ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.12.14р. Справа № 904/8195/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний
будинок "НОВІС"

до

Відповідача-1: Товариства з обмеженою
відповідальністю ВКФ "ВАЛЕНТИНА, ЛТД"

Відповідача-2: Товариства з обмеженою
відповідальністю "БЕН РЕ"

про стягнення 1 370,30 грн. за договором
поставки

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - Данилова О.І., довіреність
№б/н від 31.10.14р.

Відповідача 1 - не з'явився (про час і
місце засідання суду сповіщений
належно)

Відповідача 2 - не з'явився (про час і
місце засідання суду сповіщений
належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з
Відповідачів солідарно 18 208,57 грн. за
договором поставки, з яких: 15 225,60 грн. -
основного боргу, 991,13 грн. - пені, 1 370,30
грн. - збитків від інфляції, 621,54 грн. - 10 %
річних, мотивуючи порушенням
Відповідачем договірних зобов'язань у
частині оплати.

Відповідачі у судове засідання не
з'явились.

Відповідач-1 надав відзив на позов, у
якому вказав, що спір можливо вирішити
в рамках досудового врегулювання
спору, однак Позивачем не вжито таких
заходів, що є грубим порушенням прав
Відповідач -1. На підставі вказаного,
Відповідач-1 просив суд позов залишити
без розгляду та зобов'язати Позивача
вжити заходів досудового врегулювання
спору.

Відповідач-2 у відзиві на позов вказав,
що враховуючи положення п. 7.1 Договору
поруки та норму ч. 4 ст. 559 ЦК України,
Договір поруки укладений Позивачем з
Відповідачем -2 є припиненим.

09.12.14р. Позивач надав докази сплати
Відповідачем -1 основного боргу в
розмірі 15 225,60 грн. (п/д № 900 від 03.12.14р. на
суму 15 225,60 грн.), та звернувся до суду із
заявою, у якій вказав, що з метою
збереження добрих стосунків між
Позивачем та Відповідачем-2 зменшує
позовні вимоги на суму пені - 991,13 грн. та
10 % річних - 621,54 грн.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання
представників сторін - це право, а не
обов'язок, справа може розглядатись без
їх участі, якщо нез'явлення цих
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України,
розглядається за наявними у ній
матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника Позивача,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10.06.13р. ТОВ "Торгівельний будинок
"НОВІС" (Постачальник, Позивач) з ТОВ
Виробничо-комерційна фірма "Валентина,
ЛТД" (Покупець, Відповідач) укладено
Договір поставки товару № ДГ-0000099 (далі
Договір), за п.1.1. якого Постачальник
зобов'язався передати у визначений
строк товар у власність Покупцю, а
останній зобов'язався прийняти та
оплатити його на умовах, визначених у
цьому договорі.

Пунктом 1.2. Договору визначено
найменування товару - поліетиленова
продукція.

30.04.14р., на виконання умов Договору,
Позивач передав у власність
Відповідача товар на загальну суму 15
225, 60 грн., що підтверджується
видатковою накладною № РН-0000146 від
30.04.14р.

З моменту отримання товару і до часу
подання позовної заяви від Відповідача
-1 будь - яких зауважень щодо якості та
кількості отриманого товару не
надходило.

Згідно з п.3.1. Договору, Покупець
зобов'язаний провести оплату за товар в
безготівковій формі в національній
валюті України - гривні, шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок Постачальника
протягом 14 (чотирнадцяти) календарних
днів з моменту передачі Постачальником
товару Покупцю.

У зв'язку з невиконанням умов Договору
щодо оплати поставленого товару, у
Відповідача -1 виникла заборгованість у
сумі 15 225,60 грн.

Пункт 7.1. Договору передбачає, що в разі
несвоєчасної оплати товару, Покупець
зобов'язаний сплатити Постачальнику
пеню в розмірі 0,1% від вартості
неоплаченого товару за кожний день
прострочення.

Пунктом 7.2. Договору обумовлено, що в
разі прострочення оплати поставленого
товару на строк більше 10 банківських
днів Покупець, у відповідності до ст. 625
ЦК України, зобов'язаний сплатити
Постачальнику суму основного боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь період прострочення, а
також 10% річних від простроченої суми.

На прострочений борг - 15 225,60 грн.,
Позивачем нараховані 991,13 грн. - пені,
1 370,30 грн. - збитків від інфляції,
621,54 грн. - 10 % річних.

11.06.13р. ТОВ "Торгівельний будинок
"НОВІС" з ТОВ "БЕН РЕ" укладено Договір
поруки, за п.1.1. якого Поручитель - ТОВ
"БЕН РЕ" зобов'язався відповідати перед
Кредитором - ТОВ "ТБ "НОВІС" за виконання
грошових зобов'язань ТОВ ВКФ
"Валентина, ЛТД", які виникли на
підставі Договору поставки товару №
ДГ-0000099 від 10.06.13р.

Згідно з п.3.1. Договору поруки,
Поручитель та Боржник несуть солідарну
відповідальність перед Кредитором за
належне виконання Боржником
забезпеченого зобов'язання.

У зв'язку з тим, що Договір поставки
забезпечено порукою, Позивач просить
стягнути борг за договором солідарно з
Відповідачів.

Наведені обставини стали причиною
звернення Позивачем з позовом та є
предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у
справі на підставі Договору, є
господарськими зобов'язаннями, тому,
згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК
України, до цих відносин мають
застосовуватися відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК
України.

Статтею 193 ГК України визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону та інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його не
виконання або виконання з порушенням
умов, які визначені змістом
зобов'язання. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами (ст. 629 ЦК
України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання, шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором
боржника за виконання ним свого
обов'язку. Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі (ст. 553 ЦК України).

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 554 ЦК України Боржник та
Поручитель несуть відповідальність як
солідарні боржники.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

09.12.14р. Позивач надав докази сплати
Відповідачем -1 основного боргу в
розмірі 15 225,60 грн. (п/д № 900 від 03.12.14р. на
суму 15 225,60 грн.), та звернувся до суду із
заявою, у якій вказав, що з метою
збереження добрих стосунків між
Позивачем та Відповідачем -1 зменшує
позовні вимоги на суму пені - 991,13 грн. та
10 % річних - 621,54 грн.

Відповідач-1 не надав суду доказів
відсутності боргу в розмірі 1 370,30 грн. -
збитків від інфляції чи
контррозрахунку стягуваної суми.
Заперечення Відповідача -1, з
посиланням на не вжиття Позивачем
заходів досудового врегулювання спору,
у зв'язку з чим, позовні вимоги
підлягають залишенню без розгляду,
судом не приймаються, оскільки вжиття
заходів досудового врегулювання спору
є правом Позивача, а не обов'язком
(рішення Конституційного Суду України
від 09.07.02р. справа №1-2/2002).

Перевіривши розрахунки Позивача, в
частині нарахованих збитків від
інфляції в розмірі 1 370,30 грн. за період
прострочення травень - вересень 2014р.,
господарський суд визнає їх
обґрунтованими, підтвердженими
матеріалами справи.

Беручи до уваги, що згідно з п. 7.1
Договору поруки він діяв до 10.09.14р. і
після закінчення строку дії договору,
порука припиняється у відповідності до
ст. 559 ЦК України. Тобто, на момент
розгляду справи судом, Договір поруки
укладений Позивачем з Відповідачем -2 є
припиненим, вимоги до Позивача -2 не
підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню за
зменшеними позовними вимогами,
стягненню з Відповідача -1 підлягають 1
370,30 грн. - збитків від інфляції.

Згідно зі ст. 49 ГПК України
господарські витрати у справі слід
покласти на Відповідача-1.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю ВКФ "ВАЛЕНТИНА, ЛТД"
(08600, Київська область, вул. Київська,
буд.97, код 206 121 25) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Торгівельний будинок "НОВІС" (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Журналістів,
буд.9А, код 383 000 39) 1 370,30 грн. - збитків від
інфляції, 1 827,00 грн. - судового збору.

У позові до Відповідача-2 - відмовити.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня підписання його повного тексту.

Суддя
С.Г. Юзіков

Рішення підписане__________________