ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.12.14р. Справа № 904/9481/14

За позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ZED RK Company", м.Актау,
Мангистауская область, Республіка
Казахстан

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ
ЗАВОД БУРОВОГО ОБЛАДНАННЯ", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 286 653 доларів США 59 центів,
що еквівалентно 4290994,60 гривень

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: Бардаченко В.В. -
довіреність № 01-068 від 24.11.14;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ZED RK Company" звернулось
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ
ЗАВОД БУРОВОГО ОБЛАДНАННЯ" про
стягнення 286 653 доларів США 59 центів, що
еквівалентно 4 290 994,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням відповідачем вимоги
позивача про повернення авансу за
контрактом № К-ДЗБО-0081 від 03.10.13.

Позивач в судове засідання з'явився,
позов підтримує та просить
задовольнити його в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, документи, які
витребовувались судом не надав.
Клопотанням від 11.12.14 просить відкласти
розгляд справи.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В порядку статті 85 ГПК України, у
судовому засіданні 16.12.14 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши надані документи і
матеріали, з'ясувавши обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги і
заперечення, оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (покупець) та
відповідачем (постачальник) укладений
контракт № К-ДЗБО-00081, відповідно до п.
1.1 якого постачальник зобов'язується
поставити і передати у власність
покупцю в обумовлений даним контрактом
строк, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити, труби бурильні
(товар) в номенклатурі, кількості, за
цінами та в строки у відповідності до
специфікацій, які є невід'ємною
частиною цього контракту, на умовах
ОАР-ж/д ст. Актау - Порт ЗКЖД, Республіка
Казахстан (відповідно ЇНКОТЕРМС 2010).
Загальна вартість даного контракту
складає 349 152 долари США 00 центів (п.2.1).
Згідно із специфікацією № 1 до
контракту № К-ДЗБО-00081 від 03.10.13,
найменування товару: труби бурильні,
виробництва 2013 року на загальну
вартість 349 152 доларів США. Контракт
вступає в силу з дати його підписання
обома сторонами та діє до повного
виконання зобов'язань сторонами (п.8.1).

Згідно преамбули ЗУ "Про міжнародне
приватне право", цей Закон встановлює
порядок урегулювання
приватноправових відносин, які хоча б
через один із своїх елементів пов'язані
з одним або кількома правопорядками,
іншими, ніж український правопорядок.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 76 Закону, суди можуть
приймати до свого провадження і
розглядати будь-які справи з іноземним
елементом у випадку якщо на території
України відповідач у справі має місце
проживання або місцезнаходження.

Оскільки позивач набув право вимоги до
відповідача, який знаходиться на
території України, то позивач отримав
право звернутись з відповідним позовом
до суду за місцезнаходженням
відповідача. Крім того, пунктом 7.2
контракту, Сторони визначили
територіальну підсудність спорів за
контрактом - Арбітражний суд за місцем
знаходження відповідача.

Згідно ст. 4 ЗУ "Про міжнародне приватне
право", право, що підлягає застосуванню
до приватноправових відносин з
іноземним елементом, визначається
згідно з колізійними нормами та іншими
положеннями колізійного права цього
Закону, інших законів, міжнародних
договорів України.

Згідно п. 1 ст. 32 ЗУ "Про міжнародне
приватне право", розділу ІІІ «Колізійні
норми щодо правочинів, довіреності,
позовної давності», зміст правочину
може регулюватися правом, яке обрано
сторонами, якщо інше не передбачено
законом.

Згідно ст. 32 Розділу III. Колізійні норми
щодо правочинів, довіреності, позовної
давності Закону України "Про
міжнародне приватне право", зміст
правочину може регулюватися правом,
яке обрано сторонами, якщо інше не
передбачено законом. У разі
відсутності вибору права до змісту
правочину застосовується право, яке
має найбільш тісний зв'язок із
правочином. Якщо інше не передбачено
або не випливає з умов, суті правочину
або сукупності обставин справи, то
правочин більш тісно пов'язаний з
правом держави, у якій сторона, що
повинна здійснити виконання, яке має
вирішальне значення для змісту
правочину, має своє місце проживання
або місцезнаходження.

Сторони в контракті не визначили право,
яке застосовується під час розгляду
спорів. За змістом позовної заяви,
стороною, яка повинна здійснити
виконання, є відповідач,
місцезнаходження якого має вирішальне
значення для змісту правочину. А тому,
правочин більш тісно пов'язаний з
правом держави Україна. Таким чином, до
цього спору слід застосовувати право
України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України, за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 ГК України визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону та інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Пунктом 2.2 контракту передбачено, що
оплата за товар здійснюється на
наступних умовах: 70 % передплата від
загальної вартості контракту
здійснюється на протязі п'яти робочих
днів з моменту підписання контракту;
сплата інших 30 % від загальної вартості
контракту здійснюється на протязі
десяти робочих днів після проведення
комісійного приймання товару на складі
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЮБСГ".

На виконання умов контракту, позивачем
07.10.13 було здійснено передплату у
розмірі 244 406 доларів США 40 центів
(платіжне доручення № 72156 (а.с.12).

Відповідно до п. 3.1 контракту поставка
товару здійснюється залізницею на
протязі семидесяти календарних днів з
моменту перерахування покупцем
передплати н розрахунковий рахунок
постачальника, у відповідності до п. 2.2
контракту, з правом дострокового
відвантаження товару.

Таким чином, строк поставки продукції,
є таким, що настав. Однак, Відповідач
порушив умови контракту і не здійснив
поставку товару в обумовлені сторонами
строки.

Позивач неодноразово надсилав на
адресу Відповідача листи з проханням
повідомити дату відвантаження товару.
Згідно листів відповідача, останній
повідомляв те, що строки були порушені
через недобросовісне відношення
постачальника трубної заготовки.
Листом № 479 від 19.12.13 відповідач
повідомив, що відвантаження продукції
здійсниться у січні. Потім, листом №
03:01/14 від 13.01.14 - дату поставки визначив у
лютому 2014 р., листом № 92 від 12.03.14 - у
травні 2014.

Позивач 23.04.14 та 12.05.14 звернувся до
відповідача із претензійними листами
із проханням щодо розірвання контракту
№ К-ДЗБО-00081 від 03.10.13 та додаткових угод
до нього № 1 від 29.10.13 року та № 2 від
21.03.14 та в триденний строк з дня
отримання цього листа здійснити
повернення суми передплати за даним
контрактом у розмірі 244 406 доларів США 40
центів. Листом № 43-05/14 від 28.05.14 року
відповідач повідомив позивача про те,
що готовий повертати грошові кошти
рівними частинами за запропонованим
графіком. В черговий раз позивач 04.06.14
звернувся до відповідача із
претензійним листом № 01-041 із вимогою
щодо повернення передплати у розмірі 244
406 доларів США 40 центів не пізніше 01.08.14

За результатами довготривалого
листування, сторонами було укладено
додаткову угоду №2 від 03.10.13, згідно із
якою поставка товару здійснюється
залізницею на протязі 300 календарних
днів з моменту перерахування
передплати. Оскільки оплата авансу
відбулась 07.10.13, то, відповідач
зобов'язаний був здійснити поставку
товару не пізніше 03.08.2014. Однак,
відповідач порушив умови договору, і не
поставив товар у встановлені строки.

Листом № 01/-067 від 24.11.2014, позивач
повідомив відповідача про відмову від
контракту № К-ДЗБО-00081 (що має наслідком
його розірвання). Також, цим листом
позивач просив відповідача повернути
суму передоплати. Лист був надісланий
відповідачу поштою 24.11.2014 (див. опис
вкладеного).

Однак, станом на день розгляду справи,
відповідач суму авансу не повернув.

Згідно ст. 612 ЦК України, якщо внаслідок
прострочення боржника виконання
зобов'язання втратило інтерес для
кредитора, він може відмовитися від
прийняття виконання і вимагати
відшкодування збитків.

Згідно ст. 615 ЦК України, 1. У разі
порушення зобов'язання однією стороною
друга сторона має право частково або в
повному обсязі відмовитися від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 693 ЦК
України, якщо договором встановлений
обов'язок покупця частково або
повністю оплатити товар до його
передання продавцем (попередня оплата),
покупець повинен здійснити оплату в
строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу. Якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати.

За таких обставин, позивач правомірно
відмовився від договору, розірвав його
в односторонньому порядку та
правомірно просить стягнути з
відповідача суму передоплати (авансу) в
розмірі 244 406,40 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ на 01.12.14 становить
3 658 585,10 грн.

Тому, позовні вимоги про стягнення з
відповідача суми основного боргу в
розмірі 244 406,40 доларів США є
обґрунтованими, та підлягають
задоволенню.

Частиною 1 статті 546 ЦК України
передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою. гарантією, заставою,
притриманням, завдатком. Відповідно до
ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання
зобов'язання (основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Під неустойкою (штрафом, пенею),
відповідно до статті 549 цього Кодексу,
розуміється грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання,

Пунктом 5.1 контракту передбачено, у
випадку порушення строків поставки
товару, вказаного в п. 3.1 цього
контракту, за виною постачальника,
постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 %
від вартості непоставленого в строк
товару за кожен день прострочення, але
не більше 10 % від вартості не
поставленого в строк товару. На
підставі цього, позивачем заявлено
вимогу про стягнення з відповідача
пені в розмірі 34 915 доларів США.

Згідно п. 2.1 Постанови Пленуму ВГСУ №14
від 17.12.13, якщо у вчиненому сторонами
правочині розмір та базу нарахування
пені не визначено або вміщено умову
(пункт) про те, що пеня нараховується
відповідно до чинного законодавства,
суму пені може бути стягнуто лише в
разі, якщо обов'язок та умови її сплати
визначено певним законодавчим актом.
Листом № 01-067 від 24.11.14 позивач
повідомив відповідача про відмову від
контракту та повернення перерахованих
коштів в розмірі 244 406 доларів США. Таким
чином, на час розгляду справи контракт
є розірваний, тому відсутні підстави
для застосування п. 5.1 контракту та
стягнення пені.

Крім цього, в порядку ст. 625 Цивільного
кодексу України, позивач заявив
позовні вимоги про стягнення з
відповідача 3% річних в розмірі 7332
доларів США 19 центів. Однак, згідно
Інформаційного листа ВГСУ № 01-06/1666/14
від 27.10.14, обов'язок щодо повернення
грошових коштів, отриманих як
передоплата, не можна розцінювати як
грошове зобов'язання в розумінні
статті 625 ЦК України, оскільки
повернення суми попередньої оплати є
поверненням суми авансу (а не грошовим
зобов'язанням). На аванс можуть
нараховуватися лише проценти,
передбачені статтею 536 ЦК України
(постанова від 16.09.2014 N 921/266/13-г/7). Тому, в
задоволенні позовних вимог про
стягнення сум 3 % річних, слід відмовити.

Щодо заяви про забезпечення позову від
08.12.14 суд зазначає, що заявою від 16.12.14
позивач відмовився від цієї заяви.

Відповідно до ч.3 ст. 30 Закону України
"Про адвокатуру та адвокатську
діяльність" при встановленні розміру
гонорару враховуються складність
справи, кваліфікація і досвід адвоката,
фінансовий стан клієнта та інші
істотні обставини. Гонорар має бути
розумним та враховувати витрачений
адвокатом час.

Пунктом 6.3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
встановлено, що витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, передбачених ст. 49
ГПК України. Відшкодування цих витрат
здійснюється господарським судом
шляхом зазначення про це у рішенні,
ухвалі, постанові за наявності
документального підтвердження витрат,
як-от угоди про надання послуг щодо
ведення справи у суді та/або належно
оформленої довіреності, виданої
стороною представникові її інтересів у
суді, платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони.

В п.6.5. вказаної постанови зазначено, що
вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, господарський суд має
враховувати, що розмір відшкодування
судових витрат, не пов'язаних зі
сплатою судового збору, не повинен бути
неспіврозмірним, тобто явно завищеним
порівняно з ціною позову.

У визначенні розумно необхідного
розміру сум, які підлягають сплаті за
послуги адвоката, можуть братися до
уваги, зокрема: встановлені
нормативно-правовими актами норми
видатків на службові відрядження (якщо
їх установлено); вартість економних
транспортних послуг; час, який міг би
витратити на підготовку матеріалів
кваліфікований фахівець; вартість
оплати відповідних послуг адвокатів,
яка склалася в країні або в регіоні;
наявні відомості органів статистики
або інших органів про ціни на ринку
юридичних послуг; тривалість розгляду
і складність справи тощо.

Так, згідно договору про надання
юридичних послуг від 24.11.14 (п. 3.1)
вартість адвокатських послуг на
початковому етапі (перед поданням
позову), складає 1000 доларів США.
Наступний етап здійснюється після
задоволення позовних вимог та
отримання суми боргу позивачем. Розмір
гонорару складає 10 % від отриманої суми
за вирахуванням суми оплат на
початковому етапі. Суду надане
платіжне доручення № UWPB12679443 від 25.11.14
на підтвердження оплати в сумі 6 100,00
доларів США, з яких 1000 доларів США,
згідно пояснень представника позивача
- вартість послуг на початковому етапі,
а 5100 доларів США - компенсація витрат на
оплату судового збору. Розмір
заявлених позивачем витрат на оплату
послуг адвоката, відповідає принципам
співрозмірності і розумної, усталеній
практиці розміру таких витрат, та
договірним відносинам сторін.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судовий збір
слід покласти на Відповідача
пропорційно.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 193, 265 Господарського Кодексу
України, ст. ст. 11, 525, 526, 530, 612, 692
Цивільного кодексу України, ст. ст. 44, 49,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов ЗАДОВОЛЬНИТИ ЧАСТКОВО.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ
ЗАВОД БУРОВОГО ОБЛАДНАННЯ" (49019, м.
Дніпропетровськ, вул. Ударників,27, код
32698053) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ZED RK Company" (130000,
Республіка Казахстан, Мангистауская
область, м. Актау, мікрорайон 14, буд..65,
кв.178) суму попередньої оплати у розмірі
244 406,40 доларів США, що за офіційним
курсом НБУ на 01.12.14 становить 3 658 585,10
грн., судовий збір в розмірі 62 309,42 грн.
та витрати на оплату послуг адвоката в
розмірі 1000,00 доларів США.

В решті позову ВІДМОВИТИ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом. Рішення може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
підписання повного рішення.

Повне рішення складено 22.12.14.

Суддя
М.О.Ніколенко