ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15 грудня 2014 р.
Справа № 918/1527/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "ЕРДЕ БАНК"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "УКРАЇНСЬКА
ДЕРЕВООБРОБНА КОМПАНІЯ"

про звільнення нежитлового приміщення,
усунення перешкод у користуванні
майном

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Сорока В.Г., дов.
від 26.09.2014 року

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам
роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20
ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено
відповідно до ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне
товариство "ЕРДЕ БАНК" (далі - позивач)
звернулося до Господарського суду
Рівненської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "УКРАЇНСЬКА
ДЕРЕВООБРОБНА КОМПАНІЯ" (далі -
відповідач) про звільнення нежитлового
приміщення, усунення перешкод у
користуванні майном.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

01.10.2010 року між позивачем та
відповідачем укладений нотаріально
посвідчений іпотечний договір,
зареєстрований в реєстрі за № 812, за
яким відповідач з метою забезпечення
належного виконання зобов'язань за
кредитним договором передав, а позивач
прийняв на умовах, визначених цим
договором, нерухоме майно - корпус КШС,
загальною площею 9602,2 кв. м.,
розташований за адресою: Рівненська
область, м. Костопіль, вул.Степанська,
буд. 113, літ. К - 3.

17.06.2014 року у позивача на підставі
іпотечного договору виникло право
власності на об'єкт нерухомості (номер
запису про право власності 6175240), який є
предметом договору іпотеки, що
стверджується витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від
01.07.2014 року, індексний номер 23636957.

Як стверджує позивач, відповідач
протиправно і самовільно зайняв
нежитлове приміщення, що належить
позивачу на праві власності, чим
порушує права власника в контексті
відсутності можливості позивача
користуватись та розпоряджатися
вказаним об'єктом нерухомого майна.

У матеріально-правове обґрунтування
заявлених позовних вимог позивач
посилається на ст.ст. 317, 319, 321 ЦК
України.

Ухвалою суду від 28.10.2014 року порушено
провадження, справу призначено до
розгляду на 10.11.2014 року.

Ухвалою суду від 10.11.2014 року розгляд
справи відкладено на 24.11.2014 року,
зобов'язано сторін надати суду копію
апеляційної скарги на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду у справі №
817/2240/14 від 10.10.2014 року, докази прийняття
апеляційної скарги та відкриття
апеляційного провадження, зобов'язано
позивача надати суду докази
самовільного зайняття відповідачем
корпусу КШС, загальною площею 9602,2 кв. м.,
розташованого за адресою: Рівненська
область, м. Костопіль, вул.Степанська,
буд. 113, літ. К - 3.

Ухвалою суду від 24.11.2014 року розгляд
справи відкладено на 15.12.2014 року,
повторно зобов'язано сторін надати
копію апеляційної скарги на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду у справі №
817/2240/14 від 10.10.2014 року, докази прийняття
апеляційної скарги та відкриття
апеляційного провадження або довідку з
Рівненського окружного
адміністративного суду про те, що
постанова у справі № 817/2240/14 від 10.10.2014
року не оскаржувалася та набрала
законної сили, повторно зобов'язано
позивача надати суду докази
самовільного зайняття відповідачем
корпусу КШС, загальною площею 9602,2 кв. м.,
розташованого за адресою: Рівненська
область, м. Костопіль, вул.Степанська,
буд. 113, літ. К - 3.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши копії документів на їх
відповідність оригіналам, заслухавши
пояснення присутніх представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.2010 року між позивачем
(іпотекодержатель) та відповідачем
(іпотекодавець) укладено нотаріально
посвідчений іпотечний договір,
зареєстрований в реєстрі за № 812, за
яким відповідач з метою забезпечення
належного виконання зобов'язань за
договором про надання овердрафту №
59-ОВ, що укладений між сторонами 30.09.2010
року, передав, а позивач прийняв на
умовах, визначених договором, нерухоме
майно - корпус КШС, загальною площею 9602,2
кв. м., розташований за адресою:
Рівненська область, м. Костопіль,
вул.Степанська, буд. 113, літ. К - 3, право
власності на яке належало відповідачу
згідно з рішенням господарського суду
Рівненської області у справі № 14/276 від
10.09.2004 року та яке зареєстроване в КП
"Рівненське обласне бюро технічної
інвентаризації" 21.09.2004 року за
реєстраційним № 7537016, номер запису 80-624
в книзі 3 (п.п. 1.1., 2.1. договору).

За п. 2.2. договору нерухоме майно
передається в іпотеку разом з усіма
його приналежностями.

Загальна вартість предмету іпотеки за
погодженням сторін становить 3 336 000,00
грн. (підп. 2.3.2. п. 2.3. договору)

У силу вимог підп. 4.1.6. п. 4.1. договору
іпотекодержатель має право у разі
порушення позичальником зобов'язань за
кредитним договором та/або
іпотекодавцем зобов'язань за цим
договором, а також інших обов'язків
іпотекодавця вимагати дострокового
виконання зобов'язань, а в разі його
невиконання - звернути стягнення на
предмет іпотеки.

Відповідно до п. 7.1. договору
іпотекодержатель набуває право на
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки у випадку, якщо у
момент настання строку (терміну)
виконання зобов'язань вони не будуть
виконані (виконані належним чином), та у
випадку, якщо інформація або документи,
надані іпотекодавцем при укладенні
цього договору, виявляться
недостовірними та/або недійсними, у
випадку невиконання та/або неналежного
виконання зобов'язань за кредитним
договором та цим договором, а також у
інших випадках, передбачених кредитним
договором, цим договором та чинним
законодавством України.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється, зокрема шляхом переходу
до іпотекодержателя права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
зобов'язання в порядку, встановленому
ст. 37 Закону України "Про іпотеку" та
умовами цього договору (п. 7.2. договору).

Згідно з п. 7.3. договору
іпотекодержатель має право на свій
розсуд обрати порядок звернення
стягнення на предмет іпотеки в межах,
передбачених п. 7.2. цього договору.

Підпунктом 7.4.1. п. 7.4. встановлено, що
перехід до іпотекодержателя права
власності на предмет іпотеки в рахунок
виконання зобов'язання згідно з цим
застереженням про задоволення вимог
іпотекодержателя здійснюється таким
чином. У випадку набуття
іпотекодержателем права звернення
стягнення на предмет іпотеки
іпотекодавець підписанням цього
іпотечного договору підтверджує свою
згоду на передачу у власність
іпотекодержателя предмета іпотеки.
Іпотекодержатель набуває предмет
іпотеки у власність за вартістю,
визначеною на момент такого набуття на
підставі оцінки предмета іпотеки
суб'єктом оціночної, якого обирає
іпотекодержатель для здійснення такої
оцінки. Підписання цього договору
іпотекодавець засвідчує, що він надає
іпотекодержателю згоду на прийняття
іпотекодержателем одностороннього
рішення про перехід права власності на
предмет іпотеки до іпотекодержателя
(придбання предмету іпотеку у
власність) у випадку виникнення у
іпотекодержателя права звернення на
предмет іпотеки відповідно до умов
цього договору, кредитного договору та
вимог чинного законодавства України.
Цей договір має силу
правовстановлюючого документу та
надає право іпотекодержателю подати
заяву про реєстрацію права власності
на предмет іпотеки та право продати
предмет іпотеки. Право власності на
предмет іпотеки переходить до
іпотекодержателя у порядку, що
передбачений чинним законодавством.

За ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку"
у разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки. Право
іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки також
виникає з підстав, встановлених ст. 12
цього Закону.

Сторони іпотечного договору можуть
вирішити питання про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору. Позасудове врегулювання
здійснюється згідно із застереженням
про задоволення вимог
іпотекодержателя, що міститься в
іпотечному договорі, або згідно з
окремим договором між іпотекодавцем і
іпотекодержателем про задоволення
вимог іпотекодержателя, що підлягає
нотаріальному посвідченню, який може
бути укладений одночасно з іпотечним
договором або в будь-який час до
набрання законної сили рішенням суду
про звернення стягнення на предмет
іпотеки. Договір про задоволення вимог
іпотекодержателя, яким також
вважається відповідне застереження в
іпотечному договорі, визначає можливий
спосіб звернення стягнення на предмет
іпотеки відповідно до цього Закону.
Визначений договором спосіб
задоволення вимог іпотекодержателя не
перешкоджає іпотекодержателю
застосувати інші встановлені цим
Законом способи звернення стягнення на
предмет іпотеки. Договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками, може передбачати, зокрема
передачу іпотекодержателю права
власності на предмет іпотеки в рахунок
виконання основного зобов'язання у
порядку, встановленому ст. 37 цього
Закону (ч.ч. 1-3 ст. 36 Закону України "Про
іпотеку").

Частинами 1-3 ст. 37 Закону України "Про
іпотеку" передбачено, що
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання. Рішення про
реєстрацію права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно, що
є предметом іпотеки, може бути
оскаржено іпотекодавцем у суді.
Іпотекодержатель набуває предмет
іпотеки у власність за вартістю,
визначеною на момент такого набуття на
підставі оцінки предмета іпотеки
суб'єктом оціночної діяльності. У разі
набуття права власності на предмет
іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний
відшкодувати іпотекодавцю перевищення
90 відсотків вартості предмета іпотеки
над розміром забезпечених іпотекою
вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 3 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" державна
реєстрація прав є обов'язковою.
Інформація про права на нерухоме майно
та їх обтяження підлягає внесенню до
Державного реєстру прав. Права на
нерухоме майно та їх обтяження, які
підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, а також
порядок надання інформації з
Державного реєстру прав встановлює
Кабінет Міністрів України (ч. 13 ст. 15
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень").

Для проведення державної реєстрації
прав заявник подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові заяву,
форму та вимоги до заповнення якої
встановлює Мін'юст. Заява подається
окремо щодо кожного об'єкта нерухомого
майна. Заявник подає разом із заявою
органові державної реєстрації прав,
нотаріусові необхідні для державної
реєстрації прав документи, визначені
цим Порядком, їх копії, документ, що
підтверджує внесення плати за надання
витягу з Державного реєстру прав, та
документ про сплату державного мита
(п.п. 8, 13 Постанови КМ України від 17.10.2013
року № 868 "Про затвердження Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно").

Перелік документів, необхідних для
проведення державної реєстрації права,
визначений п.п. 35, 36, 46 Постанови КМ
України від 17.10.2013 року № 868 "Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно".

У силу вимог п.п. 20, 22, 23, 26 Постанови КМ
України від 17.10.2013 року № 868 "Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно" за результатами
розгляду заяви та документів,
необхідних для проведення державної
реєстрації прав, державний реєстратор
приймає рішення про державну
реєстрацію прав або рішення про
відмову в такій реєстрації. Державний
реєстратор на підставі прийнятого
рішення про державну реєстрацію прав
вносить записи до Державного реєстру
прав. Датою і часом державної
реєстрації речових прав вважаються
дата і час реєстрації заяви в базі
даних про реєстрацію заяв і запитів.
Орган державної реєстрації прав,
нотаріус не пізніше наступного
робочого дня з моменту прийняття
рішення про державну реєстрацію прав
видає особисто заявникові або надсилає
поштою з описом вкладення витяг з
Державного реєстру прав, свідоцтво (в
разі його формування) та документи, що
подавалися заявником для проведення
державної реєстрації прав, одним із
способів, зазначеним у заяві.

Судом із наявних матеріалів справи
встановлено, що позивач у
підтвердження свого права власності на
майно, щодо якого виник спір, надав
витяг з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності № 23636957 від 01.07.2014 року,
згідно з яким за позивачем
зареєстрований головний корпус КШП,
загальною площею 9 602,2 кв.м., що
знаходиться за адресою: вул.
Степанська,113, м. Костопіль, Рівненська
область.

Водночас, як встановлено судом,
постановою Рівненського окружного
адміністративного суду у справі №
817/2240/14 від 10.10.2014 року позов ТОВ
"Українська деревообробна компанія" до
державних реєстраторів Державної
реєстраційної служби України,
Реєстраційної служби Костопільського
районного управління юстиції, за
участю третьої особи без самостійних
вимог на стороні відповідачів ПАТ "Ерде
Банк" задоволено, визнано протиправним
та скасовано рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
державного реєстратора Державної
реєстраційної служби України № 14099946
від 27.06.2014 року про реєстрацію права
власності на головний корпус КШП, що
знаходиться за адресою: Рівненська
область, м. Костопіль, вул.
Степанська,113, за ПАТ "Ерде Банк";
зобов'язано Реєстраційну службу
Костопільського районного управління
юстиції Рівненської області скасувати
в Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно запис про реєстрацію
права власності на головний корпус КШП,
що знаходиться за адресою: Рівненська
область, м. Костопіль, вул.
Степанська,113, за ПАТ "Ерде Банк";
зобов'язано Реєстраційну службу
Костопільського районного управління
юстиції Рівненської області відновити
в Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно запис про реєстрацію
права власності на головний корпус КШП,
що знаходиться за адресою: Рівненська
область, м. Костопіль, вул.
Степанська,113, за ТОВ "Українська
деревообробна компанія".

Вказана постанова набрала законної
сили 02.12.2014 року, на її виконання видано
виконавчий лист № 1.

Частиною 3 ст. 35 ГПК України
передбачено, що обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Згідно з витягом з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності № 30724832 від
10.12.2014 року право власності за
позивачем на головний корпус КШП, що
знаходиться за адресою: Рівненська
область, м. Костопіль, вул.
Степанська,113, скасовано.

Отже, станом на час розгляду цієї
справи у суді позивач не є власником
об'єкта нерухомого майна, щодо якого
виник спір.

Застосовуючи положення ст. 391 ЦК
України, відповідно до якої власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном, навіть якщо вони не пов'язані із
позбавленням права володіння, слід
виходити із такого.

Відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК
України позов про усунення порушень
права, не пов'язаних із позбавленням
володіння, підлягає задоволенню у разі,
якщо позивач доведе, що він є власником
або особою, яка володіє майном (має
речове право) з підстави, передбаченої
законом або договором, і що діями
відповідача, не пов'язаними з
позбавленням володіння, порушується
його право власності чи законного
володіння.

Враховуючи, що позивач не довів своє
право власності на головний корпус КШП,
що знаходиться за адресою: Рівненська
область, м. Костопіль, вул.
Степанська,113, а отже не є особою, яка
вправі вимагати усунення перешкод у
його користуванні.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.ст. 33, 34 ГПК України).

У силу вимог ч. 1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85 ГПК
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 15.12.2014 року.

Суддя
Андрійчук О.В.