м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Публічного акціонерного товариства
До Державного підприємства
Про стягнення 606 125, 05 грн.
Суддя Картавцева Ю.В.
Представники сторін:
від позивача Уразгільдєєв Т.Н.-
представник (дов. № б/н від 08.10.2014 р.)
від відповідача не з'явився
Публічне акціонерне товариство «Лекс»
звернулось до Господарського суду м.
Києва з позовом до Державного
підприємства «Держекоінвест» про
стягнення заборгованості за договором
оренди нерухомого майна № 07 від 10.10.2012
р. у розмірі 520 214, 95 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням відповідачем
зобов'язання з оплати вартості
користування адміністративно-офісним
приміщенням за адресою м. Київ, вул.
Чорновола 12 відповідно до договору
оренди нерухомого майна № 07 від 10.10.2012
р., внаслідок чого виникла
заборгованість у розмірі 520 214, 95 грн.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 13.10.2014 р. порушено провадження у
призначено на 10.11.2014 р.
У судове засідання 10.11.2014 р. представник
відповідача не з'явився, про поважні
причини неявки суд не повідомив, вимоги
ухвали суду не виконав, про час та місце
судового засідання був повідомлений
У даному судовому засіданні
представник позивача подав суду заяву
про збільшення розміру позовних вимог,
відповідно до якої просить суд
стягнути з відповідача 606 125, 05 грн.
Розглянувши вказану заяву позивача у
судовому засіданні 10.11.2014 р., суд
зазначає, що ч. 4 ст. 22 ГПК України
визначено, що позивач до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу, в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.

За таких обставин заява позивача про
збільшення розміру позовних вимог
приймається до розгляду.

За таких обставин, у зв'язку з
нез'явленням у судове засідання
представника відповідача,
невиконанням вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі, суд,
відповідно до ст. 77 ГПК України, відклав
розгляд справи на 01.12.2014 р., про що 10.11.2014
р. винесено відповідну ухвалу.

01.12.2014 р. відділом діловодства суду
отримано від позивача заяву про
збільшення розміру позовних вимог,
відповідно до якої позивач просить суд
стягнути з відповідача 606 125, 05 грн.,
тобто аналогічну за змістом поданій в
судовому засіданні 10.11.2014 р.

За таких обставин, в судовому засіданні
01.12.2014р. представником позивача подано
клопотання в якому представник
позивача просить суд не розглядати
подану 01.12.2014р. заяву про збільшення
розміру позовних вимог, оскільки
аналогічну за змістом судом вже було
розглянуто 10.11.2014р. Клопотання
задоволено.

У судовому засіданні 01.12.2014 р.
представники сторін подали суду
клопотання про продовження терміну
розгляду справи на більш тривалий
строк, ніж встановлено ч. 1 ст. 69 ГПК
України.

Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК
України у виняткових випадках за
клопотанням сторони, з урахуванням
особливостей розгляду спору,
господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів, то суд
задовольнив зазначене клопотання.

Також представник відповідача у
судовому засіданні 01.12.2014 р. усно заявив
клопотання про відкладення розгляду
справи з метою врегулювання спору
мирним шляхом або надання часу для
подання відзиву. Дане клопотання судом
задоволено.

За таких обставин у судовому засіданні
01.12.2014 р. оголошено перерву до 12.12.2014 р.

У судове засідання 12.12.2014 р. представник
відповідача не з'явився, про поважні
причини неявки суд не повідомив, про
час та місце судового засідання був
повідомлений належним чином.

Натомість 12.12.2014 р. відділом
діловодства суду отримано від
відповідача відзив на позов,
відповідно до якого останній заперечує
проти позову з підстав відсутності
бюджетного фінансування для погашення
заборгованості за договором оренди.

При цьому письмових заяв, повідомлень
суду щодо поважності причин
відсутності відповідача в судовому
засіданні 12.12.2014 р. до суду не надходило.

Приписами ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
визначений перелік обставин, за яких
суд відкладає розгляд справи. Зокрема,
відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у
разі нез'явлення в засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу та, відповідно до п. 2
ч. 1 названої статті, у разі неподання
витребуваних доказів. Однак стаття 77
ГПК України встановлює не обов'язок
суду відкласти розгляд справи, а
визначає лише право суду при наявності
зазначених випадків.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в судовому засіданні 12.12.2014 р. та
за відсутності представника
відповідача, запобігаючи одночасно
безпідставному затягуванню розгляду
спору.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, в
судовому засіданні 12.12.2014 р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

10.10.2012 р. між Публічним акціонерним
товариством «Лекс» (далі - позивач,
орендодавець) та Державним
підприємством «Держекоінвест» (далі -
відповідач, орендар) був укладений
договір оренди нерухомого майна № 07
(далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору,
Орендодавець зобов'язується передати
за плату, а Орендар зобов'язується
прийняти в строкове користування
приміщення що знаходиться за адресою:
м. Київ, вул. Чорновола 12 на 1 та 2
поверхах (загальна площа - 883 кв.м.).

Згідно п.п. 4.1., 4.2. Договору, за
користування об'єктом оренди з
орендаря справляється орендна плата,
що за згодою сторін на період укладання
цього договору складає 183 грн. за 1 кв. м.

За змістом п. 4.4. Договору орендодавець
сплачує орендну плату наступним чином:
протягом 5 банківських днів з моменту
набрання чинності цього договору
орендар сплачує орендну плату за
період з дня підписання акту
прийому-передачі приміщення по
останній день поточного місяця.
Наступні платежі сплачуються
щомісячно в термін до 5 числа поточного
місяця за поточний місяць.

Відповідно до п. 19.1. Договору, останній
набуває чинності з 12.10.2012 р. та діє
протягом строку оренди , визначеного
цим договором

Згідно з п. 3.1. Договору, дата початку
оренди 22.10.2012 р., дата закінчення строку
оренди 31.12.2013 р.

Відповідно до Акту приймання - передачі
нежитлового приміщення в оренду від
22.10.2012 р. до Договору оренди нерухомого
майна №07 від 10.10.2012р., Орендодавець
передав, а Орендар прийняв приміщення
загальною площею 883, 00 кв.м. - що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Чорновола 12.

Згідно з Додатковою угодою № 1 від
30.08.2013 р. до Договору, сторони погодили
із 01.09.2013 р. внести зміни до Договору та
погодили, що орендар приймає у строкове
платне володіння приміщення за адресою
м. Київ, вул. Чорновола 12 на 1 та 2
поверхах загальною площею 844,8 кв.м.

Відповідно до Додаткової угоди № 2 від
14.10.2013 р. до Договору, сторони погодили
із 14.10.2013 р. внести зміни до Договору та
погодили, що орендар приймає у строкове
платне володіння приміщення за адресою
м. Київ, вул. Чорновола 12 на 1 та 2
поверхах загальною площею 780,5 кв.м.

Згідно з Додатковою угодою № 3 від
28.11.2013 р. до Договору, сторони погодили
із 01.12.2013 р. внести зміни до Договору та
погодили, що орендар приймає у строкове
платне володіння приміщення за адресою
м. Київ, вул. Чорновола 12 на 2 поверсі
загальною площею 442,13 кв.м.

За змістом Додаткової угоди № 4 від
11.12.2013 р. до Договору, сторони погодили
продовжити термін дії Договору до
01.04.2014 р.

За змістом Додаткової угоди № 5 від
27.03.2014 р. до Договору, сторони погодили
продовжити строк дії Договору до 02.09.2014
р.

Відповідно до Додаткової угоди № 6 від
15.09.2014 р. до Договору, сторони погодили
продовжити термін дії Договору до
30.09.2014 р.

Відповідно до Додаткової угоди № 6 від
15.09.2014 р. до Договору, сторони погодили
продовжити термін дії Договору до
30.09.2014 р.

Відповідно до Додаткової угоди № 7 від
30.09.2014 р. до Договору, сторони погодили
продовжити термін дії Договору до
31.10.2014 р.

Відповідно до умов Договору, позивач
належним чином виконав умови
укладеного Договору, надавши
відповідачу у оренду Об'єкт, визначений
Договором.

Проте, в порушення умов договору
Відповідачем не виконано свій
обов'язок щодо сплати позивачу
орендної плати.

Зокрема, станом на час розгляду справи
судом, сума заборгованості за орендну
плату становить 606 125, 05 грн.
(підписаний сторонами та скріплений їх
печатками акт звірки
взаєморозрахунків наявний у
матеріалах справи).

26.08.2014 р. позивач звернувся до
відповідача із попередженням, у якому
виклав вимогу про сплату
заборгованості за Договором. Однак
вказана вимога залишена відповідачем
без задоволення.

Таким чином, станом на час розгляду
справи, загальна заборгованість
відповідача перед позивачем складає 606
125, 05 грн., яку і просить стягнути
позивач.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представників сторін, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги підлягають до
задоволення з огляду на наступне.

Внаслідок укладення договору між
сторонами згідно ст. 11 Цивільного
кодексу України, виникли цивільні
права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, що
регулює правовідносини у
господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України один суб'єкт господарського
зобов'язання повинен вчинити певну дію
на користь іншого суб'єкта, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Так як між сторонами укладено договір
оренди (найму), слід керуватись
положеннями закріпленими в Главі 58
Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 759 ЦКУ, за договором
найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Частиною 1 статті 762 ЦКУ, встановлено, що
за користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Як встановлено судом, між сторонами
укладено Договір оренди нерухомого
майна № 07 від 10.10.2012 р., де сторони
погодили всі істотні умови договору,
зокрема щодо порядку та строків оплати
встановлених договором платежів.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною першою статті 193
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Відповідно до частини
сьомої зазначеної статті не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що зобов'язання щодо
оплати орендної плати у розмірі 606 125,
05 грн. відповідачем у встановлений
Договором строк не виконано, оскільки
доказів іншого суду надано не було.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
до висновку, що відповідачем було
порушено умови Договору, а також вимоги
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
та ст. 193 Господарського кодексу
України.

Зважаючи на встановлені обставини
справи та вимоги правових норм,
викладених вище, а також на те, що
відповідач в установленому порядку
обставини, які повідомлені позивачем,
не спростував, господарський суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу у розмірі 606 125, 05 грн. нормативно
та документально доведені, а тому
підлягають задоволенню.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Зазначені у відзиві доводи відповідача
про відсутність бюджетного
фінансування не є підставою для
прострочення сплати чи несплати
орендної плати за Договором, оскільки
як встановлено у ст. 96 ЦК України
юридична особа самостійно відповідає
за своїми зобов'язаннями, а статтями 525,
526 названого Кодексу і статтею 193 ГК
України встановлено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Враховуючи
викладене, відсутність бюджетних
коштів не виправдовує бездіяльність
замовника і не є підставою для
звільнення від відповідальності за
порушення договірного зобов'язання
(див. постанову Вищого господарського
суду України від 23.08.2012 N 15/5027/715/2011).

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
15.05.2012 N 11/446 та в рішенні Європейського
суду з прав людини у справі "Терем ЛТД,
Чечеткін та Оліус проти України" від
18.10.2005 р.

За таких обставин, відповідач доказів
на спростування обставин, повідомлених
позивачем, не надав, а отже позовні
вимоги підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Положеннями статті 34 ГПК України
встановлено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оскільки спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача, то
судовий збір, відповідно до приписів
статті 49 ГПК України, покладається на
відповідача.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 33, 49,
82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства
«Держекоінвест» (01135, м. Київ, вул. В.
Чорновола 12; ідентифікаційний код 36939719)
на користь Публічного акціонерного
товариства «Лекс» (01135, м. Київ, вул.
В'ячеслава Чорновола 12,
ідентифікаційний код 03058678) основний
борг в розмірі 606 125 (шістсот шість
тисяч сто двадцять п'ять) грн. 05 коп. та
судовий збір у розмірі 12 122 (дванадцять
тисяч сто двадцять два) грн. 50 коп.

3. Повернути Публічному акціонерному
товариству «Лекс» (01135, м. Київ, вул.
В'ячеслава Чорновола 12,
ідентифікаційний код 03058678) зайво
сплачену суму судового збору 1 777 (одна
тисяча сімсот сімдесят сім) грн. 10 коп.,
сплачену платіжним дорученням № 434 від
10.11.2014 р., оригінал якого знаходиться в
матеріалах справи.

4. Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення

складено 17.12.2014 р.

Суддя
Ю.В. Картавцева