер" повернуло довідку
про вартість виконаних підрядних робіт
та акт №1 приймання виконаних
підрядних робіт за формою КБ-2в без
підпису посилаючись на те, що 19.07.2005
рішенням Київської міської ради №873/3448
територія 5,8 мкр. ж/м
„Осокорки-Північні" була передана в
строкове платне користування TOB
„Консультаційне бюро НТТ".

З матеріалів справи вбачається, що
10.10.2005 між АТ „ХК „Київміськбуд", як
замовником, та ВАТ „Гідромеханізація",
як головним підрядчиком, було укладено
контракт №514 на намив піску територіях
6, 5-8 мкр. ж/масиву „Осокорки-Північні" з
розподільчого каналу для інженерної
підготовки ж/масивів Осокорки, Позняки.

Відповідно до п. 1.1 вказаного контракту
головний підрядчик зобов'язується
виконати за замовленням замовника
роботу, передбачену п. 1.2 , а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Пунктом 1.2 Контракту визначено, що
головний підрядчик виконує роботи з
намиву піску територіях 6, 5-8 мкр.
ж/масиву „Осокорки-Північні" з
розподільчого каналу для інженерної
підготовки ж/масивів Осокорки, Позняки
у відповідності з затвердженою
проектно-которисною документацією.

06.10.2007 між АТ „ХК „Київміськбуд", як
продавцем, та ВАТ „Гідромеханізація",
як покупцем, укладено контракт
купівлі-продажу незавершеного
будівництва гідронамиву 5-8 мікрорайону
ж/масиву „Осокорки-Північні" №259,
відповідно до положень п. 1.1 якого
продавець продає, а покупець купляє
незавершене будівництво за
контрактами №310 від 19.05.2003 на намив
території житлового масиву
„Осокорки-Північні", 5 мікрорайон, №417
від 07.12.2004 на намив території 5-8
мікрорайону житлового масиву
„Осокорки-Північні" з розподільчого
каналу, №514 від 10.10.2005 на намив піску на
територіях 6, 5-8 мікрорайону житлового
масиву „Осокорки-Північні" з
розподільчого каналу для інженерної
підготовки житлових масивів Осокорки,
Позняки, яке включає до себе витрати на
суму 23535025,00 грн.

Відповідно до п. 1.2 контракту №259
незавершене будівництво включає в себе
пісок, що намитий на території 5-8
мікрорайону та 50% піску, що намитий на
території автодороги в кількості 941401
м.куб.

Положеннями п.п. 2.1, 2.2, 2.3 вказаного
контракту передбачено, що продавець
передає, а покупець приймає на
відповідальне зберігання по акту
приймання-передачі пісок для
інженерної підготовки території в
кількості 941401 м.куб. протягом 3
календарних днів після підписання
контракту. До акту приймання-передачі
продавець додає виконавчі зйомки
чорнових і існуючих відміток за
нанесенням меж, в яких міститься 941401
м.куб. піску, виносить ці межі в натуру
та передає їх покупцю, що
відображається в акті
приймання-передачі. Перехід піску у
власність визначається додатком до
контракту, що є його невід'ємною
частиною.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 контракту №259
вартість 1 м.куб. піску становить 25,00
грн., а загальна сума контракту
становить 23 35 025,00 грн.

Відповідно до п 4.1 зазначеного
контракту покупець здійснює 100%
передоплату 200 000 м.куб. піску на суму 5 000
000,00 грн.

Пунктом 5 контракту №259 сторони
погодили, що початком дії контракту, є
дата здійснення передоплати 200 000 м.куб.
піску, закінченням - дата завершення
виконання зобов'язань за контрактом по
додатку №3.

06.09.2007 між АТ „ХК „Київміськбуд" та ВАТ
„Гідромеханізація" було підписано акт
№1, за яким продавець передав, а
покупець прийняв на відповідальне
зберігання пісок для інженерної
території в кількості 941 401 м.куб. згідно
виконавчих зйомок.

Вказаний акт приймання-передачі не
може бути розцінений судом як акт, що
складений за умовами контракту №259 від
06.10.2007, оскільки містить посилання на
контракт від 03.09.2007 та був підписаний
сторонами до укладення контракту №259
від 06.10.2007 року. У свою чергу матеріали
справи не містять доказів передачі
продавцем покупцеві піску у строки
визначені п. 2.1 контракту №259 від 06.10.2007
року.

Разом з тим, у подальшому 01.10.2008 між ПАТ
„ХК „Київміськбуд" та ВАТ
„Гідромеханізація" було укладено
додаткову угоду №1, пунктом 1 якої
сторони погодили п. 4.1 контракту №259 від
06.10.2007 викласти в наступній редакції:
„4.1. Покупець здійснює в жовтні 2008 року
100% передоплату 20000 м.куб. піску на суму
500 000,00 грн.

Крім того додатковою угодою №1 сторони
затвердили календарний графік
платежів по контракту та переходу
піску у власність ВАТ
„Гідромеханізація" (додаток 1 до
додаткової угоди, який є редакцією
додатку №3 до контракту).

Із календарного графіку платежів по
контракту та переходу піску у
власність ВАТ „Гідромеханізація",
вбачається, що термін дії контракту
визначається з моменту сплати 500000, 00
грн. та триває 195 календарних днів з
дати початку дії контракту.

Місцевим господарським судом
встановлено, що 09.10.2008 ВАТ
„Гідромеханізація" перерахувало на
рахунок АТ „ХК „Київміськбуд" 500000,00
грн. згідно контракту №259 від 06.10.2007, що
підтверджується платіжним дорученням
№851 від 09.10.2008 року.

26.09.2008 між ВАТ „Гідромеханізація", як
продавцем, та ТОВ „Консультаційне бюро
НТТ", як покупцем, укладено договір
купівлі-продажу незавершеного
будівництва гідронамиву 5-8 мікрорайону
житлового масиву „Осокорки-Північні"
№736/1.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору
продавець зобов'язався передати, а
покупець - прийняти та оплатити
незавершене будівництво гідронамиву
та інженерної підготовки 5-8
мікрорайону житлового масиву
„Осокорки-Північні", що включає в себе
намив та інженерну підготовку на
території 5-8 мікрорайону та 50% намиву та
інженерної підготовки на території
автодороги в загальному об'ємі піску
941401 м.куб.

Відповідно до п. 2.1 договору продавець
передає, а покупець приймає на
зберігання по акту приймання-передачі
пісок в кількості 941401 м.куб. впродовж
трьох календарних днів після
підписання договору.

Пунктом 2.3 договору та додатком №1 до
договору передбачено, що покупець
набуває право власності на незавершене
будівництво після здійснення
відповідного платежу, але в будь-якому
разі впродовж п'яти робочих днів після
виконання покупцем грошового
зобов'язання за цим договором перед
продавцем за відповідний календарний
місяць у сумі, вказаній в додатку №1 до
договору. Продавець зобов'язаний
передати покупцю по належним чином
оформленому акту приймання-передачі
відповідну частину незавершеного
будівництва у власність покупця.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 договору вартість
намиву та інженерної підготовки на
території незавершеного будівництва
становить 40,00 грн. за 1 м.куб., загальна
сума договору складає 37656040,00 грн.

Пунктом 5.1 договору сторони погодили,
що строк дії цього договору
розпочинається з моменту здійснення
покупцем першого платежу та
закінчується в дату завершення
виконання сторонами зобов'язань за
договором.

З матеріалів справи вбачається, що
11.05.2012 ПАТ „ХК „Київміськбуд"
звернулось до ВАТ „Гідромеханізація" з
претензією №3261/0/2-12 від 10.05.2012 про
перерахування вартості піску,
переданого ПАТ „ХК „Київміськбуд" на
відповідальне зберігання ВАТ
„Гідромеханізація" за контрактом №259
від 06.10.2007 у сумі 23035025,00 грн. або
повернення піску у кількості 921401 м.куб.
за актом приймання-передачі.

Листом №7131/0/2-12 від 10.09.2012 ПАТ „ХК
„Київміськбуд" звернулось до ВАТ
„Гідромеханізація" з вимогою про
призначення дати та часу вивезення
піску у кількості 941401 м.куб., що
перебуває на території 5 мікрорайону
житлового масиву „Осокорки-Північні"
згідно контракту №259 від 06.10.2007 року.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор вказував на те, що ВАТ
„Гідромеханізація" істотно порушено
умови контракту №259 від 06.10.2007 щодо
строків оплати вартості піску, що, на
думку прокурора, є підставою для його
розірвання відповідно до ст. 651
Цивільного кодексу України та
повернення піску у кількості 921401 м.куб.
Крім того, прокурор стверджував, що
договір №736/1 від 26.09.2008 купівлі-продажу
незавершеного будівництва гідронамиву
5-8 мікрорайону житлового масиву
„Осокорки-Північні" укладено з
порушенням норм чинного законодавства
України, оскільки ВАТ
„Гідромеханізація" не було власником
переданого за договором майна, а тому
вищевказаний договір має бути визнаний
недійсним відповідно до ст. 215
Цивільного кодексу України.

Також прокурор відзначає, що укладення
Договору купівлі-продажу №736/1 від
26.09.2008 свідчить про невизнання ВАТ
„Гідромеханізація" права власності
ПАТ „ХК „Київміськбуд" на 921401 м.куб.
піску та просить у судовому порядку
визнати право власності на 921401 м.куб.
піску за ПАТ „ХК „Київміськбуд".

Відповідно до абз. 2 п. 1 ст. 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст. 655
Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що
підставою для розірвання контракту
купівлі-продажу незавершеного
будівництва гідронамиву 5-8 м-ну
ж/масиву „Осокорки-Північні" №259 від
06.10.2007, прокурор визначає порушення
його істотних умов, а саме невиконання
ВАТ „Гідромеханізація" умов контракту
купівлі-продажу щодо строків оплати
вартості піску.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Статтею 631 Цивільного кодексу України
визначено, що строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ст. 251 Цивільного кодексу
України терміном є певний момент у
часі, з настанням якого пов'язана дія чи
подія, яка має юридичне значення.

Положеннями контракту №259 від 06.10.2007
визначено, що датою його закінчення є
дата завершення виконання зобов'язань
по додатку №3, редакція якого
затверджена додатковою угодою №1 від
01.10.2008 до контракту у вигляді
календарного графіку платежів, згідно
якого дата завершення виконання
зобов'язань визначається шляхом
відрахування 195 календарних днів з дати
початку дії контракту, тобто з дати
здійснення передоплати 200000 м.куб.
піску.

Враховуючи те, що ВАТ
„Гідромеханізація" передоплату за 200000
м.куб. піску здійснило 09.10.2008 що
підтверджується платіжним дорученням
№851 від 09.10.2008, то місцевий
господарський суд дійшов правильного
висновку про те, що вищевказаний
контракт, діяв до 22.04.2009 (195 днів з 10.10.2008
р.), тобто термін дії контракту №259 від
06.10.2007 закінчився.

Вказане спростовує доводи апеляційної
скарги про те, що термін дії контракту
№259 від 06.10.2007 встановлений з моменту
його підписання та до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного
кодексу України, передбачено, що
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Місцевий господарський суд правильно
зазначив, що нормами чинного
законодавства України передбачено
можливість розірвання лише чинного
правочину.

За таких обставин, заважаючи на те, що
станом на день прийняття судом рішення
першої інстанції у даній справі
контракт №259 від 06.10.2007 припинив свою
дію у зв'язку із закінченням строку, на
який його було укладено, місцевий
господарський суд дійшов правильного
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог про розірвання
контракту №259 від 06.10.2007 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу незавершеного
будівництва гідронамиву 5-8 мікрорайону
ж/масиву „Осокорки-Північні" №736/1 від
26.09.2008 , укладеного між ВАТ
„Гідромеханізація" та ТОВ
„Консультаційне бюро НТТ", прокурор
вказував на те, що на момент укладення
договору №736/1 від 26.09.2008 ВАТ
„Гідромеханізація" не було власником
вказаного об'єкту, оскільки не
розрахувалось за незавершене
будівництво гідронамиву 5-8 мікрорайону
ж/масиву „Осокорки-Північні".

Статтею 203 Цивільного кодексу України
встановлено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним. Правочин,
що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 656 Цивільного
кодексу України, предметом договору
купівлі-продажу може бути товар, який є
у продавця на момент укладення
договору або буде створений (придбаний,
набутий) продавцем у майбутньому.
Предметом договору купівлі-продажу
можуть бути майнові права. До договору
купівлі-продажу майнових прав
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не випливає
із змісту або характеру цих прав.
Предметом договору купівлі-продажу
може бути право вимоги, якщо вимога не
має особистого характеру. До договору
купівлі-продажу права вимоги
застосовуються положення про
відступлення права вимоги, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 319 Цивільного
кодексу України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону. При
здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства.

Як було встановлено місцевим
господарським судом 05.02.2005 між ТОВ
„Фірма Девелопер" (замовник) та ВАТ
„Гідромеханізація" (головний
підрядник) було укладено контракт на
намив території 5,8 мкр. ж/масиву
„Осокорки-Північні" №502, результатом
проведених підрядних робіт за яким
стало незавершене будівництво, яке
включило в себе пісок, намитий на
території 5,8 мкр. території ж/м
„Осокорки-Північні" в кількості 960000
м.куб.

Після закінчення виконання підрядних
робіт за контрактом №502 від 05.02.2005, ВАТ
„Гідромеханізація" листом
запропонувало TOB „Фірма „Девелопер"
прийняти виконані роботи та оплатити
їх вартість. Вказаний лист було
залишено TOB „Фірма „Девелопер" без
задоволення, з посиланням на те, що
19.07.2005 р. територія 5,8 мкр. ж/м
„Осокорки-Північні" була передана в
оренду TOB „Консультаційне бюро НТТ".

Так, рішенням Київської міської ради
№873/3448 від 19.07.2005, земельну ділянку, на
якій ВАТ „Гідромеханізація" здійснило
для TOB „Фірма „Девелопер" гідронамив
території, було передано у строкове
платне користування TOB
„Консультаційне бюро НТТ".

Згідно зі ст. 876 Цивільного кодексу
України у редакції, чинній на момент
виникнення вказаних правовідносин,
власником об'єкта будівництва або
результату інших будівельних робіт до
їх здачі замовникові є підрядник.

За таких обставин колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що право власності
ВАТ „Гідромеханізація" на гідронамив
території 5,8 мкр. території ж/м
„Осокорки-Північні", що включив в себе
960000 м.куб. піску, підтверджується
контрактом №502 на намив території 5,8
мкр. ж/масиву „Осокорки- Північні", який
було укладено 05.02.2005 між ВАТ
„Гідромеханізація" та TOB „Фірма
„Девелопер". Таким чином, укладаючи з TOB
„Консультаційне бюро НТТ" спірний
договір №736/1 від 26.09.2008 , ВАТ
„Гідромеханізація" діяло як власник
об'єкта незавершеного будівництва
гідронамиву 5-8 мікрорайону житлового
масиву „Осокорки-Північні".

У свою чергу предметом контракту
купівлі-продажу незавершеного
будівництва гідронамиву 5-8
мкрн.ж/масиву „Осокорки-Північні" №259,
який був укладений між ВАТ
„Гідромеханізація" та AT ХК
„Київміськбуд" згідно п. 1.2 є пісок, що
намитий на території 5-8 мікрорайону та
50% піску, що намитий на території
автодороги в кількості 941 401 м.куб. Крім
того, згідно п. 1.2 Контракту №259
територія, на якій був намитий пісок,
значиться як територія 5-8 мкрн. та 50%
піску, що намитий на території
автодороги - не містить назви
мікрорайону, тоді як у контракті №502 на
намив території 5,8 мкр. ж/масиву
„Осокорки-Північні" чітко зазначено,
що ВАТ „Гідромеханізація" виконує
роботи з намиву земельної ділянки №2 на
території 5,8 ж/масиву
„Осокорки-Північні", одержаної в
користування TOB „Фірма „Девелопер" на
підставі рішення Київської міської
ради від 23.12.2004 р. №906/2316.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що об'єкти (пісок), які відчужувались за
контрактом №259 від 06.10.2007 та за
договором №736/1 від 26.09.2008, незважаючи на
схожу назву предмету договору є
різними та стосуються різних земельних
ділянок, а відтак позивачем не
доведено, що ВАТ „Гідромеханізація"
здійснило продаж піску за договором
№736/1 від 26.09.2008 не будучи власником
предмету продажу, а тому підстави для
визнання договору №736/1 від 26.09.2008
недійсними згідно ст.ст. 203, 215
Цивільного кодексу України відсутні.

З огляду на вищевикладене колегією
суддів відхиляються доводи
апеляційної скарги про те, що місцевий
господарський суд, не встановивши
фактичних даних наявності чи
відсутності факту укладення між ТОВ
„Фірма Девелопер" та ВАТ
„Гідромеханізація" контракту №502 від
02.02.2005, а також не з'ясувавши обставин,
які підтверджували б правомірність
використання ТОВ „Фірма Девелопер"
земельної ділянки, що є предметом
контракту №502 від 05.02.2005, дійшов
необґрунтованого висновку про набуття
ВАТ „Гідромеханізація" права
власності на пісок як результат
будівельних робіт за контрактом №502
від 05.02.2005 року.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що у матеріалах справи наявна
належним чином засвідчена нотаріально
копія контракту №502 від 05.02.2005 року.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Матеріали справи не містять доказів
оспорювання правомірності укладення
між ТОВ „Фірма Девелопер" та ВАТ
„Гідромеханізація" контракту №502 від
02.02.2005, чи визнання його недійсним.

Стосовно позовних вимог про визнання
права власності ПАТ „ХК
„Київміськбуд" на пісок та
зобов'язання Відкритого акціонерного
товариства „Гідромеханізація"
повернути Публічному акціонерному
товариству „Холдингова компанія
„Київміськбуд" 921401 м. куб. піску згідно
з Контрактом купівлі-продажу
незавершеного будівництва гідронамиву
5-8 мікрорайону ж/масиву
„Осокорки-Північні" №259 на загальну
суму 23035025, 00 грн., колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно положень ч. 1 ст. 316 Цивільного
кодексу України правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу
України встановлено, що кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Положеннями ст. 392 Цивільного кодексу
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

За таких обставин, чинним
законодавством передбачено визнання
права власності як спосіб судового
захисту прав власників, які вже набули
права власності та, відповідно,
підставою звернення до суду є
порушення або оспорювання прав і
охоронюваних законом інтересів.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про визнання права власності на
спірний пісок, суд першої інстанції
дійшов висновку, що ані прокурором, ані
позивачами не доведено суду належними
та допустимими доказами набуття або
наявності права власності ПАТ „ХК
„Київміськбуд" на пісок, що намитий на
території 5-8 мікрорайону та на 50% піску,
що намитий на території автодороги, в
кількості 921 401 м.куб.

Крім того, матеріали справи не містять
доказів правомірності здійснення
акціонерним товариством
„Гідромеханізація" намиву піску на
замовлення акціонерного товариства
„Холдингова компанія „Київміськбуд"
на підставі контрактів № 310/154 від 19.05.2003
року, №417 від 07.12.2004 року, №514 від 10.10.2005
року та додаткової угоди від 24.04.2007
року, виконане за якими покладено в
основу розрахунків по контракту №259
від 06.10.2007 року.

Крім того, колегія суддів зазначає, що з
огляду на недоведеність прокурором та
позивачами того, що за договором №736/1
від 26.09.2008 відповідачем-1 був відчужений
той самий пісок, що є предметом
відчуження за контрактом №259 від 06.10.2007,
та встановлення судом того факту, що
об'єкти (пісок), які відчужувались за
контрактом №259 від 06.10.2007 та за
договором №736/1 від 26.09.2008 є різними та
стосуються різних земельних ділянок, у
суду відсутні підстави вважати, що
відповідачами вчинено дії, якими
порушено або оспорено право власності
позивача-2 на пісок, щодо якого укладено
контракт №259 від 06.10.2007 року.

При цьому, з огляду на встановлену
судом відсутність підстав для
розірвання контракту №259 від 06.10.2007, а
також відсутність у матеріалах справи
належних доказів передачі
відповідачеві-1 піску саме у порядку
визначеному п. 2.1 контракту №259 від
06.10.2007 та на його виконання, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правомірно відмовив у задоволенні
позовних вимог про зобов'язання ВАТ
„Гідромеханізація" повернути ПАТ „ХК
„Київміськбуд" 921 401 м.куб. піску згідно
з контрактом купівлі-продажу
незавершеного будівництва гідронамиву
5-8 мікрорайону ж/масиву
„Осокорки-Північні" №259 на загальну
суму 23035025,00 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позову в повному обсязі.

Стосовно відновлення строку на
звернення із позовом, заявленого
прокурором, а також стосовно заяви
відповідача-1 про застосування строків
позовної давності, першої інстанції
суд правильно зазначив, що за змістом
частини першої статті 261 Цивільного
кодексу України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи. Отже, перш ніж
застосовувати позовну давність,
господарський суд повинен з'ясувати та
зазначити в судовому рішенні, чи
порушене право або охоронюваний
законом інтерес позивача, за захистом
якого той звернувся до суду. У разі коли
такі право чи інтерес не порушені, суд
відмовляє в позові з підстав його
необґрунтованості. І лише якщо буде
встановлено, що право або охоронюваний
законом інтерес особи дійсно порушені,
але позовна давність спливла і про це
зроблено заяву іншою стороною у справі,
суд відмовляє в позові у зв'язку зі
спливом позовної давності - за
відсутності наведених позивачем
поважних причин її пропущення. Крім
того, позовна давність не є інститутом
процесуального права та не може бути
відновлена (поновлена) в разі її спливу.

Вказана правова позиція викладена у
пункті 2.2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України „Про
деякі питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів" №10 від 29.05.2013
року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга Публічного акціонерного
товариства „Холдингова компанія
„Київміськбуд" задоволенню не
підлягає, а рішення господарського
суду міста Києва від 03.09.2014 у справі
№5011-51/17502-2012 має бути залишене без змін.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства „Холдингова
компанія „Київміськбуд" залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду міста Києва від 03.09.2014 у справі
№5011-51/17502-2012 залишити без змін.

Матеріали справи №5011-51/17502-2012 повернути
до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду у
встановленому законом порядку.

Головуючий суддя
М.М. Новіков

Судді
Л.П. Зубець

А.І. Мартюк