ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2014 р.
Справа № 914/4398/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Галушко Н.А.

суддів
Данко Л.С.

Орищин Г.В.

розглянув апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Терранова - Агро", с.
Тернопілля Миколаївського району
Львівської області № 01-13/10-2014 від 13.10.2014
р.

на рішення Господарського суду
Львівської області від 29.09.2014 року

у справі № 914/4398/13

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свобода - Агро", с.
Михайлівка Гайсинський район
Вінницької області,

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Терранова - Агро", с.
Тернопілля Миколаївського району
Львівської області

про стягнення 557 415,67 грн.

За участю представників :

від позивача: Герей О.Д. - представник;

від відповідача: Ковач С.І. -
представник;

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст. 20, 22 ГПК
України.

Клопотань про здійснення фіксації
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, в порядку ст. 811 ГПК України,
учасниками судового процесу не
заявлено.

Рішенням Господарського
суду Львівської області від 29.09.2014р. у
справі №914/4398/13 (суддя Синчук М.М.)
позовні вимоги задоволено; стягнено з
ТОВ "Терранова-Агро" на користь ТОВ
"Свобода-Агро" 21 300,00 грн. заборгованості
з орендної плати, 58 515,67грн. вартості
паливно-мастильних матеріалів, 477 600,00
грн. неустойки за користування
орендованим майном.

ТОВ "Терранова - Агро" подано
апеляційну скаргу № 01-13/10-2014 від 13.10.2014
р., в якій просить скасувати рішення
суду та прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити,
посилаючись на те, що при прийнятті
рішення судом неповно з»ясовано
обставини, що мають значення для
справи, неправильно застосовано норми
матеріального права. Скаржник вважає,
що судом не взято до уваги те, що
відповідно до ч.4 ст.284 ГК України строк
договору оренди визначається за
погодженням сторін. У разі відсутності
заяви однієї із сторін про припинення
договору оренди протягом одного місяця
після закінчення строку дії договору
він вважається продовженим на такий
самий строк і на тих самих умовах, які
були передбачені договором. Першу
претензію відповідачем було отримано 31
грудня 1012 року, отже договір до 31 грудня
2012 року припинено не було, що виключає
можливість нарахування неустойки за
період з 1 липня 2012 року по вересень 2014
року. Неустойка повинна була бути
нарахована з моменту припинення
договору. При цьому моментом
припинення договору не може вважатися
будь-яка дата до 31.12.2012р., оскільки в цей
день відповідачем отримано претензію
від позивача. Від цього моменту та
протягом шести місяців, відповідно до
ч.6 ст.232 ГК України і виключно за цей
період могла бути нарахована
неустойка.

Окрім того скаржник зазначає, що
договір оренди у будь-яких своїх
положення не встановлював
правовідносини поставки чи
купівлі-продажу паливно-мастильних
матеріалів між орендодавцем і
орендарем, а виключно встановлював
обов»язок орендаря обслуговувати
сільськогосподарську техніку за
власний рахунок, реальне постачання чи
продаж паливно-мастильних матеріалів
не відбувалося. На даний момент у ТОВ
«Терранова-Агро» відсутні будь-які
документи чи відомості, що
підтверджували б будь-яке прийняття чи
передачу дизельного пального від ТОВ
«Свобода-Агро» до скаржника та
товарність даної операції.

ТОВ "Свобода-Агро" у відзиві на
апеляційну скаргу рішення суду просить
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення та заперечення
представників сторін в судовому
засіданні, суд апеляційної інстанції
встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, між
ТОВ "Свобода - Агро" (орендодавець) та
ТОВ "Гуменець-Агро" (назву змінено на
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Терранова - Агро")
(орендар) укладено договір оренди
сільськогосподарської техніки №1 від
18.04.2012 р. (а.с.19-21).

Відповідно до умов договору
орендодавець передав, а орендар
прийняв в строкове платне користування
сільськогосподарську техніку, а саме:

Трактор серія АС №235943, марка New Holand тип
ТМ 190, 2006 рік випуску, заводський номер
АСМ266906, балансова вартість 312880,43 грн.

Трактор серія АС №235944, марка Case IH тип
Магнум МХ 270, 2002 рік випуску, заводський
номер Х2704С4JJAO115884, балансова вартість
417 668,80 грн.

Сівалка Kockerling тип Venta AT 600, 1999 рік
випуску, заводський номер 36774,
балансова вартість 116 518,25 грн.

Культиватор Howard тип Titan HKS 750 H, 2002 рік
випуску, заводський номер 300301122,
балансова вартість 124 602,71 грн., які
належать орендодавцеві на праві
приватної власності.

Відповідно до п. 1.3 договору
сільськогосподарська техніка
передається в оренду для здійснення
орендарем господарської діяльності.

Згідно із п. 3.2 договору передача
сільськогосподарської техніки в
оренду оформляється шляхом підписання
сторонами акту приймання-передачі
сільськогосподарської техніки в
оренду.

20.04.2012 р. між сторонами у справі
підписано акт приймання-передачі в
оренду сільськогосподарської техніки
згідно договору (а.с.22).

Відповідно до п. 4.1 та п. 4.2 договору
орендар сплачує орендодавцю орендну
плату в розмірі 9 000,00 грн. за кожен
місяць оренди. Орендар сплачує орендну
плату щомісячно шляхом безготівкового
перерахування грошових коштів на
рахунок орендодавця до 10-го числа
місяця наступного за звітним.

Як вбачається із рахунків про оплату №3
від 30.04.2012р., №1 від 31.05.2012р. та №2 від
29.06.2012р. (а.с.26-28), всупереч умовам п. 4.1
договору відповідачем не сплачено
орендну плату на загальну суму
21 300,00 грн., за наступні періоди:

- за період з 20.04.2012 р. по 30.04.2012 р. у
розмірі 3 300,00 грн., згідно рахунку №3 від
30.04.2012 р. ;

- за період з 01.05.2012 р. по 30.06.2012 р. в
розмірі 9 000,00 грн., згідно рахунку №1 від
31.05.2012 р. ;)

- за період з 01.06.2012 р. по 30.06.2012 р. в
сумі 9 000,00 грн., згідно рахунку №2 від
29.06.2012 р.

Згідно із п. 1.4 договору забезпечення
сільськогосподарської техніки
паливно-мастильними матеріалами
здійснюється орендодавцем за власний
рахунок.

На виконання умов п. 1.4 договору позивач
надав, а відповідач отримав
паливно-мастильні матеріали, що
підтверджується підписами та
печатками сторін, на загальну суму 58
515,67 грн., за видатковими накладними
(а.с.29-35).

Відповідно до п.п. 5.3.2., 5.3.4 договору
орендар зобов'язаний своєчасно та в
повному обсязі вносити орендну плату,
підтримувати сільськогосподарську
техніку в технічно-справному стані та
нести витрати, пов'язані з її
використанням.

08.05.2012р. сторонами укладено додаткову
угоду до договору №1 оренди
сільськогосподарської техніки від
18.04.2012р., в якій п.1.4 договору викладено в
новій редакції та визначено, що
забезпечення сільськогосподарської
техніки паливно-мастильними
матеріалами здійснюється орендарем за
власний рахунок.

Відповідно до п. 2.1 договору строк
оренди за цим договором становить до
30.06.2012 р. з дня підписання цього
договору.

Згідно із п. 5.3.6 договору після
припинення договору оренди орендар
зобов»язується повернути
сільськогосподарську техніку
орендодавцю в технічно справному стані
в порядку встановленому в даному
договорі.

У відповідності з п. 6.1 договору
протягом 5-ти днів після закінчення
строку оренди, визначеного в п. 2.1
договору, або у випадку розірвання
цього договору орендар передає
орендодавцю визначену п. 1.2 договору
сільськогосподарську техніку в
належному технічному стані.

Згідно із п. 9.1 договору цей договір
набуває чинності з моменту його
підписання і діє до повного виконання
сторонами взятих на себе зобов'язань.

Як вбачається із матеріалів справи,
11.09.2012 р. позивачем вручено відповідачу
претензію №1 з вимогою повернути за
актом приймання-передачі орендовану
техніку (а.с.36).

Скаржник заперечує факт отримання
зазначеної претензії, оскільки остання
вручена під розписку особі, яка не була
уповноважена підприємством скаржника
отримувати будь-яка кореспонденцію. Не
надано таких доказів і сторонами під
час розгляду справи в судах першої та
апеляційної інстанції.

31.12.2012 р. позивачем повторно скеровано
на адресу відповідача претензію №2 з
вимогою повернути орендоване майно та
сплатити заборгованості за орендну
плату до 30.06.2012 р. в розмірі 21 300,00 грн.,
заборгованості за паливно-мастильні
матеріалами в розмірі 58 515,67 грн.,
неустойки в розмірі 108 000,00 грн., та 54 000,00
грн. заборгованості з орендної плати за
період після 30.06.2012 р., що
підтверджується описом вкладення до
цінного листа від 31.12.2012 р. (а.с.37-39, 40)

Листом №18 від 05.02.2013 р. відповідач
повідомив позивача про те, що претензія
№2 від 31.12.2012 р. буде розглянута в
місячний термін. (а.с.41).

Відповідно до п. 7.2.3 договору, якщо
орендар не виконує обов'язку щодо
повернення сільськогосподарської
техніки, орендодавець має право
вимагати від орендаря сплати неустойки
у розмірі подвійної плати за
користування сільськогосподарською
технікою за весь час прострочення.

В ході розгляду справи в суді першої
інстанції позивачем подано розрахунок
неустойка за період з 01.07.2012 р. по 16.11.2013
р. (9 000,00 грн. х 2 х 16 місяців) + (4 800 грн. х 2
х 16 днів) = 297 600,00 грн. та з 17.11.2013 р. по
12.09.2014 р. (з врахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог від
11.09.2014 р.) (9 000,00 грн. х 2 х 10 місяців
(неустойка нарахована позивачем за
період з листопада 2013 р. по вересень 2014
р.) = 180 000,00 грн.), в загальному розмірі 477
600,00 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням господарського суду
Закарпатської області від 06.03.2014 р. у
справі №914/218/14 у задоволенні позовних
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю "Терранова - Агро" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свобода - Агро" про
визнання недійсним договору оренди
сільськогосподарської техніки від 18
квітня 2012 року відмовлено. Рішення суду
залишено без змін постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 28.05.2014р. та
постановою Вищого господарського суду
України від 17.09.2014р. (а.с.175-180, 200-203).

Згідно із ст.11 ЦК України однією з
підстав виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст.174 ГК України
однією з підстав виникнення
господарського зобов'язання є
господарський договір та інші угоди,
передбачені законом, а також угоди не
передбачені законом, але такі, які йому
не суперечать.

Згідно із ст.627 ЦК України сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, що також передбачено ст. 193
ГК України.

Як встановлено судом, між сторонами у
справі укладено договір оренди
сільськогосподарської техніки №1 від
18.04.2012 р.

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 06.03.2014 р. у
справі №914/218/14 (яке набрало законної
сили) у задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Терранова - Агро" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свобода - Агро" про
визнання недійсним договору оренди
сільськогосподарської техніки від 18
квітня 2012 року відмовлено.

Згідно ч. 1 ст. 283 ГК України за договором
оренди одна сторона (орендодавець)
передає другій стороні (орендареві) за
плату на певний строк у користування
майно для здійснення господарської
діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ГК України
істотними умовами договору оренди є:
об'єкт оренди (склад і вартість майна з
урахуванням її індексації); строк, на
який укладається договір оренди;
орендна плата з урахуванням її
індексації; порядок використання
амортизаційних відрахувань;
відновлення орендованого майна та
умови його повернення або викупу.

Згідно із ч. 3 ст. 285 ЦК України орендар
зобов'язаний вносити орендну плату
своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.1. та п. 4.2. Договору
орендар сплачує орендодавцю орендну
плату в розмірі 9 000,00 грн. за кожен
місяць оренди. Орендар сплачує орендну
плату щомісячно шляхом безготівкового
перерахування грошових коштів на
рахунок орендодавця до 10-го числа
місяця наступного за звітним.

Як встановлено судом першої інстанції,
у відповідача виникла заборгованість
із сплати орендної плати за договором у
розмірі 21 300,00 грн. та станом на день
розгляду справи судом відповідачем не
погашена.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивачем надано, а відповідачем
отримано паливно-мастильні матеріали
на загальну суму 58 515,67 грн., що
підтверджується долученими до
матеріалів справи видатковими
накладними (а.с.29-35).

Не береться до уваги посилання
скаржника в апеляційній скарзі на те,
що видаткові накладні на які
посилається позивач як на доказ
отримання паливно-мастильних
матеріалів, не відповідають вимогам
ст.9 Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» з огляду на те, що факт
одержання засвідчується підписом
представника та відтиском круглої
печатки відповідача на зазначених вище
видаткових накладних. Окрім того,
підписання відповідачем видаткових
накладних, які є первинними обліковими
документами у розумінні Закону України
„Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" і які
відповідають вимогам, зокрема, статті 9
названого Закону і Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних відносин, є
підставою виникнення обов'язку щодо
оплати поставленого товару. В
матеріалах справи відсутні докази
укладення між сторонами будь-яких
інших договорів щодо поставки
паливно-мастильних матеріалів.

Відповідно до п.п. 5.3.2., 5.3.4 договору
орендар зобов'язаний своєчасно та в
повному обсязі вносити орендну плату,
підтримувати сільськогосподарську
техніку в технічно-справному стані та
нести витрати, пов'язані з її
використанням.

Окрім того, в ході розгляду справи в
суді апеляційної інстанції, позивачем
подано копію додаткової угоди від
08.05.2012р. до договору №1 оренди
сільськогосподарської техніки від
18.04.2012р., в якій п.1.4 договору викладено в
новій редакції та визначено, що
забезпечення сільськогосподарської
техніки паливно-мастильними
матеріалами здійснюється орендарем за
власний рахунок.

З огляду на викладене судова колегія
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості за паливно-мастильні
матеріали на загальну суму 58 515,67 грн. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо
наймач не виконує обов'язку щодо
повернення речі, наймодавець має право
вимагати від наймача сплати неустойки
у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час
прострочення.

Згідно із ст. 763 Цивільного кодексу
України договір найму укладається на
строк, встановлений договором.

Частинами 2, 3 статті 291 Господарського
кодексу України визначено, що договір
оренди припиняється у разі закінчення
строку, на який його було укладено.
Правові наслідки припинення договору
оренди визначаються відповідно до умов
регулювання договору найму Цивільним
кодексом України. Аналогічні норми
щодо обов'язку орендаря повернути
орендодавцю орендоване майно
закріплені і в частині 1 статті 17 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна".

Статтею 785 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі припинення
договору найму наймач зобовязаний
негайно повернути наймодавцеві річ у
стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у
стані, який було обумовлено у договорі.
Якщо наймач не виконує обов»язку щодо
повернення речі, наймодавець має право
вимагати від наймача сплати неустойки
у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час
прострочення.

Неустойка, стягнення якої передбачено
частиною другою статті 785 ЦК України, є
самостійною майновою відповідальністю
у сфері орендних правовідносин (право
на яку виникає в орендодавця у разі
несвоєчасного повернення орендованого
майна орендарем) та підлягає стягненню
за весь час прострочення зобов'язання
щодо повернення речі. Вимоги статті 785
Цивільного кодексу України не
обмежують орендодавця будь-якими
строками для справляння неустойки за
весь час прострочення зобов'язання
щодо повернення речі з урахуванням
загального строку позовної давності.
(Постанова Вищого господарського суду
України від 18.04.2012 р. у справі №40/117)

Відповідно до п. 7.2.3 договору, якщо
орендар не виконує обов'язку щодо
повернення сільськогосподарської
техніки, орендодавець має право
вимагати від орендаря сплати неустойки
у розмірі подвійної плати за
користування сільськогосподарською
технікою за весь час прострочення.

В ході розгляду справи в суді першої
інстанції, враховуючи розрахунок,
поданий позивачем, судом стягнено з
відповідача неустойку у повному обсязі
в розмірі 477 600,00 грн., як обгрунтовану та
підтверджену матеріалами справи.

З огляду на викладене судова колегія
зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.1 договору строк
оренди за цим договором становить до
30.06.2012 р. з дня підписання цього
договору.

У відповідності з п. 6.1 договору
протягом 5-ти днів після закінчення
строку оренди, визначеного в п. 2.1
договору, або у випадку розірвання
цього договору орендар передає
орендодавцю визначену п. 1.2 договору
сільськогосподарську техніку в
належному технічному стані.

Згідно із положенням ст. 764 Цивільного
кодексу України якщо наймач продовжує
користуватися майном після закінчення
строку договору найму, то, за
відсутності заперечень наймодавця
протягом одного місяця, договір
вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором.

В матеріалах справи відсутні докази,
які підтверджують заперечення
позивача щодо продовження договору №1
оренди сільськогосподарської техніки
від 18.04.2012р. Претензія №1 від 11.09.2012 р. з
вимогою повернути за актом
приймання-передачі орендовану техніку
не може братись до уваги як доказ
припинення договору оренди, оскільки
остання вручена під розписку особі, яка
не була уповноважена підприємством
скаржника отримувати будь-яку
кореспонденцію.

Отже, договір №1 оренди
сільськогосподарської техніки від
18.04.2012р. є припиненим 31.12.2012 р. з моменту
скерування на адресу відповідача
претензії №2 з вимогою повернути
орендоване майно та сплатити
заборгованості за орендну плату, що
підтверджується описом вкладення до
цінного листа від 31.12.2012 р. (а.с.37-39, 40)

З огляду на викладене, оскільки договір
оренди сільськогосподарської техніки
№1 від 18.04.2012р. є припиненим з 31.12.2012 р.
підлягає стягненню неустойка за період
з 07.01.2013р. по 12.09.2013р. в сумі 369 600,00грн.

В частині стягнення неустойки в сумі 108
000,00грн. за період з 01.07.2012р. по 31.12.2012р.
судом першої інстанції помилково
задоволено позовні вимоги.

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору (ст. 32 ГПК України).

Згідно зі ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України визначено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За таких обставин, рішення підлягає
скасуванню частково в сумі стягненої
неустойки за період з 01.07.2012р. по 31.12.2012р.
в розмірі 108 000,00грн., в решті
рішення суду слід залишити без змін.

Згідно із ст.49 ГПК України судовий збір
за розгляд апеляційної скарги
покладається на сторони пропорційно до
задоволених позовних вимог..

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК
України, -

Львівський апеляційний господарський
суд П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу ТОВ
"Терранова - Агро", с. Тернопілля
Миколаївського району Львівської
області № 01-13/10-2014 від 13.10.2014 р.
задоволити частково.

Рішення Господарського суду
Львівської області від 29.09.2014р. у справі
№914/4398/13 скасувати частково в частині
стягнення неустойки в сумі 108 000,00грн.
В цій частині в позові відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Терранова-Агро"
(адреса: 81610, Львівська область,
Миколаївський район, с. Тернопілля, вул.
Шевченка, 20; ідентифікаційний номер
37976916) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свобода-Агро"
(адреса: 90210, Закарпатська область,
Берегівський район, с. Свобода, вул.
Миру, 112-А; ідентифікаційний код 37742955) 21
300,00 грн. заборгованості з орендної
плати, 58 515,67 грн. - вартість
паливно-мастильних матеріалів, 369 600,00
грн. - неустойки за користування
орендованим майном, 10 250,01 грн.
судового збору за розгляд справи в суді
першої інстанції..

3.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свобода-Агро"
(адреса: 90210, Закарпатська область,
Берегівський район, с. Свобода, вул.
Миру, 112-А; ідентифікаційний код 37742955)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Терранова-Агро"
(адреса: 81610, Львівська область,
Миколаївський район, с. Тернопілля, вул.
Шевченка, 20; ідентифікаційний номер
37976916) 1 080,00 грн. судового забору за
розгляд апеляційної скарги.

Місцевому господарському суду видати
накази..

4.Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

5.Справу направити у господарський суд
Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 22.12.2014р..

Головуючий суддя
Галушко Н.А

Суддя
Данко Л.С.

Суддя
Орищин Г.В.