Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
тел. (0412) 48-16-20,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "17" грудня 2014 р.
Справа № 906/1521/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Мельник В.В. (довіреність
№24-93 від 18.04.14)

від відповідача: Кімак З.К. (довіреність
№51/16 від 08.01.14)

розглянув у судовому засіданні в м.
Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради

про стягнення 19090523,49 грн.

Позивач звернувся до господарського
суду Житомирської області з позовом
про стягнення з відповідача на свою
користь 19090523,49 грн. заборгованості за
договором про закупівлю природного
газу №13/2393-БО-10 від 28.12.12., з яких: 15000000,00
грн. - основний борг, 1883033,66 грн. - пеня,
1814145,73 грн. - інфляційні, 393344,10 грн. - 3%
річних.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилається на те, що
відповідач, всупереч п.6.1 договору
купівлі-продажу природного газу від
28.12.12, несвоєчасно та не в повному
обсязі сплатив вартість переданого
природного газу в січні - грудні 2013
року, внаслідок чого у відповідача
виникла заборгованість.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов визнав частково, подав
відзив №5556/16 від 24.11.14 на позовну заяву,
в якому посилаючись на скрутне
матеріальне становище просить
відмовити в задоволенні позову в
частині стягнення штрафних санкцій.
Подав пояснення щодо інфляційних
нарахувань №5554/16 від 24.11.14, в якому
відповідач здійснив самостійно
розрахунок інфляційних, що склали
1674499,77грн. Подав клопотання №5555/16 від
24.11.14, в якому просить зменшити розмір
пені до 10% посилаючись на скрутне
матеріальне становище, збитковість
підприємства, відсутність збитків у
позивача та на те, що борг виник не з
вини підприємства.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до укладеного 28.12.12 між
Національною акціонерною компанією
"Нафтогаз України" (продавець/позивач)
та Комунальним підприємством
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради
(покупець/відповідач) договору
№13/2393-БО-10 купівлі-продажу природного
газу з додатковою угодою до нього (далі
- договір, а.с.17), продавець зобов'язався
передати у власність покупцю у 2013 році
імпортований природний газ (за кодом
згідно УКТ ЗЕД , ввезеного на
митну територію України ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", далі - газ), для
виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями, а покупець зобов'язався
приймати та оплачувати газ на умовах
цього Договору (п.1.1, п.1.2).

Пунктом 3.3 договору сторони встановили,
що приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показників комерційного
вузла/вузлів обліку газу покупця.

Згідно п.3.4 договору, вищевказаний Акт
приймання-передачі є підставою для
остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 5.2 договору сторони погодили,
що ціна за 1000,0 куб.м. природного газу
становить 4661,74грн. з урахуванням збору
у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом , податку на
додану вартість.

Оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця наступного за
місяцем поставки газу (п. 6.1. договору).

Додатковою угодою №1 від 19.07.2013 (а.с.23) до
договору купівлі-продажу природного
газу сторони внесли зміни до п.5.2
договору на купівлю-продаж природного
газу, зменшивши ціну природного газу до
4588,54грн. за 1000 куб.м.

Судом встановлено, що на виконання умов
договору №13/2393-БО-10 від 28.12.12 протягом
січня-грудня 2013 року НАК "Нафтогаз
України" поставлено відповідачу
природний газ в об'ємі 27140,361 тис.куб.м.
на загальну суму 81395551,93грн.

Факт належного виконання позивачем
своїх зобов'язань підтверджується
актами приймання-передачі природного
газу від 21.10.2013р. (за січень 2013р.) (а.с. 24);
від 21.10.13р. (за лютий 2013р.) (а.с. 26); від
21.10.13р. (за березень 2013р.) (а.с. 28); від
21.10.13р. (за квітень 2013р.) (а.с. 30); від
21.10.2013р. (за травень 2013р.) (а.с.32); від
21.10.13р. (за червень 2013р.) (а.с. 34); від 21.10.13
р. (за липень 2013 р.) (а.с.35); від 21.10.13р. (за
серпень 2013р.) (а.с. 37); від 31.10.13 р. (за
жовтень 2013р.) (а.с. 39); від 30.11.13р. (за
листопад 2013р.) (а.с. 40); від 31.12.2013р. (за
грудень 2013р.) (а.с. 41).

Відповідач, всупереч умовам договору,
ст.ст.525, 526 ЦК України та ст.193 ГК
України, неналежним чином виконав свої
зобов'язання по оплаті отриманого
природного газу, внаслідок чого станом
на день звернення позивача з позовом до
суду та на час розгляду справи у суді
перед позивачем існує заборгованість в
сумі 15000000,00грн. про що не заперечили
сторони у судовому засіданні.

Згідно ст.692 ЦК України покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Враховуючи зазначене, сума боргу
відповідача перед позивачем по оплаті
за отриманий у січні-грудні 2013 року
природний газ становить 15000000,00грн. та
не заперечується відповідачем у
відзиві на позовну заяву №5556/16 від
24.11.2014.

Згідно зі ст.ст.525,526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов'язання
не допускається.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в
частині стягнення 15000000,00 грн. основного
боргу є обґрунтованими та такими, що
підтверджені матеріалами справи, тому
підлягають задоволенню.

Що стосується нарахованих позивачем
пені за порушення відповідачем своїх
зобов'язань по оплаті переданого
природного газу слід зазначити
наступне.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч.3
ст.549 ЦК України).

Зі змісту ст.610 Цивільного кодексу
України випливає, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Отже, порушення відповідачем строків
оплати за переданий природний газ, є
порушенням зобов'язання, що відповідно
до ст.611 Цивільного кодексу України
тягне за собою правові наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема сплату неустойки.

Пунктом 7.2 договору встановлено, що у
разі невиконання покупцем пункту 6.1.
умов цього договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
продавцю крім суми заборгованості пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

Позивачем заявлено до стягнення пеню в
загальній сумі 1883033,66 грн.

Суд, перевіривши розрахунок пені,
вважає його правильним та таким, що
підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до наявного в
матеріалах справи розрахунку , позивач
просить стягнути з відповідача
1814145,73грн. інфляційних та 393344,10грн. 3%
річних.

За ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Положення ч.2 ст. 625 ЦК України в частині
сплати процентів річних
застосовується за наявності порушення
будь-якого грошового зобов'язання
(п.6.2 Постанови № 14).

Сплата трьох процентів річних від
простроченої суми не має характеру
штрафних санкцій і є способом захисту
майнового права та інтересу кредитора
шляхом отримання від боржника
компенсації (плати) за користування ним
коштами, належними до сплати
кредиторові ( п.4.1 Постанови № 14).

Задоволенню в обсязі нарахованому
позивачем підлягає вимога про
стягнення 393344,10грн. 3% річних, оскільки
остання є законною та відповідає
обставинам справи.

Стосовно заявлених до стягнення
інфляційних нарахувань в загальній
сумі 1814145,73 грн.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
якого полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів ( п.3.1 Постанови №
14).

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) -
це показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, який
визначається виключно Держкомстатом і
його найменший період визначення
становить місяць, а тому прострочка
платежу за менший період не тягне за
собою нарахування інфляційних втрат, а
розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що мала місце на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений Держкомстатом, за
період прострочки.

Розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць, у якому мала місце інфляція
(абз. 3 п. 3.2. Постанови №14).

Господарським судом самостійно
перевірено розрахунок суми
інфляційних втрат.

За серпень 2013р. в період з жовтня 2013р. по
листопад 2013р. сума інфляційних втрат
становить 493,93 грн.

За вересень 2013р. в період з листопада
2013р. по грудень 2013р. із суми боргу 127377,77
грн., сума інфляційних втрат становить
628,45 грн.

За жовтень 2013р. в період за грудень 2013
із суми боргу 4675608,06грн., сума
інфляційних втрат становить 23378,04грн.

В листопаді прострочка платежу виникла
за менший період ніж місяць, оскільки
строк оплати за поставлений газ у цьому
місяці настав у грудні, а відповідач
розрахувався у грудні, тому індекс
інфляції не нараховується.

За грудень 2013р. в період з лютого 2014р. по
червень 2014 р. із суми боргу 15000000,00 грн.,
сума інфляційних втрат становить 1701642,54
грн.

Загалом, обгрунтованими до стягнення є
інфляційні втрати в розмірі 1726142,96
грн. У стягненні 88002,77грн. суд
відмовляє.

Щодо клопотання відповідача про
зменшення розміру пені, яке
обґрунтоване збитковістю
підприємства, слід зазначити наступне.

Відповідно до п.3 ст.83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право у виняткових випадках
зменшувати розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст. 233 ГК України, у разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено,
що розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, яка
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо (п.
3.17.4 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Зі змісту наведених норм випливає, що
при вирішенні питання про можливість
зменшення пені, суд бере до уваги
майновий стан сторін і оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема, із розміром
збитків кредитора, враховує інтереси
обох сторін з метою дотримання балансу
інтересів сторін та з урахуванням
засад справедливості, добросовісності
та розумності, як складових елементів
загального конституційного принципу
верховенства права.

Так, наданими до справи документами
підтверджено викладені у відзиві №5556/16
від 24.11.14 обставини. Зокрема,
збитковість діяльності підприємства
вбачається із звіту про фінансові
результати відповідача за дев'ять
місяців 2014 року, довідкою підприємства
про значну дебіторську заборгованість,
документами з державної виконавчої
служби про значну кредиторську
заборгованість та арештовані рахунки.

Зважаючи на те, що згідно з актами
приймання-передачі природного газу у
січні - грудні 2013 року кінцевим
споживачем послуг, для забезпечення
надання яких було передано природний
газ, визначено бюджетні установи та
організації , яким відповідач, згідно з
законодавством, має право нараховувати
штрафні санкції за несвоєчасне
проведення розрахунків; відповідач не
надав доказів того, що бюджетні
установи та організації заборгували
відповідачу кошти; відповідач тривалий
час не здійснює розрахунків;
враховуючи інтереси обох сторін, в т.ч.
майнові та те, що причини вказані
відповідачем не є винятковими,
господарський суд дійшов висновку про
відсутність, у даному випадку, підстав
для зменшення суми пені, що підлягає
стягненню з відповідача. У задоволенні
клопотання відповідача в цій частині
суд відмовляє.

Відповідно до статей 33 та 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
і іншими учасниками процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково на суму 19002520,72грн., з яких:
15000000,00 грн. - основний борг, 1883033,66 грн. -
пеня, 1726142,96 грн. - інфляційні, 393344,10 грн.
- 3% річних. В задоволенні решти вимог
слід відмовити.

Витрати щодо сплати судового збору,
відповідно до ч.5 ст. 49 ГПК України,
покладаються на сторони пропорційно.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства
"Житомиртеплокомуненерго"
Житомирської міської ради (10014,
м.Житомир, вул. Київська, буд.48,
ідентифікаційний код 35343771) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (01001, м.Київ,
Шевченківський р-н.,
вул.Б.Хмельницького, буд.6,
ідентифікаційний код 20077720):

- 15000000,00грн. основного боргу;

- 1883033,66 грн. пені;

- 393344,10 грн. 3% річних;

- 1726142,96 грн. інфляційних втрат;

- 72743,12 грн. судового збору.

3. Відмовити в позові в частині
стягнення 88002,77 грн. інфляційних.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 19.12.14

Суддя
Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу