Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
РІШЕННЯ

?17? грудня 2014 року
справа № 927/1687/14

Позивач: Публічне акціонерне
товариство «Державна продовольчо -
зернова корпорація України», вул.
Саксаганського, 1, м. Київ, 01033

Відповідач: Державне підприємство
«Дослідне господарство «Івківці»
Інституту сільського господарства
Північного Сходу Національної
академії аграрних наук України,

с. Івківці, Прилуцький район,
Чернігівська область, 17580

Предмет спору: про стягнення 1095295,16 грн.

Суддя
І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: Половінкін О.В.
довіреність № 104 від 13.03.2014 р.,
представник

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 17.12.2014 р., на
підставі ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Публічним акціонерним товариством
«Державна продовольчо - зернова
корпорація України» подано позов до
Державного підприємства «Дослідне
господарство «Івківці» Інституту
сільського господарства Північного
Сходу Національної академії аграрних
наук України про стягнення коштів в
сумі 1095295,16 грн., з якої 364094,60 грн. сума
попередньої оплати, 274802,65 грн. сума
договірної санкції за період з 02.11.2013 р.
по 14.10.2014 р., включно, 297500,00 грн. сума
штрафу, 158897,91 грн. сума відсотків річних
за користування грошовими коштами за
період з 07.05.2013 р. по 14.10.2014 р., включно.
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору від 10.04.2013 р. поставки
зерна майбутнього врожаю № К024СНR-F.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, уповноваженого представника
не направив, відзив на позов не надав,
проти позовних вимог не заперечив, про
дату, час та місце судового засідання
був тричі повідомлений належним чином,
що підтверджується матеріалами справи
(а.с. 91, 99, 109).

Від відповідача надійшла факсограма
від 17.12.2014 р., що містить клопотання про
відкладення розгляду справи до кінця
поточного місяця, у зв'язку
неможливістю явки представника у
судове засідання 17.12.2014 р. (а.с.112).

Представник позивача проти заявленого
клопотання заперечив, зазначивши про
навмисне затягування судового
розгляду справи із сторони
відповідача.

Відповідачем неодноразово були
заявлені аналогічні за змістом
клопотання про відкладення розгляду
справи від 10.11.2014 р. (а.с. 93), від 19.11.2014 р.
(а.с. 110), що задоволені судом ухвалами
від 11.11.2014 р. (а.с. 97), від 20.11.2014 р.(а.с.
106-107), якими зобов'язано відповідача
надати до суду документальне
підтвердження поважності причин
неявки представника у вказані судові
засідання. Враховуючи, що відповідачем
вимоги ухвал суду від 10.11.2014 р. та від
19.11.2014 р. не виконані, доказів
неможливості явки в судове засідання
17.12.2014 р. не надано, а також враховуючи
встановлення ст. 69 ГПК України
двохмісячного строку для розгляду
справи, клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи судом
відхилено.

В судовому засіданні 17.12.2014 р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги в частині стягнення
364094,60 грн. суми попередньої оплати,
158897,91 грн. річних за період з 07.05.2013 р. по
14.10.2014 р., включно, 297500,00 грн. суми штрафу,
а також договірних санкцій за період з
02.11.2013 р. по 20.03.2014 р., включно, оскільки
згідно листа - вимоги від 14.03.2014 р. №
122-01/03 позивач відмовився від договору
поставки зерна майбутнього врожаю від
10.04.2013 р. № К024СНR-F на підставі п. 5.4
договору, вказаний лист був отриманий
відповідачем - 20.03.2014 р., а тому
стягнення договірних санкцій за
неналежне виконання відповідачем умов
спірного договору (недопоставку
товару) має бути здійснено саме до
20.03.2014 р., включно.

Зважаючи на те, що згідно до ст. 22
Господарського процесуального
кодексу України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи, неявка представника
відповідача у судове засідання та
неподання відповідачем відзиву на
позов, не є перешкодами для
розгляду справи за наявними
доказами у порядку ст. 75
Господарського процесуального
кодексу України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши пояснення
повноважного представника позивача,
дослідивши докази, які мають юридичне
значення для вирішення спору,
господарський суд , -

В С Т А Н О В И В :

Статтею 712 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

10 квітня 2013 р. Публічним акціонерним
товариством «Державна продовольчо -
зернова корпорація України» (покупець)
та Державним підприємством «Дослідне
господарство «Івківці» Інституту
сільськогосподарської мікробіології
та агропромислового виробництва
Національної академії аграрних наук
України» (найменування якого змінено
на Державне підприємство «Дослідне
господарство «Івківці» Інституту
сільського господарства Північного
Сходу Національної академії аграрних
наук України») (а.с. 85) (постачальник)
укладено договір № К024СНR-F поставки
зерна майбутнього врожаю (а.с. 15-24), за
умовами якого в порядку та на умовах
цього договору постачальник у
визначений сторонами строк (термін)
поставляє покупцю наступну
сільськогосподарську продукцію
(надалі - товар): найменування товару -
зерно кукурудзи 3 класу; одиниця виміру
товару - метрична тонна; кількість
товару - 850,00. Покупець зобов'язується
прийняти товар (поставлений насипом) та
оплатити його (п. 1.1 договору).

Пунктом 1.2 сторони погодили термін
поставки: до 01 листопада 2013 р., включно.

Поставка відповідної партії товару
вважається здійсненою в момент
підписання між покупцем та
постачальником акту приймання -
передачі відповідної партії товару на
умовах поставки передбачених цим
договором. Умови поставки: EXW -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Елеватор Агро» 17580,
вул. Прилуцька, буд. 19, с. Івківці,
Прилуцький район, Чернігівська область
(згідно ІНКОТЕРМС 2010), якщо інший
сертифікований зерновий склад
(зерносховище) не вказаний у листі
покупця, що направлений на адресу для
листування постачальника, який є
невід'ємною частиною даного договору
(п.п. 1.2.1-1.3 договору).

Розділом 3 «Ціна договору» сторони
визначили, що попередня оплата товару
здійснюється із розрахунку ціни
одиниці виміру товару (станом на момент
укладення договору), яка складає 700,00
грн. за одиницю виміру, в тому числі ПДВ
- 116,67 грн. Сума попередньої оплати за
товар становить 595000,00 грн. Згідно п. 3.2
договору з урахуванням редакції
додаткової угод № 1 від 13.12.2013 р., ціна
одиниці виміру товару з ПДВ,
відповідної партії товару, яка
дорівнює 850,00 метричних тонн, за якою
здійснюються остаточні розрахунки (п.
4.2 договору), визначається як різниця
між сумою, що становить 1130,00 грн. та
знижкою у розмірі 100,00 грн. за кожну
одиницю виміру товару, яка надається
постачальником покупцю. Ціна одиниці
виміру товару, відповідної партії
товару, відображається в специфікації,
яка є невід'ємною частиною цього
договору.

Пунктом 4.1 договору сторони погодили,
що покупець протягом 15 календарних
днів з моменту набрання чинності цим
договором (тобто з моменту його
укладення п. 8.2 договору),
зобов'язується перерахувати кошти
(попередня оплата товару), передбачені
п. 3.1.1 договору (595000,00 грн.) на поточний
рахунок постачальника (на підставі
рахунку - фактури останнього), за
вирахуванням грошової суми
передбаченої у п. 4.1.1 цього договору.
Остаточний розрахунок (за мінусом суми
попередньої оплати за товар, що
визначена п. 3.1.1 договору) за
поставлений покупцю товар (у кількості,
яка не може бути більшою, ніж це
визначено п. 1.1 договору), здійснюється
покупцем на підставі рахунка-фактури
постачальника протягом 10 робочих днів
з моменту отримання покупцем усіх
документів (належним чином оформлених)
передбачених у п.п. 2.3, 2.4 договору, із
розрахунку ціни за одиницю виміру
товару з ПДВ (грн.), що визначена на
підставі п. 3.2 договору (п. 4.2 договору).

Пунктом 4.1.1 договору сторони погодили,
що постачальник доручає покупцю
сплатити грошову суму, яку покупець
утримує із коштів, які належні до
виплати постачальнику у відповідності
до п. 4.1 цього договору, у розмірі
зазначеному в договорі комплексного
(мультиризикового) страхування
майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур, що є
невід'ємною частиною цього договору, як
страховий платіж. Грошові кошти,
визначені п. 4.1.1 договору, вважаються
сплаченими покупцем на користь
постачальника з моменту сплати
покупцем за постачальника страхового
платежу за договором комплексного
страхування (у порядку, що передбачений
договором комплексного страхування).

На виконання умов п. 5.5 договору №
К024СНR-F поставки зерна майбутнього
врожаю 10.04.2013 р. відповідачем та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Страхове товариство
«Домінанта» (страховик) укладено
договір № МН/АК-13 № 0183 КВ комплексного
(мультиризикового) страхування
майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур (а.с.
27-35).

Згідно п.п. 4.1, 4.1.1 договору № К024СНR-F
поставки зерна майбутнього врожаю та п.
6.3 договору № МН/АК-13 № 0183 КВ
комплексного (мультиризикового)
страхування майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур,
позивачем здійснено попередню оплату
за товар на суму 550375,00 грн. згідно
платіжного доручення № 385 від 26.04.2013 р.
та плату за страхування майбутнього
врожаю на загальну суму 44625,00 грн.
згідно платіжних доручень № 386 від
26.04.2013 р., № 845 від 08.07.2013 р. (а.с. 38-40).

В порушення умов договору від 10.04.2013 р.
№ К024СНR-F в термін до 01 листопада 2013 р.
відповідач взяті на себе зобов'язання
не виконав, 850,00 метричних тонн зерна
кукурудзи 3 класу позивачу не поставив.
Відповідачем з порушенням
встановлених строків поставки було
частково передано, а позивачем
отримано 224,18 метричних тонн зерна
кукурудзи третього класу на загальну
суму 230905,40 грн., що підтверджується
видатковими накладними № 337 від 13.12.2013
р., № 347 від 26.12.2013 р., № 44 від 21.02.2014 р.,
складськими квитанції № 1603 від 13.12.2013 р.
(серія АФ № 771952), № 1665 від 26.12.2013 р. (серія
АХ № 203914), № 66 від 21.02.2014 р. (серія АХ №
204355), актами приймання -передачі від
13.12.2013 р., 26.12.2013 р., 21.02.2014 р.,
специфікаціями №№ 1, 2, 3 від 13.12.2013 р.,
26.12.2013 р., 21.02.2014 р. (а.с. 41-52).

Таким чином, відповідачем було
недопоставлено 625,82 метричних тонн
зерна кукурудзи третього класу.

Пунктом 5.4 договору від 10.04.2013 р. №
К024СНR-F сторони визначили, у разі
невиконання постачальником своїх
зобов'язань, або за наявності очевидних
підстав вважати, що останній не виконає
своїх зобов'язань у встановлений
термін (строк) або виконає їх
неналежним чином (у т.ч. з підстав у
настанні яких відсутня вина
постачальника), або у разі отримання
покупцем інформації, що постачальник
не вживає/неналежним чином вживає
заходів щодо оформлення страхового
випадку у відповідності до умов
договору комплексного страхування,
передбаченого п. 5.5 договору, або
постачальником змінено без погодження
з покупцем вигодонабувача у договорі
комплексного страхування передбачено
п. 5.5 договору, або у випадку, якщо
інформація, яка надається для
укладення/виконання цього договору
виявиться/стане такою, що не відповідає
дійсності, покупець має право зупинити
виконання своїх обов'язків,
відмовитись від їх виконання частково
або в повному обсязі, при цьому
постачальник зобов'язаний повернути
покупцю всі кошти перераховані на
користь постачальника на виконання
умов цього договору (у т.ч. суму
грошових коштів, що визначена згідно п.
4.1.1 договору) протягом трьох
банківських днів з моменту отримання
листа вимоги покупця. Сторони погодили,
що достатнім доказом наявності
обставин, що визначені попереднім
реченням, є лист-вимога покупця. У
випадку порушення постачальником
грошових зобов'язань останній
зобов'язаний сплатити покупцю проценти
у розмірі 24% річних за весь час
користування грошовими коштами.

17.03.2014 р. позивачем було направлено на
адресу відповідача лист - вимогу №
122-01/03 від 14.03.2014 р., згідно якої позивач
відмовився від подальшого виконання
своїх зобов'язань за договором від
10.04.2013 р. № К024СНR-F та просив повернути
отримані відповідачем кошти в сумі
364094,60 грн. (у т.ч. суму грошових коштів,
перерахованої позивачем згідно п. 4.1.1
договору). Крім того, на підставі п. 6.3
вказаного договору позивач зазначив,
що відповідачем має бути перераховано
сума договірної санкції в розмірі 158270,00
грн. та суму штрафу у розмірі 297500,00 грн.
Вказана вимога була отримана
відповідачем 20.03.2014 р. та залишена ним
без виконання (а.с. 53-55).

На момент подання позову до суду
відповідач своїх зобов'язань щодо
поставки товару не виконав, попередню
оплату не повернув, доказів виконання
умов спірного договору до суду не
надав.

За приписами ч. 2 ст. 693 Цивільного
кодексу України якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши повноважного представника
позивача, суд дійшов до висновку, що
позовні вимоги в частині стягнення
364094,60 грн. попередньої оплати (595000,00 грн.
- 230905,40 грн.) є правомірними,
обґрунтованими, підтверджуються
матеріалами справи, а тому підлягають
задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ч. 3 ст. 693 Цивільного
кодексу України на суму попередньої
оплати нараховуються проценти
відповідно до ст. 536 цього кодексу від
дня, коли товар мав бути переданий, до
дня фактичного передання товару
покупцеві або повернення йому суми
попередньої оплати. Договором може
бути встановлений обов'язок продавця
сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Статтею 536 вказаного Кодексу визначено,
що за користування чужими грошовими
коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Вищевикладеним п. 5.4 договору сторонами
було узгоджено, що у випадку порушення
постачальником грошового зобов'язання,
останній зобов'язаний сплатити покупцю
проценти у розмірі 24% за весь час
користування грошовими коштами.

Оскільки відповідачем було порушено
вимоги п. 5.4 договору, та не повернуто
суму попередньої оплати за вимогою
позивача, останнім нараховано та
заявлено до стягнення 158897,91 грн.
відсотків річних за користування
чужими грошовими коштами за період з
07.05.2013 р. по 14.10.2014 р., включно.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши повноважного представника
позивача, перевіривши наданий
позивачем розрахунок, дійшов до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог в частині стягнення
відсотків за користування чужими
грошовими коштами в розмірі 90346,10 грн.
за період з 02.11.2013 р. по 14.10.2014 р, включно,
оскільки нарахування відсотків за
користування чужими грошовими коштами
починаючи з 07.05.2013 р. є безпідставним,
так як умовами договору (п. 5.4) сторонами
не передбачено право позивача на
нарахування та стягнення відсотків за
користування чужими грошовими коштами
саме від дня їх одержання відповідачем.

У відповідності до ст. ст. 610, 611
Цивільного кодексу України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

За приписами ч. 1 ст. 216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно ст. 217 Господарського кодексу
України господарськими санкціями
визначаються заходи впливу на
правопорушника у сфері господарювання,
в результаті застосування яких для
нього настають несприятливі
економічні та/або правові наслідки. У
сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції.

Статтею 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

За приписами абз. 3 ч. 2 ст. 231
Господарського кодексу України у разі
якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки, або порушення пов'язане з
виконанням державного контракту, або
виконання зобов'язання, що
фінансується за рахунок Державного
бюджету України чи за рахунок
державного кредиту, штрафні санкції
застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах: за порушення строків
виконання зобов'язання стягується пеня
у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів
(робіт, послуг), з яких допущено
прострочення виконання за кожний день
прострочення, а за прострочення понад
тридцять днів додатково стягується
штраф у розмірі семи відсотків
вказаної вартості.

Виходячи із положень зазначеної норми,
застосування до боржника, який порушив
господарське зобов'язання, штрафних
санкції у вигляді пені та штрафу,
передбачених абзацом 3 частини 2 статті
231 ГК України, можливо при сукупності
відповідних умов, а саме: якщо інший
розмір певного виду штрафних санкцій
не передбачений договором або законом;
якщо, між іншим, порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки, якщо допущено прострочення
виконання не грошового зобов'язання,
пов'язаного з обігом (поставкою)
товарів, виконання робіт, наданням
послуг, з вартості яких і вираховується
у відсотковому відношенні розмір
штрафу та пені (дана позиція також
викладена в Постанові Верховного суду
України від 28 лютого 2011 р. по справі №
23/225, Постанові Верховного суду України
від 20 грудня 2010 р. по справі № 06/113-38,
листі Верховного Суду України від
01.04.2012 р. "Висновки Верховного Суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111-16
ГПК України за 2010-2011 рр.").

Зобов'язання з поставки товару є
негрошовим зобов'язанням. Пунктом 2
Постанови Кабінету Міністрів України
від 06.06.2011 р. № 593 «Про внесення змін до
Постанови Кабінету Міністрів від 11
серпня 2010 р. № 764» установлено, що 100
відсотків акцій державного публічного
акціонерного товариства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України», які випускаються на величину
його статутного капіталу, залишаються
у державній власності до прийняття
окремого рішення Кабінету Міністрів
України. Таким чином, ПАТ «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» є суб'єктом господарювання
державного сектора економіки.

Згідно п. 6.3 договору у разі
невиконання/неналежного виконання
постачальником зобов'язання щодо
поставки товару, постачальник
зобов'язаний сплатити покупцю
договірну санкцію у розмірі 0,2% від
суми, що визначена п. 3.1.1 цього договору,
за кожний день прострочення
зобов'язання, а за прострочення
зобов'язання щодо поставки товару
понад 15 днів, постачальник окрім
договірної санкції, сплачує також
штраф у розмірі 50% від суми, що
визначена п. 3.1.1 договору.

Таким чином, умовами спірного договору
встановлений інший розмір штрафних
санкцій, що підлягають застосуванню у
разі порушення відповідачем
зобов'язання щодо поставки товару.

Позивачем нараховано та пред'явлено до
стягнення 274802,65 грн. договірної санкції
за період з 02.11.2013 р. по 14.10.2014 р., включно,
та 297500,00 грн. штрафу (50% від суми
попередньої оплати).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши повноважного представника
позивача,врахувавши уточнення ним в
судовому засіданні 17.12.2014р. періоду
стягнення договірної санкції з 02.11.2014р.
по 20.03.2014р., перевіривши наданий
позивачем розрахунок, суд встановив, що
позовні вимоги в частині стягнення
штрафу в сумі 297500,00 грн. підлягають
задоволенню в повному обсязі, а в
частині стягнення договірної санкції
частково в сумі 123339,37 грн. за період з
02.11.2013 (з дати прострочення виконання
зобов'язання з поставки товару п. 1.2
договору) по 20.03.2014 р., включно (дата
отримання відповідачем листа - вимоги
№ 122-01/03 від 14.03.2014 р. ).

Статтею 233 Господарського кодексу
України передбачено право суду
зменшити належні до сплати штрафні
санкції, що є надмірно великими
порівняно із збитками кредитора. При
цьому судом повинно бути взято до
уваги: ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу. Аналогічна
норма закріплена ч. 3 ст. 551 Цивільного
кодексу України.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши повноважного представника
позивача, враховуючи надмірно великий
розмір штрафних санкцій заявлених до
стягнення порівняно до суми основного
зобов'язання (сума штрафних санкцій
перевищує суму основного зобов'язання
в 1,2 рази, без врахування суми відсотків
за користування чужими грошовими
коштами, що складає 90346,10 грн.),
враховуючи, що відповідач є державне
підприємство, основним видом
діяльності якого є вирощування
зернових культур (крім рису), бобових і
насіння олійних культур (а.с. 83-84), з
урахуванням ступеню виконання
відповідачем зобов'язання ( 26,37 %), суд
вважає за можливе зменшити розмір
штрафу до 29750,00 грн. на підставі п. 3 ч. 1
ст. 83 Господарського процесуального
кодексу України.

Відповідно до п. 4.3. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013р. „Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України", у разі
коли господарський суд на підставі
пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір
неустойки (штрафу, пені), витрати
позивача, пов'язані зі сплатою судового
збору, відшкодовуються за рахунок
відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено. Судові витрати по сплаті
судового збору покладаються на сторони
пропорційно задоволеним вимогам з
урахуванням приписів ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України (без врахування зменшення суми
договірної (штрафної) санкції на
підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПКУ), таким чином
з відповідача підлягає стягненню 17505,00
грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 44, 49, 75 ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Державного
підприємства «Дослідне господарство
«Івківці» Інституту сільського
господарства Північного Сходу
Національної академії аграрних наук
України (17580, Чернігівська область,
Прилуцький район, с. Івківці, п/р
3631 у ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023, ) на користь Публічного
акціонерного товариства «Державна
продовольчо-зернова корпорація
України» (01033, м. Київ, вул.
Саксаганського, 1, п/р 3310 у АТ
«Укрексімбанк», МФО 322313, ) - 364094,60 грн. сума попередньої
оплати, 123339,37 грн. сума договірної
санкції, 29750,00 грн. сума штрафу, 90346,10 грн.
відсотків за користування грошовими
коштами, 17505,00 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог
відмовити.

4. Наказ видати після набрання
судовим рішенням законної сили.

Рішення оформлено відповідно до ст. 84
Господарського процесуального
кодексу України та підписано 18.12.2014р.

Суддя
І.Г.Мурашко

.