КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2014 р. Справа№ 910/18061/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Авдеєва П.В.

Яковлєва М.Л.

за участю представників:

від позивача: представник - Бріг В.М. - за
довіреністю,

від відповідача: представники -
Стеценко Т.М., Зайнудінов А.М. - за
довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія "Княжа
Вієнна Іншуранс Груп"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 15.10.2014 р.

у справі № 910/18061/14 (суддя Балац С.В.)

за позовом Компанії "Саброза Трейдінг
Компані С.А." (Sabrosa Trading Company S.A.), Панама,
Республіка Панама

до Приватного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія "Княжа
Вієнна Іншуранс Груп", м. Київ

про стягнення 931 242,82 доларів США, що
еквівалентно 12 720 218,18 грн.,

за зустрічним позовом Приватного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "Княжа Вієнна
Іншуранс Груп", м. Київ

до Компанії "Саброза Трейдінг Компані
С.А." (Sabrosa Trading Company S.A.), Панама,
Республіка Панама

про визнання полісу добровільного
страхування вантажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 р. Компанія "Саброза
Трейдінг Компані С.А." (Sabrosa Trading Company S.A.)
звернулась до Господарського суду
міста Києва з позовом до Приватного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "Княжа Вієнна
Іншуранс Груп" про стягнення з
відповідача на свою користь коштів
страхового відшкодування на загальну
суму 931 242,82 доларів США.

Позовні вимоги мотивовані настанням
страхового випадку, обумовленого
генеральним договором добровільного
страхування вантажів від 25.10.2013 №
09.01/1976-13.63 та полісом від 25.01.2014 № 09/01 К
050709, у зв'язку з чим у приватного
акціонерного товариства ""Українська
страхова компанія "Княжа Вієнна
Іншуранс Груп" виник обов'язок
здійснити страхове відшкодування у
розмірі вартості пошкодженого вантажу.

У вересні 2014 р. Приватне акціонерне
товариство "Українська страхова
компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"
звернулось до Господарського суду
міста Києва із зустрічним позовом до
Компанії "Саброза Трейдінг Компані С.А."
(Sabrosa Trading Company S.A.) про визнання полісу
добровільного страхування вантажу від
25.01.2014 № 09/01 К 050709, укладеного від імені
Приватного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія "Княжа
Вієнна Іншуранс Груп" заступником
директора Дніпропетровської обласної
дирекції з продажів Ведовською Інною
Євгенівною з компанією "Саброза
Трейдінг Компані С.А." (Sabrosa Trading Company S.A.)
недійсним.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані
тим, що у Ведовської Інни Євгенівни
були відсутні повноваження на
укладення полісу від 25.01.2014 № 09/01 К 050709
від імені приватного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп",
компанією "Саброза Трейдінг Компані
С.А." (Sabrosa Trading Company S.A.) сплачено
страховий платіж після настання
страхової події, у зв'язку з чим позивач
за зустрічним позовом стверджує, що
поліс від 25.01.2014 № 09/01 К 050709 не набрав
чинності. Також приватне акціонерне
товариство "Українська страхова
компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"
вважає, що поліс від 25.01.2014 № 09/01 К 050709 є
недійсним, оскільки він був укладений
фактично 27 січня 2014 року, тобто після
настання страхового випадку.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 15.10.2014 р. у справі №910/18061/14
первісний позов компанії "Саброза
Трейдінг Компані С.А." (Sabrosa Trading Company S.A.)
задоволено повністю, стягнуто з
приватного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія "Княжа
Вієнна Іншуранс Груп" на користь
компанії "Саброза Трейдінг Компані С.А."
(Sabrosa Trading Company S.A.) страхове
відшкодування в розмірі 931242 долари США
82 центи, що еквівалентно 12720218 грн. 18
коп.; витрати по сплаті судового збору у
розмірі 73080 грн. 00 коп.; витрати по
оплату послуг адвоката у розмірі 10000
доларів США 00 центів, у задоволенні
зустрічного позову приватного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "Княжа Вієнна
Іншуранс Груп" до компанії "Саброза
Трейдінг Компані С.А." (Sabrosa Trading Company S.A.)
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Приватне акціонерне товариство
"Українська страхова компанія "Княжа
Вієнна Іншуранс Груп" звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення скасувати та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні первісної
позовної заяви відмовити у повному
обсязі, зустрічний позов задовольнити
у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
рішення суду першої інстанції є
незаконним та необґрунтованим, таким,
що суперечить нормам матеріального
права та обставинам справи, висновки,
викладені в оскаржуваному рішенні, не
відповідають обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
обґрунтовує правомірність рішення
суду першої інстанції та просить
залишити його без змін.

У судовому засіданні 27.11.2014 р. була
оголошена перерва до 10.12.2014р.

Представник відповідача в судовому
засіданні подав клопотання про
зупинення провадження у даній справі
до вирішення справи №910/27375/14 за позовом
Приватного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія "Княжа
Вієнна Іншуранс Груп" до Компанії
"Саброза Трейдінг Компані С.А." (Sabrosa Trading
Company S.A.) про визнання полісу недійсним.

Колегія суддів розглянувши клопотання
про зупинення дійшла висновку про його
відхилення з наступних підстав.

Статтею 79 ГПК встановлено вичерпний
перелік підстав зупинення провадження
у справі. Зупинення провадження у
справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої
статті 79 ГПК господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом.
При цьому пов'язаною з даною справою є
така інша справа, у якій інший суд
встановлює обставини, що впливають чи
можуть вплинути на подання і оцінку
доказів у даній справі; в тому числі
йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення (частини третя
і четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин. (п. 3.16 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» із змінами і
доповненнями)

Так предметом зустрічного позову у
даній справі є визнання полісу
добровільного страхування вантажу від
25.01.2014 р. № 09/01 К 050709 недійсним, а тому у
межах даної справи суд не позбавлений
можливості самостійно встановити
обставини, які можуть бути встановлені
у справі №910/27375/14.

Представником позивача в судовому
засіданні заявлено клопотання про
стягнення з ПрАТ "Українська страхова
компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"
на користь Компанії "Саброза Трейдінг
Компані С.А." (Sabrosa Trading Company S.A.) судових
витрат на оплату праці послуг адвоката
із надання правової допомоги у суді
апеляційної інстанції у розмірі 10000,00
доларів США.

Колегія суддів зазначає про
необґрунтованість даного клопотання,
оскільки представником позивача не
надано достатнього документального
підтвердження даних витрат. Так, в акт
приймання-передачі від 09.12.2014 р., у якому
зазначено про надання виконавцем
(адвокатом) послуг відповідачу, окрім
іншого внесено і транспортні, почтові
та інші накладні витрати. Однак
документальних підтверджень цих
витрат не надано.

Представник позивача в судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечував, просив залишити її
без задоволення, а оскаржуване рішення
без змін.

Представники відповідача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримали у повному обсязі, просили
оскаржуване рішення скасувати.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, відзив на
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, колегія суддів
дійшла до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржуване рішення без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обґрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи,
25.10.2013 р. між Компанією "Саброза
Трейдінг Компані С.А." (Sabrosa Trading Company S.A.)
та Приватним акціонерним товариством
"Українська страхова компанія "Княжа
Вієнна Іншуранс Груп" укладено
Генеральний договір добровільного
страхування вантажів №09.01/1976-13.63,
відповідно до умов якого відповідач
прийняв на себе страхові ризики по
добровільному страхуванню вантажів
позивача, згідно умов Генерального
договору та Правил №09/01 "Добровільного
страхування вантажів та багажу
(вантажобагажу)" в редакції 24.03.2009 р.

25.01.2014 року ПрАТ "Українська
страхова компанія "Княжа Вієнна
Іншуранс Груп" було видано Поліс
добровільного страхування вантажу
№09/01 К 050709, який є додатком до
Генерального договору та регулює
істотні умови страхування вантажу, що
перевозився на судні "Azovskiy Veter" з порту
Херсон до порту Поті.

Відповідно до умов Полісу від 25.01.2014 р.
№ 09/01 К 050709, страхова сума становить
988624,13 доларів США, страховий платіж -
2076,11 доларів США. Термін сплати
страхового платежу за полісом від
25.01.2014 № 09/01 К 050709 встановлено до 31.01.2014.

26.01.2014 року т/х "Azovskiy Veter" вийшов в рейс з
порту Херсон. Відповідно до
повідомлення Міжнародної юридичної
служби «ІнтерЛігал» від 31.01.2014 т/х "Azovskiy
Veter", рухаючись у складі льодового
конвою із порту Херсон у Чорне море 26
січня 2014 року о 15 год. 30 хв. зазнав
пошкодження баластних танків. 27 січня
2014 р. об 06 год. 00 хв. судно посаджено на
мілину носовою частиною та зафіксовано
якорями.

14.05.2014 року між диспашером Шаховим А.В.
та компанією "Саброза Трейдінг Компані
С.А." (Sabrosa Trading Company S.A.) укладено Договір
про надання послуг із складання
диспаші, відповідно до якого Шахов А.В.
зобов'язався надати послуги, пов'язані
зі складанням диспаші за фактом
морської аварії т/х "Azovskiy Veter" в січні 2014
року, вартістю 1 250,00 доларів США.

01.07.2014 року диспашером - професором
Одеського національного морського
університету Шаховим А.В. складено Акт
про збиток у зв'язку з аварійною
морською подією з т/х "Azovskiy Veter", яка
сталась 25-27 січня 2014 року, у якому
зазначається, що незважаючи на
оголошену загальну аварію, є усі
підстави вважати, що пошкодження
вантажу відбулося ще до посадки судна
на мілину і, тим більше, до оголошення
загальної аварії. Також в Акті від
01.07.2014 р. зазначається, що надані
документи свідчать, що морська подія
пов'язана з льодовою дією, в той час як
технічний стан корпусу судна на момент
морської події, тобто в період з 25 до 27
січня 2014 року, відповідав
кваліфікаційним вимогам, а судно
знаходилось в морехідному стані. Крім
того, в Акті від 01.07.2014 стверджується, що
компанією "Саброза Трейдінг Компані
С.А." (Sabrosa Trading Company S.A.) вчинені всі дії,
що відповідають добрій морській
практиці, а також понесені витрати,
спрямовані на попередження повної
конструктивної загибелі судна та
псування всього вантажу.

07.07.2014 року страхувальник звернувся до
страховика з листом, в якому просив
розглянути Акт про збиток та здійснити
виплату страхового відшкодування у
розмірі 939879,07 доларів США за
відрахуванням франшизи, передбаченої
умовами Договору, а також відшкодувати
вартість послуг диспашера у розмірі 1250
доларів США. До листа надавались копії
документів, що необхідні для прийняття
рішення щодо виплати страхового
відшкодування.

Однак листом від 17.07.2014 № 4577 Приватне
акціонерне товариство "Українська
страхова компанія "Княжа Вієнна
Іншуранс Груп" відмовило позивачеві за
первісним позовом у виплаті страхового
відшкодування у повному обсязі у
зв'язку з ненаданням компанією Саброза
Трейдінг Компані С.А. інформації про
прапор судна, яке мало перевозити
застрахований вантаж, його зношеність
та несприятливі погодні умови,
невжиттям розумних заходів безпеки під
час перевезення, неналежним виконанням
позивачем за первісним позовом
обов'язків обумовлених договором від
25.10.2013 № 09.01/1976-13.63.

Водночас Приватне акціонерне
товариство "Українська страхова
компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" у
своєму зустрічному позові вказує на те,
що поліс №09/01 К 050709 добровільного
страхування вантажу від 25.01.2014 р. був
підписаний заступником директора з
продажів Дніпропетровської обласної
дирекції Ведовською Інною Євгеніївною,
яка не мала достатніх для такого
підписання повноважень, а також
зазначений поліс було видано після
настання страхового випадку, а
страхова премія сплачена з порушенням
строку погодженого у полісі.

Відповідно до статті 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема є договори та інші
правочини.

Так, відповідно до укладеного між
Приватним акціонерним товариством
"Українська страхова компанія "Княжа
Вієнна Іншуранс Груп" та компанією
"Саброза Трейдінг Компані С.А."
Генерального договору добровільного
страхування вантажів №09.01/1976-13.63,
відповідач за первісним позовом
прийняв на себе страхові ризики по
добровільному страхуванні вантажів
позивача, згідно умов генерального
договору та Правил №09/01 "Добровільного
страхування вантажів та багажу
(вантажобагажу)" в редакції 24.03.2009 р.

У відповідності до умов Генерального
договору сторонами було підписано
поліс добровільного страхування
вантажу №09/01 К 050709, який є додатком до
генерального договору та регулює
істотні умови страхування вантажу.
Відповідно до умов полісу, вантаж був
застрахований на умовах з
відповідальністю "за всі ризики" з
розміром страхового покриття у розмірі
988 624,13 доларів США.

З боку страховика генеральний договір
було підписано заступником директора з
продажів Дніпропетровської обласної
дирекції Ведовською І.Є. на підставі
довіреності №13-ГО/281 від 20.06.2014 р.

Відповідно до довіреності №13-ГО/281 від
20.06.2013 р. Ведовській І.Є. делеговано
право укладати та підписувати від
імені Приватного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"
договори страхування відповідно до
ліцензії на право здійснення страхової
діяльності, правил та умов страхування,
в тому числі договори страхування, зі
страховою суму, що перевищує страхову
суму, встановлену наказом №246/2012 від
28.12.2012 р., за умови письмового
погодження з уповноваженими
працівниками страховика, визначеного
зазначеним наказом.

Відповідно до зазначеного наказу
страховика, ліміт на укладення
договорів добровільного страхування
вантажів (на 1 перевезення) для
працівників регіональних підрозділів
становить страхову суму у розмірі 500000,00
грн. У разі перевищення встановленого
ліміту страхової суми регіональний
працівник зобов'язаний отримати
погодження з уповноваженими
представниками товариства.

Наказом №37/2013 р. від 29.03.2013 р.
встановлено, що співробітники
регіональних підрозділів у разі
необхідності погодження
індивідуальних умов страхування або
умов страхування, за якими страхова
сума перевищує встановлений ліміт,
направляють заяви-погодження на
електронні адреси відповідальних
співробітників відповідача за
первісним позовом.

Окрім того, ліміт повноважень
співробітників департаменту
андерайтингу, методології та розвитку
страхових продуктів страховика по
даному виду страхування становить
5000000,00 гривень. У випадку перевищення
повноважень, відповідальна за вид
страхування особа в обов'язковому
порядку повинна погодити котирування з
заступником голови правління або
безпосередньо з головою правління
відповідача за первісним позовом .

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, оскільки страхова сума
відповідно до полісу складає 988 624,13
доларів США, що у гривневому
еквіваленті складало 7 902 076,67 гривень,
повноваженнями на підписання цього
полісу чи надання відповідного дозволу
на таке підписання належить до
виключної компетенції заступника чи
голови правління відповідача, або
іншої особи, за умови надання їй
відповідних повноважень. Між тим,
відповідач вказував, що довіреність
№43/-IND від 25.01.2014 р., що зазначена як
підстава для підписання полісу
Ведовською І.Є., страховиком не
видавалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України
"Про страхування", договір страхування -
це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 998 ЦК України
договір страхування є нікчемним або
визнається недійсним у випадках,
встановлених ЦК України. Договір
страхування також визнається судом
недійсним, якщо його укладено після
настання страхового випадку, об'єктом
страхування є майно, яке підлягає
конфіскації.

Приписами ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу
України визначено, що юридична особа
набуває цивільних прав та обов'язків і
здійснює їх через свої органи, які
діють відповідно до установчих
документів та закону. Порядок
створення органів юридичної особи
встановлюється установчими
документами та законом. Орган або
особа, яка відповідно до установчих
документів юридичної особи,
добросовісно та розумно та не повинна
перевищувати своїх повноважень. У
відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Стаття 237 ЦК України визначає, що
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вода представляє.

Між тим, відповідно до ст. 241 ЦК України,
правочин, вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. Правочин
вважається схваленим зокрема у разі,
якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання. Наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину. Пункти 3.4 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
наступне схвалення юридичною особою
правочину, вчиненого від її імені
представником, з перевищенням
повноважень, унеможливлює визнання
такого правочину недійсним.

Тобто, настання передбачених цією
статтею наслідків ставиться в
залежність від того, чи було в
подальшому схвалено правочин особою,
від імені якої його вчинено, тому
господарський суд повинен у розгляді
відповідної справи з'ясовувати
пов'язані з цим обставини. Доказами
такого схвалення можуть бути
відповідне письмове звернення
уповноваженого органу (посадової
особи) такої юридичної особи до другої
сторони правочину чи до її
представника (лист, телефонограма,
телеграма, телетайпограма тощо) або
вчинення зазначеним органом (посадовою
особою) дій, які свідчать про схвалення
правочину (прийняття його виконання,
здійснення платежу другій стороні,
підписання товаророзпорядчих
документів і т. ін.).

Колегія суддів погоджується з
висновками місцевого господарського
суду, що лише перевищення повноважень
представником юридичної особи не є
підставою для визнання недійсними
правочинів, вчинених цими органами
(особами) від імені юридичної особи з
третіми особами, оскільки у відносинах
із третіми особами обмеження
повноважень щодо представництва
юридичної особи не має юридичної сили,
крім випадків, коли юридична особа
доведе, що третя особа знала чи за всіма
обставинами не могла не знати про такі
обмеження.

Матеріалами справи підтвержено, що
компанією "Саброза Трейдінг Компані
С.А." (Sabrosa Trading Company S.A.) сплачено страхову
премію у розмірі 2 076,11 доларів США за
полісом від 25.01.2014 № 09/01 К 050709, що
підтверджується swift-повідомленням від
31.01.2014 № 743576. На момент розгляду справи
судом першої інстанції вищевказані
кошти Приватним акціонерним
товариством "Українська страхова
компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"
не повернуті, відомостей щодо вжиття
заходів для їх повернення, як
безпідставно одержаних матеріали
справи не містять.

Крім того, Приватним акціонерним
товариством "Українська страхова
компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"
замовлено у компанії Vitship LTD проведення
сюрвеєрського розслідування причин
морської аварії, яка сталась 25-27 січня
2014 року у Чорному морі на борту т/х "Azovskiy
Veter" для визначення характеру та
безпосередньої причини пошкодження
застрахованого вантажу та розміру
завданих збитків, що підтверджується
листом-номінацією сюрвейєру від 03.02.2014
р. № 85 за підписом голови правління
Приватного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія "Княжа
Вієнна Іншуранс Груп" Грицути Д.О.

Окрім викладеного наявними у справі
документами підтверджується
погодження Приватним акціонерним
товариством "Українська страхова
компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"
кандидатури диспашера - професора
Шахова А.В.

Мотивуючи свою відмову у виплаті
страхового відшкодування, Приватне
акціонерне товариство "Українська
страхова компанія "Княжа Вієнна
Іншуранс Груп" посилалось на ненадання
компанією "Саброза Трейдінг Компані
С.А." (Sabrosa Trading Company S.A.) інформації про
прапор судна, яке мало перевозити
застрахований вантаж, його зношеність
та несприятливі погодні умови, а також
невжиття розумних заходів безпеки під
час перевезення та неналежне виконання
компанією "Саброза Трейдінг Компані
С.А." (Sabrosa Trading Company S.A.) обов'язків,
обумовлених договором від 25.10.2013 №
09.01/1976-13.63. При цьому, відмовляючи у
виплаті страхового відшкодування,
Приватне акціонерне товариство
"Українська страхова компанія "Княжа
Вієнна Іншуранс Груп" не ставило під
сумнів дійсність полісу від 25.01.2014 № 09/01
К 050709 та факт страхування вантажу.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що дії відповідача за
первісним позовом свідчать про
схвалення правочину, вчиненого
заступником директора з продажів
Дніпропетровської обласної дирекції
Ведовської І.Є., а саме полісу
добровільного страхування вантажу від
25.01.2014 р. № 09/01 К 050709 та, відповідно,
визнання факту страхування вантажу, що
підлягав перевезенню на т/х "Azovskiy Veter" з
порту Херсон до порту Поті.

В матеріалах справи знаходиться заява
(афідевіт) Вареса К.Л. від 09.10.2014 р., в
якій він зазначив, що до нього
звертався відповідач з проханням
здійснити аналіз та надати
науково-технічне обґрунтування
позиції страховика щодо неможливості
здійснення страхової виплати за
генеральним договором між позивачем та
відповідачем внаслідок порушення умов
договору страхування позивачем. Крім
того, в заяві зазначається, що Варес К.Л.
приймав участь у зустрічі між
уповноваженими представниками
позивача та відповідача, під час якої
відповідачем було заявлено, що відмова
від виплати страхового відшкодування
надана у зв'язку з порушеннями положень
договору страхування страхувальником,
проте не внаслідок недійсності
страхового полісу.

Колегія суддів відхиляє посилання
апелянта на недопустимість афідевіту
Вареса К.Л. у якості доказу, адже в
матеріалах справи відсутні будь-які
документи, які б свідчили про таку
недопустимість. Посилання апелянта на
Закон України "Про нотаріат", Порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України №296/5 від 22.02.2012 р. чи ч. 1 ст. 59 ЦПК
України, жодним чином не спростовує
зміст ст.ст. 34, 36 ГПК України, які
регулюють належність та допустимість
письмових доказів.

Щодо посилань Приватного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"
на укладення правочину після настання
страхового випадку колегія зазначає,
що суд першої інстанції обґрунтовано
вказав, що відповідно до ст. 207 ЦК
України, правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований в одному або
кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку.

В матеріалах справи міститься
нотаріально засвідчена заява
Плеханової Г.О. від 30.09.2014 р., в якій
остання відзначає, що всі істотні умови
страхування вантажу було погоджено із
Приватним акціонерним товариством
"Українська страхова компанія "Княжа
Вієнна Іншуранс Груп" в особі
Ведовської І.Є. у телефонному режимі.
Факт телефонних розмов між Плехановою
Г.О. та Ведовською І.Є. підтверджується
деталізацією дзвінків за січень 2014
року, відповідно до якої Плеханова Г.О.
та Ведовська І.Є. 25.01.2014 р. спілкувались
двічі.

Крім того, до матеріалів справи
долучена роздруківка електронного
листа Ведовської І.Є. від 27.01.2014, в якому
остання підтверджує факт прийняття на
страхування вантажу 25.01.2014 р. Посилання
апелянта на цю електронну переписку, як
на доказ фізичного підписання полісу
сторонами 27.01.2014 р., не спростовує
вірних по суті висновків, викладених у
рішенні суду першої інстанції, щодо
змісту ст. 207 ЦК України та визнання
укладення правочину у письмовій формі,
якщо воля сторін виражена за допомогою
телетайпного, електронного або іншого
технічного засобу зв'язку.

Відповідно, суд апеляційної інстанції
погоджується з тим, що поліс
добровільного страхування вантажу від
25.01.2014 р. № 09/01 К 050709 укладено між
сторонами спору до настання страхового
випадку, а посилання відповідача за
первісним позовом на факт укладення
полісу після 25.01.2014 р. спростовується
матеріалами справи.

З огляду на встановлені обставини,
посилання апелянта на зміст та правові
наслідки, викладені у ст. 29 Закону
України "Про страхування", є
безпідставними та необґрунтованими.

Стосовно посилань Приватного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "Княжа Вієнна
Іншуранс Груп" на несвоєчасну сплату
страхової премії за полісом від 25.01.2014
р. № 09/01 К 050709 колегія суддів дійшла до
наступного висновку.

За умовами Генерального договору від
25.10.2013 № 09.01/1976-13.63 страхувальник має
сплатити страховий платіж на
розрахунковий рахунок страховика у
строк, передбачений полісом
страхування. При цьому полісом від
25.01.2014 р. № 09/01 К 050709 строк сплати
страхового платежу встановлено до 31
січня 2014 року. Крім того, у дебет-ноті
від 25.01.2014 р. № 050709, на підставі якої
була сплачена премія, Приватним
акціонерним товариством "Українська
страхова компанія "Княжа Вієнна
Іншуранс Груп" зазначено, що премія має
бути сплачена до 31 січня 2014 року
включно.

Відповідно до приписів ст. 255 ЦК України
якщо строк встановлено для вчинення
дії, вона може бути вчинена до
закінчення останнього дня строку.

Тож, виходячи із умов генерального
договору від 25.10.2013 р. № 09.01/1976-13.63 та
полісу від 25.01.2014 р. № 09/01 К 050709, якими
визначено строк сплати страхової
премії - до 31 січня 2014 року, компанією
Саброза Трейдінг Компані С.А. дотримано
умов договору в цій частині.

Таким чином, твердження апелянта
спростовується мате вказаним вище.

Що стосується посилання відповідача у
своїй апеляційній скарзі на
неналежність доказу нотаріально
засвідченої заяви Кожушкіна С.Е. від
03.10.2014 р., колегія суддів відзначає, що
відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Згідно ст. 36 ГПК України письмовими
доказами є документи і матеріали, які
містять дані про обставини, що мають
значення для правильного вирішення
спору.

Так, у заяві Кожушкіна С.Е вказано, що
відповідачем неодноразово приймались
на страхування вантажі, що
перевозились на суднах під прапорами з
так званого "чорного списку" Паризького
меморандуму, що спростовує твердження
страховика, що ним би було відмовлено у
страхуванні вантажу, у разі якби йому
було відомо, що транспортування
здійснюватиметься судном під прапором
з "чорного списку".

Місцевий господарський суд дійшов
вірного висновку про відсутність
обставин, з якими закон пов'язує
недійсність правочину, та, відповідно,
про відсутність підстав для визнання
недійсним полісу добровільного
страхування вантажів від 25.01.2014 № 09/01 К
050709.

Таким чином, колегія суддів повністю
погоджується з висновками суду першої
інстанції про необґрунтованість
зустрічних позовних вимог Приватного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "Княжа Вієнна
Іншуранс Груп" та правомірністю
відмови у задоволенні зустрічного
позову.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про
страхування" страховик зобов'язаний
при настанні страхового випадку
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.
Страховик несе майнову
відповідальність за несвоєчасне
здійснення страхової виплати
(страхового відшкодування) шляхом
сплати страхувальнику неустойки
(штрафу, пені), розмір якої визначається
умовами договору страхування або
законом. Також страховик зобов'язаний
відшкодувати витрати, понесені
страхувальником при настанні
страхового випадку щодо запобігання
або зменшення збитків, якщо це
передбачено умовами договору.

Договором, відповідно до ст. 626 ЦК
України є домовленість двох або більше
сторін, спрямована на встановлення,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору.

За приписами статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Ст. 530 ЦК України передбачає, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тож, в силу положень чинного цивільного
законодавства України договірні
зобов'язання є обов'язковими для
виконання сторонами у порядку та у
строк, визначений відповідним
договором, або законом.

За приписами ст. 3, 629 ЦК України
цивільне законодавство ґрунтується на
принципах справедливості,
добросовісності та розумності та
передбачає обов'язковість виконання
договірних зобов'язань.

Пунктом 2.1 Генерального договору від
25.10.2013 № 09.01/1976-13.63 визначено, що
страхові випадки визначаються в полісі
страхування на кожне окреме
перевезення.

У відповідності до полісу від 25.01.2014 №
09/01 К 050709, страхування вантажу було
здійснено за принципом "З
відповідальністю за всі ризики" згідно
пункту 4.2.1 Правил № 09/01 добровільного
страхування вантажів і багажу
(вантажобагажу) в редакції від 24.03.2009 р.

Пунктом 4.2.1 Правил страхування
встановлено, що за договором
страхування, укладеному на цих умовах,
відшкодовуються: збитки від
пошкодження, повної загибелі або
втрати всього або частини
застрахованого вантажу, що сталися з
будь-якої причини, за виключенням
випадків, передбачених у розділах 5 та 6
Правил страхування; збитки, витрати та
внески по загальній аварії; усі
необхідні та доцільно здійснені
витрати по рятуванню (спасінню)
вантажу, а також зменшенню або
визначенню розміру збитку, якщо збиток
відшкодовується за умовами договору
страхування.

Як зазначається в акті про збиток у
зв'язку з аварійною морською подією з
т/х "Azovskiy Veter" 25-27 січня 2014 року, страхове
відшкодування по факту настання
страхового випадку складається з
наступного: витрати на послуги по
проведенню аналізів щодо кількості та
якості вантажу на загальну суму 5330,00
доларів США; витрати пов'язані з
забезпеченням перевантаження вантажу
з трюмів судна на баржі на загальну
суму 14497,62 доларів США; витрати на
послуги рейдової перевалки вантажу на
рейді портопункту Очаків на суму 70920,00
доларів США; витрати на перевезення
вантажу згідно договору тайм-чартеру з
Очакова до Поті на суму 212904,43 доларів
США; витрати на послуги морського
агента в порту Поті на суму 34503,58
доларів США; витрати на послуги по
утилізації некондиційної частини
вантажу на загальну суму 54564,71 доларів
США; збитки у зв'язку з погіршенням
якості вантажу та пошкодженням частини
вантажу на суму 547158,72 доларів США;
витрати на сплату послуг погодженого
диспашера на суму 1250,00 доларів США.

Перелік понесених збитків та витрат,
понесених у зв'язку з рятуванням
вантажу та судна, інших дій направлених
на зменшення розміру збитків, наведено
у додатку № 1 до Акту про збиток.

За умовами полісу від 25.01.2014 № 09/01 К 050709,
передбачено безумовну франшизу у
розмірі 1 % від загальної страхової
суми.

Загальна сума склала збитків та витрат,
направлених на рятування вантажу з т/х
"Azovskiy Veter", зменшення та встановлення
розміру збитків склала 941 129,06 доларів
США.

Таким чином, виходячи із умов
Генерального договору від 25.10.2013 №
09.01/1976-13.63 та Полісу від 25.01.2014 № 09/01 К
050709, який є чинним та, відповідно,
обов'язковим до виконання сторонами,
враховуючи, що наявними у матеріалах
справи документами підтверджується
розмір заявленої до стягнення суми
страхового відшкодування, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо обґрунтованості
позову компанії "Саброза Трейдінг
Компані С.А." (Sabrosa Trading Company S.A.) про
стягнення страхового відшкодування у
сумі 931242,82 доларів США, що еквівалентно
12720218,18 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
передбачено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не можуть бути підставою
для скасування рішення.

З огляду на викладені обставини,
місцевий господарський суд дійшов
правильного висновку про задоволення
первісного позову повністю та відмову
у задоволенні зустрічного позову, з
даним висновком погоджується і колегія
суддів, оскільки він відповідає
обставинам справи та вимогам
законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 103 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційна інстанція за результатами
розгляду апеляційної скарги має право
залишити рішення місцевого
господарського суду без змін, а скаргу
без задоволення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що місцевим господарським
судом повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи та надано їм належну
правову оцінку, рішення суду першої
інстанції відповідає законодавству,
матеріалам справи та не вбачає підстав
для задоволення апеляційної скарги і
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "Княжа Вієнна
Іншуранс Груп" залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 15.10.2014 р. у справі № 910/18061/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/18061/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
В.В. Куксов

Судді
П.В. Авдеєв

М.Л. Яковлєв