КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2014 р. Справа№ 16/5026/1760/2011

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі
Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

від ВДВС: не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інститут
сучасних технологій»

на ухвалу Господарського суду
Черкаської області від 29.10.2014р.

за скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інститут сучасних
технологій»

на дії Соснівського відділу Державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції

у справі №16/5026/1760/2011 (суддя Спаських
Н.М.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» в особі
Черкаського управління Центрального
регіонального департаменту

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інститут сучасних
технологій»

третя особа Фізична особа - підприємець
ОСОБА_2

про звернення стягнення на майно на
суму 981 427,99 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інститут сучасних
технологій» звернулось до
Господарського суду Черкаської
області зі скаргою на постанову про
відкриття виконавчого провадження,
згідно з якою просило скасувати
постанову Соснівського ВДВС
Черкаського МУЮ про відкриття
виконавчого провадження ВП №29522983 від
24.10.2011р., а також заборонити проводити
будь-які виконавчі дії до вирішення
справи по суті.

Ухвалою Господарського суду
Черкаської області від 21.10.2014р. було
прийнято до розгляду скаргу ТОВ
«Інститут сучасних технологій», в
клопотанні про заборону відділу ДВС
проводити будь-які виконавчі дії до
вирішення справи (скарги) по суті
відмовлено.

Ухвалою Господарського суду
Черкаської області від 29.10.2014р. у
задоволенні скарги ТОВ «Інститут
сучасних технологій» на постанову про
відкриття виконавчого провадження від
24.10.2011р. №ВП 29522983 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою
суду, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інститут сучасних
технологій» подало апеляційну скаргу,
згідно з якою просить скасувати ухвалу
Господарського суду Черкаської
області від 29.10.2014р. у справі
№16/5026/1760/2011.

На думку скаржника, постанова про
відкриття виконавчого провадження від
24.10.2011р. підлягає скасуванню через
порушення вимог ч. 2 ст. 11, п. 1 ст. 19, ч. 5
ст. 25, ст. 31, ч. 5 ст. 52, ч. 2 ст. 30 Закону
України «Про виконавче провадження».
Крім того апелянт зазначає, що він не
був належним чином повідомлений про
слухання справи в суді першої
інстанції, що є порушенням ст. 87 ГПК
України та п. 2 ст. 204 ГПК України.

Позивач, третя особа та ВДВС не
скористались правом, наданим ст. 96 ГПК
України та не направили до
апеляційного господарського суду
письмового відзиву на апеляційну
скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 01.12.2014р.
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інститут
сучасних технологій» було прийнято до
провадження та призначено розгляд
справи на 15.12.2014р.

В судове засідання, призначене на
15.12.2014р., представники сторін не
з'явились, хоча про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Судова колегія апеляційного
господарського суду вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представників сторін, враховуючи при
цьому обмеження строку розгляду,
встановлені ст. 102 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційних скарг,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
Київський апеляційний господарський
суд зазначає наступне.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 28.09.2011р. у справі
№16/5026/1760/2011 за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
в особі Черкаського управління
Центрального регіонального
департаменту до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інститут сучасних
технологій», третя особа Фізична особа
- підприємець ОСОБА_2 про звернення
стягнення на майно на суму 981 427,99 грн.
позовні вимоги задоволені повністю,
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки - нежитлову будівлю складу (літ.
Л-1), загальною площею 996,0 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
стягн6уто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інститут сучасних
технологій» на користь Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
в особі Черкаського управління
Центрального регіонального
департаменту 653 329,99 грн. простроченої
заборгованості по кредиту, 273 553,44 грн.
простроченої заборгованості по
процентам, 39 135,04 грн. пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
по кредиту, 15 409,52 грн. пені за
несвоєчасне погашення заборгованості
по процентах, 9 814,28 грн. державного мита
і 236,00 грн. на відшкодування витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

На виконання рішення Господарського
суду Черкаської області від 28.09.2011р.,
яке набрало законної сили 09.10.2011р.,
господарським судом був виданий наказ
від 10.10.2011р. №16/5026/1760/2011.

24.10.2011р. державним виконавцем
Соснівського відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції було
відкрито виконавче провадження з
виконання наказу Господарського суду
Черкаської області №16/5026/1760 від
10.10.2011р., про що винесено відповідну
постанову ВП №29522983.

Згідно цієї постанови відкрито
виконавче провадження про стягнення з
ТОВ «Інститут сучасних технологій»
заборгованості в сумі 991 478,27 грн. та
надано боржнику семиденний строк для
самосійного виконання наказу.

ТОВ «Інститут сучасних технологій»
оскаржується постанова про відкриття
виконавчого провадження ВП №29522983 від
24.10.2011р. через порушення вимог, як
вказує скаржник, ч. 2 ст. 11, п. 1 ст. 19, ч. 5
ст. 25, ст. 31, ч. 5 ст. 52, ч. 2 ст. 30 Закону
України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону:

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 25
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Частина 5 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачає, що
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

У відповідності до ч. 1 ст. 31 Закону
України «Про виконавче провадження»
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження, що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Таким чином, як вбачається з норм
закону, постанова про відкриття
виконавчого провадження від 24.10.2011р. ВП
№29522983 мала бути направлена боржнику та
стягувачу не пізніше 25.10.2011р., а боржник
мав її виконати добровільно у строк до
31.10.2011р. включно.

Судова колегія не може встановити
достовірно, коли була надіслана
постанова про відкриття виконавчого
провадження від 24.10.2011р. ВП №29522983
боржнику, оскільки сторони не надали в
матеріали справи належних доказів на
підтвердження цього факту.

Разом з тим, апеляційний суд відмічає,
що відправлення постанови про
відкриття виконавчого провадження з
порушенням строку, визначеного
законодавством України, не має
наслідком її незаконності та не є, в
свою чергу, підставою для скасування
цієї постанови.

При цьому судова колегія апеляційного
суду зазначає, що відправка постанови
про відкриття виконавчого провадження
пізніше, ніж встановлено нормою закону,
та, відповідно, невчасне отримання її
боржником, продовжує строк на
добровільне виконання рішення суду з
початком його вирахування з моменту
отримання постанови.

У відповідності до ст. 6 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Як на підставу для скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження відповідач вказує на те, що
у цій постанові зазначено про
стягнення боргу, а не про звернення
стягнення на предмет іпотеки для
стягнення цього боргу, що відповідає
формулюванню рішення та наказу у
справі.

З цього приводу судова колегія
апеляційного господарського суду
погоджується з судом першої інстанції
та вважає, що недолік формулювання
змісту виконавчого документу у
постанові про відкриття виконавчого
провадження не є достатньою підставою
для скасування цієї постанови і це не
порушує права відповідача, як боржника,
якщо фактично стягнення проводиться у
порядку, визначеному виконавчим
документом.

Відповідач не надав суду жодного
доказу про те, що всупереч змісту
судового рішення у справі державним
виконавцем здійснюється стягнення
боргу за рахунок іншого майна боржника,
а не за рахунок звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Крім того, у відповідності до ст. 83
Закону України «Про виконавче
провадження» у процесуальних
документах, винесених у виконавчому
провадженні державним виконавцем,
можуть бути виправлені граматичні чи
арифметичні помилки, що не потребує
скасування цих документів.

Також не є підставою для скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 24.10.2011р. та обставина,
що через неотримання постанови
відповідач не зміг вказати державному
виконавцеві майно, на яке слід в першу
чергу звернути стягнення, оскільки в
реалізації таких прав відповідача в
ході даного виконавчого провадження
немає такої необхідності, так як
державний виконавець повинен звернути
стягнення на конкретне майно - предмет
іпотеки, яке визначене судом у рішенні.

Не є підставою для скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження факт невинесення
державним виконавцем постанови про
закінчення виконавчого провадження
після 6 місяців здійснення виконавчих
дій, так як ці обставини та
процесуальні документи не залежать
один від одного.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін, яка,
зокрема, проявляється в тому, що, і
встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК
України. Розподіл тягаря доказування
визначається предметом спору. За
загальним правилом обов'язок (тягар)
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. При цьому доказування
полягає не лише в поданні особами
доказів, а й у доведенні їх
переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить
відомий процесуальному праву принцип
допустимості доказів (засобів
доказування). Допустимість доказів
означає, що у випадках, передбачених
нормами матеріального права, певні
обставини повинні підтверджуватися
певними засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

ТОВ «Інститут сучасних технологій» не
доведено обставин, підстав та не надано
доказів для скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження.

Стосовно твердження ТОВ «Інститут
сучасних технологій» про те, що він не
був належним чином повідомлений про
слухання справи в суді першої
інстанції, що є, в свою чергу, підставою
для скасування ухвали господарського
суду, слід зазначити наступне.

Ухвала у справі №5026/1760/2011 від 21.10.2014р.
про призначення скарги відповідача ТОВ
«Інститут сучасних технологій» до
розгляду була відправлена сторонам
рекомендованим листом 21.10.2014р., про що
свідчить відмітка на зворотній стороні
ухвали.

Як вбачається, ухвала від 21.10.2014р. була
направлена відповідачеві на адресу: м.
Черкаси, вул. О. Дашковича, 20, яка є його
місцезнаходженням згідно Спеціального
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців.

Конверт з ухвалою від 21.10.2014р. був
повернутий до суду з відміткою
підприємства зв'язку про вибуття.

З цього приводу в підпункті 3.9.1.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» зазначено, що в разі,
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, відповідач був
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду скарги в суді першої
інстанції.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інститут
сучасних технологій» залишити без
задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду
Черкаської області від 29.10.2014р. у справі
№16/5026/1760/2011 залишити без змін.

3. Справу №16/5026/1760/2011 повернути до
Господарського суду Черкаської
області.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
Е.О. Шевченко

Судді
В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця