м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24512/14 17.12.14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Королівський смак"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "ФУДСТОР"

про стягнення 28 009,30 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача Дідківський М.О.(дов. від
01.07.2014)

Від відповідача не прибув.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою до
відповідача про стягнення 28 009,30 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 11.10.2014 порушено провадження у
справі №910/24512/14 та призначено до
розгляду на 25.10.2014.

Представник позивача з'явився в судове
засідання 25.11.2014 та надав пояснення по
суті справи.

Представник відповідача в судове
засідання 25.11.2014 не з'явився, причин
неявки суд не повідомив, хоча про час та
місце розгляду справи, був належним
чином повідомлений, проте через
канцелярію суду подав зустрічну
позовну заяву.

Суд ухвалив зустрічні позовні
матеріали повернути
позивачеві(відповідачеві за первісним
позовом).

Розгляд справи відкладено на 17.12.2014.

Представник позивача з'явився в судове
засідання 17.12.2014, надав пояснення по
суті справи, позовні вимоги підтримав
та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання 17.12.2014 не з'явився, але через
канцелярію суду подав клопотання про
продовження строку розгляду спору на 15
днів та відкладення розгляду справи
для врегулювання спору мирним шляхом.

Представник позивача заперечував
проти відкладення розгляду справи.

Суд відмовив відповідачу в задоволенні
його клопотання про продовження строку
розгляду спору на 15 днів та відкладення
розгляду справи, оскільки відповідач
мав достатньо часу з моменту порушення
провадження у даній справі для мирного
врегулювання спору, а подальше
відкладення розгляду справи лише
призведе до затягування даного
розгляду та як наслідок порушення прав
та законних інтересів позивача у даній
справі.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

У судовому засіданні складено
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, вислухавши думку представника
позивача, Господарський суд міста
Києва -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2014 товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Королівський смак"(далі позивач,
постачальник) та товариство з
обмеженою відповідальністю
"Фудстор"(далі відповідач, покупець)
уклали договір поставки № 769 (надалі
договір).

Відповідно до п. 1.1. даного договору ТОВ
"Торговий дім "Королівський смак"
(Постачальник) зобов'язується
поставляти Товариству з обмеженою
відповідальністю "Фудстор" (Покупцеві)
Товар, а Покупець зобов'язується
приймати та оплачувати Товар у
відповідності до умов даного договору.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що
Покупець зобов'язаний оплатити
вартість кожної отриманої партії
товару протягом 14 (чотирнадцяти)
календарних днів з дати поставки
товару Постачальником.

Договір укладений на період з 20 січня
2014 року до 31 грудня 2015 року.

Як свідчать матеріали справи, на
виконання умов договору
Постачальником - ТОВ "Торговий дім
"Королівський смак" відповідно до
видаткової накладної № КС000000474 від 21
січня 2014 року поставлено продукцію ТОВ
"Фудстор" на суму 20 941,63 грн.

Проте, ТОВ "Фудстор" не виконало своїх
зобов'язань перед постачальником щодо
оплати поставленого товару.

03.04.2014 за вих. № 01/01-46 від ТОВ "Фудстор" на
адресу ТОВ "Торговий дім "Королівський
смак" було направлено Гарантійний лист
в якому ТОВ "Фудстор" гарантував сплату
боргу. Пояснював, що заборгованість
виникла в зв'язку із затримкою
фінансування державних установ, яким
ТОВ "Фудстор" поставляє свою продукцію,
продукти харчування.

08.09.2014 за вих. № 078 на адресу ТОВ
"Фудстор" ТОВ ТД "Королівський смак"
було направлено акт звірки та
Претензію з вимогою погасити наявну
заборгованість протягом трьох робочих
днів з моменту отримання повідомлення.

Відповідно до платіжних доручень:

№ 414 від 25.04.2014

№ 443 від 29.08.2014

№ 469 від 18.09.2014

№ 485 від 23.09.2014

№ 12 від 17.10. 2014 ТОВ "Фудстор",
перерахувало ТОВ ТД "Королівський смак"
2 650 (Дві тисячі шістсот п'ятдесят)
гривень заборгованості за поставлений
товар.

Станом на день розгляду справи залишок
заборгованості ТОВ "Фудстор" перед ТОВ
"Торговий дім "Королівський смак"
становить 18 291,63 грн., відповідачем дана
заборгованість не була погашена, а акт
звірки не підписано.

Отже, судом встановлено факт наявності
порушень відповідачем взятих на себе
господарських зобов'язань.

Внаслідок укладення договору між
сторонами згідно ст. 11 ЦК України,
виникли цивільні права та обов'язки.
Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
ГК України як спеціального акту
законодавства, що регулює
правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття
договору, яким є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором. Зміст договору
становлять умови (пункти) визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства (ст.
628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є
обов'язковим до виконання сторонами, а
отже умови договору, укладеного між
сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка
закріплює свободу договору, сторони
мають право як врегулювати у договорі
свої відносини, які не врегульовані
цими актами, так і відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається у
випадках і на умовах, встановлених
договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
всій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності і
справедливості.

В силу частини 2 статті 712 Цивільного
кодексу України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Спірні правовідносини, які виникли у
зв'язку з неналежним виконанням
договору поставки та поставкою
продукції неналежної якості, до їх
врегулювання застосовуються положення
ст. 265, 268, 269 ГК України, ст. 678 - 681 ЦК
України.

Відповідно до ст.688 ЦК України покупець
зобов'язаний повідомити продавця про
порушення умов договору
купівлі-продажу щодо кількості,
асортименту, якості, комплектності,
тари та (або) упаковки товару у строк,
встановлений договором або актами
цивільного законодавства, а якщо такий
строк не встановлений, - в розумний
строк після того, як порушення могло
бути виявлене відповідно до характеру
і призначення товару.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України до
відносин поставки, не врегульованих
цим Кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Пунктами 1-3 ст. 692 ЦК України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. У разі прострочення оплати
товару продавець має право вимагати
оплати товару та сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами.

Відповідач не надав суду належних та
допустимих доказів, які б
спростовували доводи позивача та
підтверджували заперечення проти
позовних вимог про стягнення основного
боргу.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
щодо стягнення з відповідача
заборгованості за поставлений товар в
сумі 18 291,63 грн. є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача інфляційні втрати в сумі
2917,85 грн. та 3% річних в сумі 411,94 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Таким чином,
частина 1 статті 625 Цивільного кодексу
України встановлює виняток із
загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Судом встановлено, що згідно
розрахунку позивача інфляційні збитки
становлять 2917,85 грн., а 3% річних - 411,94
грн. Суд вважає даний розрахунок
обґрунтованим та задовольняє позовні
вимоги в цій частині.

Оскільки факт невиконання та
прострочення грошового зобов'язання
відповідачем є доведеним, у позивача є
всі правові підстави вимагати
стягнення з відповідача передбаченої
договором пені у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожен день
прострочки платежу в у відповідності з
п. 5.2 договору та штрафу в розмірі 10% від
простроченої суми у відповідності до п.
5.3. договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 599 Цивільного Кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного або неналежно виконаного
зобов'язання (ч.4 ст. 549 ЦК України).

Статтею 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені не може
перевищувати подвійну облікову ставку
Національного Банку, що діяла в період,
за який сплачується пеня.

Оскільки відповідач не погасив
заборгованість, яка у нього утворилась
перед позивачем за поставлений товар,
останній нарахував відповідачеві пеню
на підставі пункту 5.2 договору, яка
складає 2731,72 грн. та штраф на підставі
пункту 5.3 договору, який складає 1829,16
грн.

Отже, згідно з розрахунком позивача
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача пеня в сумі 2731,72 грн.
та штраф в сумі 1829,16 грн. З цими сумами
суд погоджується, так як позивачем
вони розраховані арифметично вірно.

Відповідно до ст. ст. 33, 43, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з
відповідача на користь позивача
стягуються понесені позивачем витрати
по сплаті судового збору пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34,
49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Королівський смак" задовольнити
повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "ФУДСТОР" (02217, м. Київ,
вул. Закревського, буд. 39-А, кв. 69, ) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Королівський смак" (03048, м. Київ, вул.
Кадетський Гай, буд. 9, кв. 90, ) основний борг в сумі 18 291
(вісімнадцять тисяч двісті дев'яносто
одна) грн. 63 коп., інфляційні втрати в
розмірі 2917(дві тисячі дев'ятсот
сімнадцять) грн. 85 коп., 3% річних в сумі
411(чотириста одинадцять) грн. 94 коп.,
пеню в сумі 2 731(дві тисячі сімсот
тридцять одна) грн. 72 коп., штраф в сумі
1829(одна тисяча вісімсот двадцять
дев'ять) грн. 16 коп., судовий збір в
розмірі 1827(одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя
Головатюк Л.Д.

Дата
підписання повного тексту рішення -
19.12.2014