ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2014 р.
Справа № 914/1531/14

Львівський апеляційний господарський
суд, в складі колегії:

Головуючого - судді:
Данко Л.С.,

Суддів:
Галушко Н.А.,

Гриців В.М.,

При секретарі судового засідання:
Кіт М.В.,

Розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали за апеляційною
скаргою Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" від 24.07.2014 р. №
ДНЮ-2/27 (вх. № 01-05/3593/14 від 31.07.2014 р.) та
апеляційною скаргою (уточненою)
Товариства з обмеженою
відповідальністю виробнича компанія
"Гірничодобувна промисловість" від
16.07.2014 року № 248 (вх. № 01-05/2590/14 від 31.07.2014
р., вх. № 01-04/5820/14 від 08.10.2014р.)

на рішення господарського суду
Львівської області від 07.07.2014 року

у справі № 914/1531/14 (суддя Кітаєва С.Б.),

порушеній за позовом

Позивача: Товариства з обмеженою
відповідальністю Виробнича компанія
"Гірничодобувна промисловість" (49069, м.
Дніпропетровськ, вул. Червона, 37,
приміщення 2, ),

До відповідача: Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" (79007, м. Львів, вул.
Гоголя, 1, ),

Про стягнення з Відповідача на користь
Позивача 298 807,32 грн. та судові витрати.

За участю представників сторін:

від апелянта/позивача (Товариства з
обмеженою відповідальністю виробнича
компанія "Гірничодобувна
промисловість"): не прибув.

від апелянта/відповідача (Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця"): Тарарук Л.Р. - п/к
за довіреністю № НЮ-17 від 01.01.2014 р.,

Права та обов'язки сторін, визначені ст.
ст. 20, 22, 28 ГПК України представнику,
який прибув у судове засідання,
роз'яснені та зрозумілі. Заяв та
клопотань про відвід суддів - не
надходило.

Представники сторін подали спільне
клопотання про відмову від фіксації
судового процесу технічними засобами.

Відповідно до протоколу розподілу
справ КП «Документообіг господарських
судів» від 31.07.2014 р., дану справу
розподілено до розгляду судді -
доповідачу Данко Л.С.

Розпорядженням В.о. голови Львівського
апеляційного господарського суду від
01.08.2014 р. у склад колегії для розгляду
справи № 914/1531/14 Господарського суду
Львівської області введено суддів -
В.М.Гриців та Л.Л.Давид (том 4, а.с. 209).

Ухвалами Львівського апеляційного
господарського суду від 01.08.2014 року у
справі № 914/1531/14 прийнято апеляційні
скарги: ДТГО "Львівська залізниця" від
24.07.2014 р. № ДНЮ-2/27 (вх. № 01-05/3593/14 від
31.07.2014 р.)(том 4, а.с. 210) та ТзОВ Виробнича
компанія "Гірничодобувна
промисловість" від 16.07.2014 року № 248 (вх.
№ 01-05/2590/14 від 31.07.2014 р.) (том 4, а.с. 218) до
провадження та розгляд скарг
призначено на 20.08.2014 року, про що
сторони були належним чином
повідомлені рекомендованою поштою (том
4, а.с. 234-235).

Розпорядженням Голови Львівського
апеляційного господарського суду від
18.08.2014 р. в склад колегії для розгляду
справи № 914/1531/14 замість судді Гриців
В.М. (відпустка) введено суддю Якімець
Г.Г. (том 4, а.с. 228).

Враховуючи принцип незмінності судді
встановлений п. 3 ч. 4 ст. 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" (введення нового складу суду)
розгляд даної справи почався спочатку.
При цьому заново розпочинається й
перебіг передбачених ст. 69 ГПК України
строків вирішення спору (п. 3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012р. № 6 "Про судове
рішення").

У судове засідання прибув представник
Апелянта/позивача, просить апеляційну
скаргу ТзОВ ВК "Гірничодобувна
промисловість" задовольнити повністю,
скасувати рішення господарського суду
Львівської області від 07.07.2014 р. та
прийняти нове рішення, яким стягнути з
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю виробнича компанія
"Гірничодобувна промисловість" суму
збитків у розмірі 298 807,32 грн.

Представник ДТГО "Львівська залізниця"
прибув, надав пояснення аналогічні
викладеним в апеляційній скарзі,
просить рішення місцевого суду в
частині задоволення позову скасувати і
постановити нове рішення, яким
відмовити Позивачу у задоволенні
позову повністю.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 20.08.2014 р. у
справі № 914/1531/14 об'єднано апеляційні
скарги Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" від 24.07.2014 р. №
ДНЮ-2/27 (вх. № 01-05/3593/14 від 31.07.2014 р.) та
Товариства з обмеженою
відповідальністю Виробнича компанія
"Гірничодобувна промисловість" від
16.07.2014 року № 248 ( вх. № 01-05/2590/14 від 31.07.2014
р.) в одне провадження та розгляд справи
відкладено на 08.10.2014 р., про що сторони
були повідомлені в порядку визначеному
Інструкцією з діловодства в
господарських судах України
затвердженої Наказом Вищого
господарського суду України від 10.12.02 р.
№ 75 (із змінами та доповненнями)(далі за
текстом - Інструкція).

Розпорядженням Голови Львівського
апеляційного господарського суду від
07.10.2014 р. в склад колегії для розгляду
справи № 914/1531/14 замість судді Якімець
Г.Г. (відпустка) введено суддю Гриців
В.М. (том 4, а.с. 238).

Враховуючи принцип незмінності судді
встановлений п. 3 ч. 4 ст. 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" (введення нового складу суду)
розгляд даної справи почався спочатку.
При цьому заново розпочинається й
перебіг передбачених ст. 69 ГПК України
строків вирішення спору (п. 3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012р. № 6 "Про судове
рішення").

У судове засідання, яке відбулося 08.10.2014
р. прибув представник
Апелянта/позивача, через канцелярію
суду подав Уточнення до апеляційної
скарги вх. № 01-04/5820/14 від 08.10.2014 р. (том 4,
а.с. 239), просить врахувати дані
Уточнення до поданої апеляційної
скарги, рішення господарського суду
Львівської області від 07.07.2014 р. у
частині відмови у задоволенні позовних
вимог в сумі 261 467, 16 грн. скасувати і в
цій частині прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовну заяву повністю та
стягнути з Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю виробнича компанія
"Гірничодобувна промисловість" суму
збитків у розмірі 298 807,32 грн. Крім того,
представник Апелянта/позивача подав
заяву про ознайомлення з матеріалами
справи (том 4, а.с. 241).

Представник Апелянта/відповідача
прибув, через канцелярію суду за вх. №
01-04/5173/14 від 15.09.2014 р. подав Заперечення
на апеляційну скаргу ТзОВ ВК
"Гірничодобувна промисловість" (том 4,
а.с. 236), просить залишити рішення
місцевого суду в оспорюваній Позивачем
частині без змін, а апеляційну скаргу
ТзОВ ВК «Гірничодобувна
промисловість» - без задоволення.

У судовому засіданні 08.10.2014 р. оголошено
перерву до 29 жовтня 2014 р. на 10 год. 00 хв.,
про що представники сторін повідомлені
під розписку (том 4, а.с. 245).

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського свуду від
28.10.2014 р. замість судді Давид Л.Л.
(відпустка) введено суддю Галушко Н.А.
(том 5, а.с. 1).

Враховуючи принцип незмінності судді
встановлений п. 3 ч. 4 ст. 47 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" (введення нового складу суду)
розгляд даної справи почався спочатку.
При цьому заново розпочинається й
перебіг передбачених ст. 69 ГПК України
строків вирішення спору (п. 3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012р. № 6 "Про судове
рішення").

У судове засідання, яке відбулося 29.10.2014
р. представник ТзОВ ВК "Гірничодобувна
промисловість" - не прибув, через
канцелярію суду подав клопотання № 354
від 28.10.2014 р. (вх. № 01-04/6257/14 від 29.10.2014 р.)
про відкладення розгляду справи на
інший день та час, просить долучити до
справи № 914/1531/14 Додаткові
обґрунтування та пояснення до
апеляційної скарги.

Представник Апелянта/відповідача
прибув, надав пояснення аналогічні
викладеним в апеляційній скарзі та
відзиві на апеляційну скаргу, проти
відкладення розгляду справи - не
заперечив.

У судове засідання, яке відбулося 10.12.2014
р. представник Апелянта/позивача,
повторно, не прибув, у попередніх
судових засіданнях (20.08.2014 р. та 08.10.2014 р.)
представник Апелянта/позивача приймав
участь, надавав пояснення по суті
заявленої апеляційної скарги
(уточненої), просив скасувати рішення
господарського суду Львівської
області від 07.07.14 р. частково, у частині
відмови у задоволенні позовних вимог в
сумі 261 467,16 грн. і прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовну заяву
повністю та стягнути з Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" та користь ТзОВ
ВК "Гірничодобувна промисловість"
збитки у розмірі 298 807,32 грн. Апеляційну
скаргу Апелянта/відповідача просив
залишити без задоволення.

Представник Апелянта/відповідача
прибув, надав пояснення аналогічні
викладеним в апеляційній скарзі,
відзиві на апеляційну скаргу Позивача,
просить рішення місцевого суду в
частині задоволення позову скасувати і
постановити нове рішення, яким
відмовити ТзОВ ВК "Гірничодобувна
промисловість" у задоволенні позову
повністю.

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України,
про прийняття апеляційної скарги до
провадження господарський суд
виносить ухвалу, в якій повідомляється
про час і місце розгляду скарги.
Питання про прийняття апеляційної
скарги до провадження або відмову у
прийнятті до провадження апеляційний
господарський суд вирішує не пізніше
трьох днів з дня надходження
апеляційної скарги.

Частиною першою ст. 102 ГПК України
визначено, що апеляційна скарга на
рішення місцевого господарського суду
розглядається у двомісячний строк з
дня постановлення ухвали про прийняття
апеляційної скарги до провадження.

Нормами чинного законодавства України
не обмежено коло осіб, які можуть
представляти особу в судовому процесі
(ст. 28 ГПК України та ст. 244 ЦК України),
тому повторне нез'явлення представника
Апелянта/позивача у судові засідання
не може слугувати підставою для
чергового її відкладення.

Разом з тим, відповідно до абз. 1 п. 3.9.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 передбачено, що у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Стаття 22 ГПК України зобов'язують
сторони добросовісно користуватись
належними їм процесуальними правами.
Оскільки, явка в судове засідання
представників сторін - це право, а не
обов'язок, справа може розглядатись без
його участі, оскільки нез'явлення
представника не перешкоджає вирішенню
спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК
України, відкладення розгляду справи є
правом та прерогативою суду, основною
умовою для якого є не відсутність у
судовому засіданні представників
сторін, а неможливість вирішення спору
у відповідному судовому засіданні
(правова позиція викладена у постанові
Вищого господарського суду України від
15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Статтею 75 ГПК України визначено, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Згідно статті 99 ГПК України,
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення (ухвали) в
апеляційному порядку, користується
правами, наданими суду першої
інстанції.

З огляду на наведене колегія суддів не
вбачає підстав для відкладення
розгляду даної справи.

Відповідно до приписів ст. 101 ГПК
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши
матеріали справи та наявні в ній
докази, перевіривши правильність
застосування матеріального та
процесуального законодавства, колегія
суддів Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що рішення місцевого суду слід
залишити без змін, виходячи з
наступного.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 07.07.2014 р. у
справі № 914/1531/14 (суддя Кітаєва С.Б.)
позов задоволено частково (пункт 1-й
резолютивної частини рішення);
стягнуто з Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" (01601, м. Львів, вул.
Гоголя, 1, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю виробнича компанія
"Гірничодобувна промисловість" (49069, м.
Дніпропетровськ, вул. Червона, буд. 37,
приміщення 2, ) 37 340,16 грн.
та 746,80 грн. судового збору (пункт 2-й
резолютивної частини рішення). В решті
позову відмовлено (пункт 4-й
резолютивної частини рішення)(том 4, а.с.
185, 186-204).

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду Львівської
області від 07.07.2014 р. у справі № 914/1531/14,
Апелянт/позивач (ТзОВ ВК
"Гірничодобувна промисловість")
звернувся до Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою (том 4, а.с. 219-222), просить
скасувати рішення Господарського суду
Львівської області по справі та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовну заяву повністю та
стягнути з Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" та користь ТзОВ
ВК "Гірничодобувна промисловість" суму
збитків у розмірі 298 807,32 грн. Апеляційна
скарга 08.10.2014 р. уточнена
Апелянтом/позивачем (том 4, а.с. 239),
згідно Уточнення до апеляційної
скарги, Апелянт/позивач просить
скасувати рішення господарського суду
Львівської області від 07.07.14 р.
частково, у частині відмови у
задоволенні позовних вимог в сумі 261
467,16 грн. і прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовну заяву повністю та
стягнути з Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" та користь ТзОВ
ВК "Гірничодобувна промисловість" суму
збитків у розмірі 298 807,32 грн.

Апелянт/позивач апеляційну скаргу
(уточнену) мотивує тим, що місцевим
господарським судом при прийнятті
рішення порушено норми матеріального
та процесуального права, так як судом
першої інстанції при прийнятті
рішення, неповно з'ясовано всіх
обставин, що мають значення для справи
та не досліджено всіх доказів, що
призвело до прийняття неправильного
рішення та відповідно порушення прав
та законних інтересів позивача.

Вважає, що місцевий суд безпідставно не
взяв до уваги докази та обґрунтовані
пояснення позивача, про
безпідставність списання 298 807,32 грн.
через ТехПД з рахунку Позивача в період
дії Договору "Про подачу та забирання
вагонів" № б/н від 01 липня 2013 року.
Позивач, стверджує, зокрема, що
відповідно до ст.62 Статуту залізниць
України та п.8,9 Правил користування
вагонами, належні платежі за
перевезення вантажів і надання
додаткових послуг вносяться залізниці
узгодженим порядком, а не списуються
нею без згоди платника. Посилається на
те, що у відповідача відсутні докази
неможливості подачі спірних вагонів
на колії станції призначення Бучач у
відповідний час, акти про затримку
вагонів, акти загальної форми носять
односторонній характер, оскільки
вимоги п.8 Правил користування вагонами
і контейнерами передбачають наявність
підписів представника станції та
вантажовласника на актах загальної
форми, відтак на думку позивача,
відповідачем порушено порядок
оформлення факту затримки вагонів, і
недоведені факти неможливості подачі
спірних вагонів, затриманих на станції
підходу (попутних станціях) впродовж
періоду їх затримки. Стверджує, що Акти
загальної форми, які складалися
відповідачем в односторонньому
порядку, не були пред'явлені позивачу
для ознайомлення та підписання; не
подано доказів обізнаності
вантажовласника про необхідність
підписання відомостей, а за наявності
на це підстав - підпису із
зауваженнями. Посилається позивач і на
те, що в порушення умов п.8 Правил
користування вагонами відповідач не
передавав а позивач не отримував копій
повідомлень про затримку вагонів, в
книзі повідомлень відсутні відмітки
про час подавання вагонів під
навантаження або вивантаження форми
ГУ-2 із підписами представників
позивача.

Позивач вважає також, що відповідачем
неправомірно списано кошти через ТехПД
не лише по станції Бучач, де
акредитовано його підприємство, а
також і з прилеглих станцій, а саме: по
станції Білобожниця Львівської
залізниці, згідно зведеної відомості
нарахувань плати за користування
вагонами по станції Білобожниця
Львівської залізниці (код 364607) згідно
форми ГУ-46 за період з 01.01.2014р. по 31.03.2014
р. в сумі 37340,16 грн., чим допущено
порушення ст. 62 Статуту залізниць
України, 8, 9, 10, 12, 14 Правил користування
вагонами і контейнерами. Наполягає, що
складання Актів загальної форми ГУ-23 у
розумінні п. 3 Правил, не є підставою за
яку настає матеріальна
відповідальність.

Апелянт/позивач вважає, що стягнення
Відповідачем з Позивача плати за
користування вагонами в сумі 298807,32 грн.
через ТехПД є збитками в розумінні ст.
ст. 22, 623 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК
України, а тому вважає, що позов
підлягав до задоволення в повному
обсязі.

При цьому Апелянт/позивач у Додаткових
обґрунтуваннях посилається на те, що в
січні-березні поточного року на адресу
позивача на ст. Бучач, окрім вагонів
залізниці, надходили приватні
(орендовані) вагони, які мали статус
«вантажу». В свою чергу, Позивач
здійснюючи господарську діяльність,
укладаючи відповідні договори
поставки продукції з контрагентами (в
нашому випадку ПАТ «Алчевський
меткомбінат»), не може повністю
впливати на організацію перевезень
вантажів, що перевозяться залізницею
за повними перевізними документами зі
сплатою провізної плати. Так, лише
власник (орендар) вагонів (в нашому
випадку - перевізники ПрАТ
«Укренерготранс», ТзОВ
«Металургтранс» тощо), маючи укладений
договір з ПАТ «Алчевський меткомбінат»
на перевезення вантажів останнього, а
також укладений договір з залізницею,
має право без попередження і
погодження з вантажовласником
(позивачем) визначати на власний розсуд
щодо направлення будь-якої кількості
власних вагонів, а також строк їх
подачі на станцію призначення (ст.
Бучач). В свою чергу Позивач
позбавлений права відмовитися від
приймання таких вагонів.
Апелянт/позивач стверджує, що він не є
замовником цих вагонів і не може
розпоряджатися ними на шляху
прямування, бо їх кількість, час
доставки на станцію призначення
регулюються договірними відносинами
між перевізником, його клієнтом та
залізницею, в яких не передбачені
права, обов'язки та відповідальність
позивача, як вантажовласника
(одержувача), при цьому Апелянт/позивач
стверджує, що відповідно до п. «б» ст. 121
Статуту залізниць України
вантажоодержувач звільняється від
відповідальності у разі подання
залізницею вагонів (контейнерів) у
кількості, що перевищує максимальну
переробну спроможність
навантажувальних і розвантажувальних
пунктів одержувача, а Відповідач,
знаючи про обмежену переробну
спроможність вантажних пунктів
під'їзної колії ТзОВ ВК
"Гірничодобувна промисловість" та
самої станції Бучач, все таки направляв
вагони для подачі їх одержувачу у
кількості, що значно перевищувала
дозволеній.

Апелянт/позивач покликається на те, що
суд першої інстанції правомірного
погодився з позицією Позивача, що
відповідач безпідставно списав кошти
по ст. Білобожниця, яка є попутною, за
відсутності договірних правовідносин
з перевезення вантажів,
подачі/забирання вагонів на цій
станції з залізницею, тому в цій
частині судове рішення вважає
законним.

Не погодився з рішенням місцевого
господарського суду від 07.07.2014 р. у
даній справі Апелянт/відповідач:
Державне територіально-галузеве
об'єднання "Львівська залізниця", про що
подав апеляційну скаргу (том 4, а.с. 211-212).

Апелянт/відповідач не заперечує факту
списання через ТехПД з рахунку
Позивача загальної суми 298 807,32 грн.
плати за час затримки вагонів на
станції призначення Бучач в період дії
Договору "Про подачу та забирання
вагонів" № б/н від 01 липня 2013 року і на
підходах до цієї станції, згідно
виданих Дирекцією на цю станцію
наказів від 19.02.14 р., 26.02.14р., 27.02.14р. та
13.03.14 р., відповідно №№ 56, 82, 901 та 50 про
затримку вагонів, адресованих
Позивачу, по станції Білобожниця
Львівської залізниці.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
відповідно до ст. 119 Статуту залізниць
за користування вагонами залізниці
вноситься плата, порядок визначення
плати за користування вагонами та
звільнення від зазначеної плати
встановлюється Правилами користування
вагонами і контейнерами, затвердженими
наказом Мінтрансу України від 25.02.1999 р.
№ 113, зареєстровані в Мін'юсті України
15.03.1999 р. за № 165/3458 (з наступними змінами
і доповненнями), яка стягується з
вантажовласника у разі затримки
вагонів (контейнерів) під час
перевезення в усіх випадках, крім тих,
які належать залізниці. Підстави
звільнення вантажовласників від плати
за користування вагонами наведені у ст.
121 Статуту залізниць України та п. 16
Правил і є вичерпними. Зазначає, що
плата за користування вагонами не є
заходом відповідальності, яка може
застосовуватися лише за наявності вини
сторони у зобов'язанні, як на це
покликається Позивач у справі.

Апелянт/відповідач стверджує, що всі
документи по станції Бучач були ним
оформлені відповідно до приписів
чинного законодавства, що встановлено
судом першої інстанції, та на станцію
призначення відправлено повідомлення
про затримку вагонів, яке доведено до
відома представника одержувача, Акти
загальної форми підписувавалися
представниками Апелянта/позивача, а у
випадках відмови представника
Позивача від підписання Актів,
складалися відповідні Акти загальної
форми, про відмову представника
Позивача від підпису, тому вважає
посилання Апелянта/позивача на
непоінформованість про затримку
вагонів, одностороннє підписання Актів
загальної форми - безпідставним.

Вважає помилковим висновок суду першої
інстанції про необхідність укладення
договору про подачу забирання вагонів
по станції Білобожниця, оскільки
Позивач не має по цій станції ані
власної, ані орендованої під'їзної
колії, не проводить на цій станції
вантажних операцій, тому відсутні
підстави на укладення такого договору
та наявності довіреностей на
представників. А оскільки, 19.02.14 р.,
26.02.14р., 27.02.14р. та 13.03.14 р. дирекцією на цю
станцію видавалися накази відповідно
№№ 56, 82, 901 та 50 про затримку вагонів,
адресованих Позивачу, та складалися
всі інші необхідні документи, що
передбачено п. 9 та 10 Правил, відтак
вважає, що в даному випадку, належало
керуватися пунктами 9 і 10 Правил про
затримку вагонів і контейнерів з вини
вантажовласника на шляху прямування, а
тому просить рішення господарського
суду Львівської області від 07.07.2014 р. у
справі № 914/1531/14 в частині задоволення
позову скасувати і постановити нове
рішення, яким відмовити ТзОВ ВК
«Гірничодобувна промисловість» у
задоволенні позову повністю (том 4, а.с.
211-212), згідно Заперечення на апеляційну
скаргу Апелянта/позивача (том 4, а.с. 236),
просить залишити рішення
господарського суду Львівської
області у справі № 914/1531/14 в оспорюваній
Позивачем частині без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, на
розгляд до господарського суду
Львівської області поступив позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю виробнича компанія
"Гірничодобувна промисловість"
(Позивач) до Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" (Відповідач) про
стягнення суми у розмірі 298807,32 грн. (п. 2
прохальної частини позовної заяви)(том
І. а.с. 6-9).

В апеляційній скарзі (том 4, а.с. 219-222) та
Уточненні до апеляційної скарги (том 4,
а.с. 239), Апелянт/позивач покликається на
те, що списанням Відповідачем через
ТехПД коштів 298 807,32 грн. (261467,16 грн. + 37340,16
грн.) з особового рахунку Позивача, є
збитками в розумінні ст.ст. 22,623 ЦК
України, ст.ст. 224,225 ГК України, тому
просить суд апеляційної інстанції
скасувати рішення господарського суду
від 07.07.2014 р. частково, у частині відмови
у задоволенні позовних вимог в сумі
261467,16 грн. і прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовну заяву повністю та
стягнути з Відповідача на користь
Позивача суму збитків у розмірі 298 807,32
грн.

Колегією суддів встановлено, що
Апелянт/позивач: Товариство з
обмеженою відповідальністю Виробнича
компанія "Гірничодобувна
промисловість" є юридичною особою,
місцезнаходження юридичної особи: п.і.
49069, м. Дніпропетровськ, вул. Червона, 37,
приміщення 2, , що
підтверджується випискою з ЄДРЮО та
ФОП серії АА № 213494 (том 1, а.с. 44) та
витягом з Державної реєстраційної
служби України серії АД № 239048 (том 1, а.с.
51-52).

Апелянт/відповідач: Державне
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" є юридичною
особою, місцезнаходження: п.і. 79007,
Львівська обл., м. Львів, вул. Гоголя, 1,
), що підтверджується
витягом з Державної реєстраційної
служби України серії АД № 239050 (том 1, а.с.
53, 64).

Відокремлений підрозділ
"Тернопільська дирекція залізничних
перевезень" є структурним підрозділом
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця" без
права юридичної особи,
місцезнаходження: п.і. 46002, м. Тернопіль,
пр. С. Бандери, 6, діє на підставі
Положення про Відокремлений
підрозділ, начальник дирекції діє на
підставі доручення, виданого юридичною
особою.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом, 30 січня 2013 року між Державним
територіально-галузевим об'єднанням
"Львівська залізниця" Відокремленого
підрозділу "Тернопільська дирекція
залізничних перевезень" (надалі -
Залізниця), в особі начальника Дирекції
Савчука В.В., який діяв на підставі
доручення, з одного боку, та
Товариством з обмеженою
відповідальністю Виробнича компанія
"Гірничодобувна промисловість" (надалі
- Вантажовласник, Позивач - по справі), з
іншого боку, було укладено Договір № 25
"Про організацію перевезень вантажів
і проведення розрахунків за
перевезення та надані залізницею
послуги" (надалі - Договір
перевезень)(том І, а.с. 62-63).

Предметом цього Договору є надання
Залізницею Вантажовласнику послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажів та
проведенням розрахунків за ці послуги
(п.1.1.). Договір не передбачає
переуступку боргу Вантажовласника
третій стороні, а також розрахунки
заліковими коштами (п.1.2. Договору
перевезення).

Відповідно до п.2.1. Договору
перевезення, Вантажовласник
зобов'язується пред'явити Залізниці у
визначені терміни місячні плани
перевезень, заявки на подачу вагонів
(контейнерів) та здійснити
навантаження (вивантаження) вантажів,
що відправляються ним або прибувають
на його адресу. Замовлення на
перевезення та їх узгодження надаються
в електронному вигляді.

Залізниця (п. 2.2. Договору перевезення)
зобов'язується приймати до перевезення
вантажі Вантажовласника, для чого
подавати під навантаження вагони
(контейнери) згідно із затвердженими
планами та заявками Вантажовласника та
надавати Вантажовласнику додаткові
послуги, пов'язані з перевезенням
вантажів.

У п.2.3. Договору перевезення сторонами
погоджено, що Залізниця зобов'язується
здійснювати розрахунки безготівкові
та готівкою з Вантажовласником за
перевезення вантажів і надані
додаткові послуги згідно з діючими
тарифами, вести облік нарахованих і
сплачених сум та надавати
Вантажовласнику відповідні
розрахункові документи через станцію
Бучач Львівської залізниці.

Для проведення розрахунків і обліку
сплачених сум Залізниця відкриває для
Вантажовласника особовий рахунок з
присвоєнням семизначного коду №7410165,
та чотиризначного коду №1551.

Докази про відкриття для Позивача
особового рахунку клієнта в ТехПД
підтверджуються матеріалами справи
(том 4, а.с. 124-125).

Вантажовласник (п. 2.4. Договору
перевезення) зобов'язується
здійснювати попередню оплату за
перевезення вантажів та додаткові
послуги шляхом перерахування коштів у
сумах, відповідних до обсягів
перевезення та вагонообігу на
під'їзній колії на рахунок
розрахункового підрозділу № 608 у
банку Львівська філія АБ Експрес-Банк
МФО 325956, код за з
зазначенням семизначного коду
платника в платіжному дорученні.

Одержані кошти Залізниця зараховує на
особовий рахунок Вантажовласника.

Відповідно до п. 3.1. Договору
перевезення, розмір попередньої оплати
та періодичність її внесення
визначається Вантажовласником,
виходячи із очікуваного обсягу
перевезень та послуг на підставі
діючих тарифів. А саме, сума
кредитового сальдо на особовому
рахунку Вантажовласника визначається
з урахуванням середньодобових обсягів
перевезень за минулий місяць і
нормативів часу на опрацювання
перевізних документів та термінів
проходження платежів. Сторони
погоджують мінімальну суму
кредитового сальдо з розрахунку оплати
наданих транспортних послуг за 15 діб.

Розмір плати за додаткові послуги, для
яких відсутні тарифні ставки,
визначається за домовленістю сторін і
зазначається в "Протоколі узгодження
договірних ставок на роботи і послуги,
які виконуються залізницею".

Залізниця і Вантажовласник несуть
відповідальність за невиконання плану
перевезень згідно із Статутом
залізниць України (п.4.1. Договору
перевезення).

За цим Договором Залізниця надає
Вантажовласнику послуги по станції
Бучач ( п.7. Договору перевезення).

Договір перевезення (п.п.7.4 п.7) укладено
сторонами строком на 2 роки. Якщо жодна
із сторін не звернеться письмово за
один місяць до закінчення дії Договору
з пропозицією до іншої сторони про
припинення його дії, то цей Договір діє
до надходження такої пропозиції і
здійснення всіх розрахунків за
виконані перевезення та надані
послуги.

Вказаний вище Договір, укладено
сторонами у письмовій формі єдиного
документа, підписано повноважними
представниками обох сторін, їх підписи
посвідчено печатками сторін, що
відповідає приписам ст. 181 ГК України,
ст.ст. 207, 208 ЦК України, є правомірним
правочином в силу ст. 204 ЦК України,
оскільки іншого сторонами не доведено.

Місцевим судом встановлено та
вбачається з матеріалів даної справи,
що 01 липня 2013 року між Державним
територіально-галузевим об'єднанням
"Львівська залізниця" (надалі -
Залізниця) в особі начальника
Тернопільської дирекції залізничних
перевезень Львівської залізниці, який
діяв на підставі доручення, з однієї
сторони, і ТзОВ ВК "Гірничодобувна
промисловість" (надалі - Користувач), з
другої сторони, було укладено Договір
про подачу та забирання вагонів ТзОВ ВК
"Гірничодобувна промисловість" при
станції Бучач Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" №Л/ДН-2/13/1196/Мп
(далі за текстом - Договір на подачу
забирання вагонів)(том І, а.с. 11) про
наступне:

Згідно із Статутом залізниць України,
Правилами перевезення вантажів і на
умовах цього Договору здійснюється
подача, розставлення на місця
навантаження, вивантаження і забирання
вагонів з під'їзної колії, яка належить
Залізниці та примикає через стрілку №
10 до колії станції Бучач Залізниці і
обслуговується локомотивом Залізниці
(п.1.).

Відповідно до п.п.1.1. п.1 Договору на
подачу і забирання вагонів, межею
під'їзної колії є знак "Межа під'їзної
колії", який встановлено на відстані 80
м. від стрілки примикання під'їзної
колії.

Розгорнута довжина під'їзної колії (п.2.
Договору на подачу і забирання вагонів)
становить 225 погонних метрів.
Відповідно до п.3. Договору на подачу і
забирання вагонів - у межах смуги
відведення Залізниці Користувачем
під'їзної колії та спорудами
Користувача зайнято ділянку площею 1125
кв.м. Відповідно до п.п.3.1. п.3. Договору
на подачу і забирання вагонів - у межах
смуги відведення Залізниці Користувач
для виконання вантажних операцій
(складування вантажів) використовує
майданчик площею 1870 кв.м.

Відповідно до п.5. Договору на подачу і
забирання вагонів, вагони на під'їзну
колію подаються після повідомлення,
яке передається по телефону:2-63-74 або
2-61-02 повідомляють відповідальну особу
Користувача за 2 години до подачі
вагонів записом повідомлення в книгу
Форми ГУ-2.

Відповідно до п.6. Договору на подачу і
забирання вагонів, вагони на під'їзну
колію подаються локомотивом Залізниці
із розставленням вагонів на місцях
завантаження, вивантаження .

Здача вагонів провадиться: на місце
вантажного фронту.

Загальна кількість вагонів, які
передаються на під'їзну колію однією
групою, не більше 12 одиниць.

Відповідно до п.7. Договору на подачу і
забирання вагонів, про готовність
вагонів до забирання Користувач
під'їзної колії (Власник колії) передає
Залізниці повідомлення :

по телефону: 2066-96 або 2-73-44 повідомляє
прийомоздавача станції, товарного
касира, а час закінчення вантажних
операцій підтверджується письмовим
повідомленням форми, встановленої
Додатком №12 до Правил користування
вагонами і контейнерами, яке у двох
примірниках подається на станцію.

Відповідно до п.8. Договору на подачу і
забирання вагонів, приймання вагонів
при забиранні їх залізницею
здійснюється: на місці вантажного
фронту в тій кількості, що було подано.

Відповідно до п.9. Договору на подачу і
забирання вагонів, максимальна
переробна спроможність вантажних
пунктів: по навантаженню : відсіву або
доломіту - 1 вагон, час -25 хвилин, розмір
подачі -6 вагонів, доломіту - 1 вагон, час
-25 хвилин, розмір подачі - 6 вагонів.

Час перебування вагонів на під'їзній
колії обчислюється з моменту подачі
вагонів на під'їзну колію до моменту
отримання Залізницею повідомлення
Користувача про готовність вагонів до
забирання (п.10.). Відповідно до п.п.10.1.
п.10. Договору на подачу і забирання
вагонів, час перебування вагонів на
під'їзній колії обчислюється з моменту
закінчення передавальних операцій при
передачі вагонів Залізницею
Користувачу до моменту закінчення цих
операцій при поверненні вагонів
Залізниці.

У п.13. Договору на подачу і забирання
вагонів, сторонами погоджено, що
Користувач сплачує Залізниці плату з
врахуванням діючого корегуючого
коефіцієнта на момент оплати:

13.1. за подачу, забирання вагонів: по
ставках Таблиці №2 розділу 111 Тарифного
керівництва №1.

13.2. за користування вагонами
(контейнерами) - згідно з Правилами
користування вагонами і контейнерами;

13.5. за маневрову роботу за фактично
виконану роботу;

13.6. інші збори і плати.

Збори і плати вказані у Договорі на
подачу і забирання вагонів,
сплачуються через розрахунковий
підрозділ Залізниці (нарахування
проводиться станцією по
накопичувальних карточках, відомостях
плати за користування вагонами,
відомостями плати за подавання,
забирання вагонів та маневрову роботу.

У відповідності до п.п.15.3. п.15. Договору
на подачу і забирання вагонів, при
затримці на станції призначення,
відправлення чи на підході до неї
власних або орендованих завантажених
чи порожніх вагонів плата за
користування такими вагонами
сплачується у відповідності до п.п.6,15
Правил користування вагонами і
контейнерами.

Відповідно до п.19. Договору на подачу і
забирання вагонів - цей Договір
укладається терміном на 5 років з 01.07.2013
до 01.07.2018р. включно.

Договір на подачу і забирання вагонів,
укладено сторонами у письмовій формі
єдиного документа, підписано
повноважними представниками обох
сторін, їх підписи посвідчено
печатками сторін, що відповідає
приписам ст. 181 ГК України, ст.ст. 207, 208 ЦК
України, є правомірним правочином в
силу ст. 204 ЦК України, оскільки не
доведено зворотнього.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про
залізничний транспорт" та ст.17 Статуту
залізниць України перевезення
вантажів залізничним транспортом
організовуються на договірних
засадах. Форму договору про
організацію перевезень вантажів і
проведення розрахунків за перевезення
та надані залізницею послуги
встановлено Правилами розрахунків за
перевезення вантажів. У договорі
визначаються обсяги, строки та умови
надання транспортних засобів, порядок
розрахунків за перевезення та
додаткові послуги, а також
відповідальність за порушення
зобов'язань.

Наявність Договору про організацію
перевезень вантажів не звільняє
вантажовідправника від обов'язку
подання планів та заявок на
перевезення вантажів у порядку і
строки, передбачені Тимчасовим
положенням про порядок місячного
планування перевезень вантажів
залізничним транспортом України. Цей
договір не замінює договір на
перевезення конкретного вантажу й не
звільняє сторони від обов'язку укласти
договір про експлуатацію залізничних
під'їзних колій або про подачу та
забирання вагонів у передбачених
Статутом випадках.

Відповідно до статті 908 Цивільного
кодексу України, умови перевезення
вантажу, пасажирів і багажу окремими
видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Внесення плати за користування
вагонами і контейнерами здійснюється в
порядку, установленому Правилами
розрахунків за перевезення вантажів,
затвердженими наказом Міністерства
транспорту України від 21.11.2000 року N 644 і
зареєстрованими в Міністерстві
юстиції України 24.11.2000 року за N 864/5085.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Статуту
залізниць України умови та порядок
організації перевезення в усіх видах
сполучення визначаються Правилами.

В силу п. 2.6 Правил розрахунків за
перевезення вантажів, списання грошей
з рахунку платника проводиться на
підставі перевізних документів,
накопичувальних карток, відомостей
плати за користування вагонами та
контейнерами.

Пунктом 2.10 названих Правил
передбачено, що всі спірні питання з
розрахунків за перевезення вантажів і
додаткових послуг платники
регулюються безпосередньо зі
станціями, які нараховували платежі, і
ТехПД, що провадили розрахунки. У разі
недосягнення домовленості спірні
питання вирішуються в
претензійно-позовному порядку.

Згідно з Правилами розрахунків за
перевезення вантажів та договором про
організацію перевезень вантажів і
проведення розрахунків за перевезення
розрахунковий підрозділ залізниці -
Технологічний центр з оброблення
перевізних документів (далі - ТехПД) на
підставі укладеного договору отримані
в порядку передоплати суми зараховує
на особовий рахунок платника і списує
їх в міру оформлення та надходження
розрахункових документів за здійснені
перевезення, надані послуги та штрафи.

Списання коштів з особового
рахунку проводиться на підставі
перевізних документів,
накопичувальних карток, відомостей
плати за користування вагонами та
контейнерами. Усі належні залізниці
платежі за додаткові послуги, штрафи
(якщо вони не були включені у відомості
плати за користування вагонами і
контейнерами) включаються в
накопичувальні картки, які складаються
станціями із зазначенням у них
відомостей про надані послуги і їх
вартість. Ці відомості
підтверджуються підписами працівника
станції і платника.

Перевізні документи, відомості
плати за користування вагонами і
контейнерами, накопичувальні картки
мають бути підписані уповноваженим
працівником платника. У разі відмови
від підписання зазначених документів
залізниця складає акт загальної форми,
додає його до відповідного документа
та надсилає в ТехПД для списання грошей
з особового рахунку. У разі незгоди
платника з підставами або розміром
нарахування, він має право звернутися з
претензією та позовом до залізниці з
вимогою повернути у встановленому
Статутом порядку на особовий рахунок
зайво нараховану суму.

Пунктами 8, 9 Правил користування
вагонами і контейнерами, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 25.02.1999 року № 113,
зареєстрованих у Міністерстві юстиції
України 15.03.1999 року, за №165/3458 визначено,
що у разі затримки вагонів на станції з
причин, які залежать від
вантажовласника, складається акт
загальної форми, який підписується
представниками станції і
вантажовласника. В акті вказується час
(у годинах та хвилинах) початку та
закінчення затримки вагонів і їх
номери. Про затримку вагонів і
контейнерів з вини вантажовласника на
підходах до станції призначення
залізниця видає наказ (додаток 4). Наказ
підписується посадовою особою,
визначеною начальником залізниці.
Загальний час, за який вноситься
вантажовласником плата залізниці за
користування вагонами, включає час
затримки вагонів з його вини та час
перебування їх у безпосередньому
розпорядженні вантажовласника.

Облік затриманих на підходах вагонів
здійснюється станцією, на якій вони
простоюють, на підставі акта про
затримку вагонів, що складається
станцією. Станція призначення інформує
вантажовласника про затримку вагонів з
його вини, передаючи йому копію
Повідомлення про затримку вагонів не
пізніше двох годин після його
отримання (телефонограмою, телеграфом,
поштовим зв'язком, через посильних,
факсом або іншим способом,
установленим начальником станції за
погодженням з вантажовласником).
Загальний час, за який вноситься
вантажовласником плата залізниці за
користування вагонами, включає час
затримки вагонів з його вини та час
перебування їх у безпосередньому
розпорядженні вантажовласника.
Причини, які є підставою для
нарахування плати за користування
вагонами в разі затримки, зазначаються
в актах про затримку вагонів. Облік
часу користування вагонами і
контейнерами та нарахування плати за
користування ними провадиться на
станціях відправлення та призначення
за Відомістю плати за користування
вагонами форми ГУ-46 (додаток 1),
Відомістю плати за користування
контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11),
які складаються на підставі Пам'яток
про подавання/забирання вагонів форми
ГУ-45 (додаток 2), Пам'яток про
видачу/приймання контейнерів форми
ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про
закінчення вантажних операцій з
вагонами (додаток 12), Актів про затримку
вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів
загальної форми ГУ-23. Відомості плати
за користування вагонами, контейнерами
складаються на вагони, контейнери, що
подаються під навантаження та
вивантаження, є документами обліку
часу перебування вагонів, контейнерів
у пунктах навантаження та вивантаження
та на під'їзних коліях і містять
розрахунки платежів за користування
вагонами, контейнерами. Час передання
вагонів залізницею вантажовласнику, а
також вантажовласником залізниці
зазначається у Пам'ятці про
подавання/забирання вагонів, яка
оформляється після закінчення
приймально-здавальних операцій (п. п. 10,
12, 14 Правил користування вагонами і
контейнерами).

Статтею 306 ГК України передбачено, що
перевезенням вантажів визнається
господарська діяльність, пов'язана з
переміщенням продукції залізницями,
автомобільними дорогами, водними та
повітряними шляхами, а також
транспортування продукції
трубопроводами.

Суб'єктами відносин перевезення
вантажів є перевізники,
вантажовідправники та
вантажоодержувачі. Загальні умови
перевезення вантажів, а також особливі
умови перевезення окремих видів
вантажів визначаються цим Кодексом і
виданими відповідно до нього
транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами. Обов'язки,
права і відповідальність залізниць, а
також підприємств, організацій і
громадян, які користуються залізничним
транспортом визначаються Статутом
залізниць України (затвердженим
постановою КМ України від 06.04.1998 р. № 457).

Відповідно до ст. 119 Статуту залізниць
України за користування вагонами і
контейнерами залізниці
вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами, громадянами
- суб'єктами підприємницької
діяльності вноситься плата. Порядок
визначення плати за користування
вагонами (контейнерами) та звільнення
вантажовідправника від зазначеної
плати у разі затримки забирання
вагонів (контейнерів), встановлюється
Правилами користування вагонами і
контейнерами (далі за текстом -
Правила), затвердженими наказом
Мінтрансу України від 25.02.1999р. № 113,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 15.03.1999 р. за №165/3458 (з наступними
змінами і доповненнями). Зазначена
плата вноситься також за час затримки
вагонів на станціях призначення і на
підходах до них в очікуванні подання їх
під вивантаження, перевантаження з
причин, що залежать від
вантажоодержувача, власника
залізничної під'їзної колії, порту,
підприємства.

Відомості плати за користування
вагонами, контейнерами складаються на
вагони, контейнери, що подаються під
навантаження та вивантаження, є
документами обліку часу перебування
вагонів, контейнерів у пунктах
навантаження та вивантаження та на
під'їзних коліях і містять розрахунки
платежів за користування вагонами,
контейнерами. Відомості плати за
користування вагонами (контейнерами)
мають підписуватися працівником
станції і вантажовласника щоденно або
в періоди пред'явлення їх станцією до
розрахункового підрозділу, що
встановлюються начальником залізниці.
У разі непогодження даних, зазначених у
відомості, представник
вантажовласника зобов'язаний
підписати відомість із зауваженнями.
Відомість плати за користування
вагонами (контейнерами) складається у
трьох примірниках - два для залізниці і
один для вантажовласника, окремо для
вагонів і для контейнерів.

Час користування обчислюється окремо
для кожного вагона і контейнера за його
номером. Номерному обліку часу
користування підлягають усі вагони і
контейнери, подані під вантажні
операції на місцях загального
користування, а на місцях не загального
користування - вагони і контейнери
парку залізниць України й інших держав,
передані на під'їзні колії або
орендовані ділянки колій.

Усі завантажені вагони, а також порожні
вагони, які належать підприємствам,
організаціям, портам, установам і
громадянам, та орендовані ними, що
знаходяться на станціях і на підходах
до них в очікуванні подавання під
вантажні або інші операції з причин,
які залежать від вантажовласника, є
такими, що перебувають у користуванні
вантажовласника.

У разі затримки вагонів на станції з
причин, які залежать від
вантажовласника, складається акт
загальної форми, який підписується
представниками станції і
вантажовласника. В акті вказується час
(у годинах та хвилинах) початку та
закінчення затримки вагонів і їх
номери.

Згідно з пунктами 9, 10, 12 Правил про
затримку вагонів і контейнерів з вини
вантажовласника на підходах до станції
призначення залізниця видає наказ
(додаток 4). Наказ підписується
посадовою особою, визначеною
начальником залізниці. Облік
затриманих на підходах вагонів
здійснюється станцією, на якій вони
простоюють, на підставі акта про
затримку вагонів, що складається
станцією. Усі дані, вказані в цьому
акті, передаються станцією у
"Повідомленні про затримку вагонів"
(додаток 5) до
інформаційно-обчислювального центру
залізниці та на станцію призначення.

Станція призначення інформує
вантажовласника про затримку вагонів з
його вини, передаючи йому копію
Повідомлення про затримку вагонів не
пізніше двох годин після його
отримання (телефонограмою, телеграфом,
поштовим зв'язком, через посильних,
факсом або іншим способом,
установленим начальником станції за
погодженням з вантажовласником).

Загальний час, за який вноситься
вантажовласником плата залізниці за
користування вагонами, включає час
затримки вагонів з його вини та час
перебування їх у безпосередньому
розпорядженні вантажовласника. Час до
30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і
більше враховується як повна година.

Плата за користування стягується з
вантажовласника також у разі затримки
вагонів (контейнерів) під час
перевезення в усіх випадках, крім тих,
які залежать від залізниці.

Розмір плати за користування вагонами
і контейнерами в залежності від часу
користування встановлюється згідно з
чинним законодавством.

Підстави звільнення вантажовласника
від плати за користування вагонами
наведені у ст.121 Статуту залізниць
України та п. 16 Правил є вичерпними.
Плата за користування вагонами не є
заходом відповідальності, яка може
застосовуватись лише за наявності вини
сторони у зобов'язанні.

Як зазначено вище, 1 липня 2013 року між
Залізницею та Позивачем укладено
Договір про подачу та забирання
вагонів №Л/ДН-2/13/1196/Мп при станції
Бучач Львівської залізниці. Згідно з
умовами вказаного договору загальна
кількість вагонів, які передаються на
під'їзну колію однією групою не більше
12 одиниць, максимальна переробна
спроможність вантажних пунктів по
навантаженню: відсіву або доломіту - 1
вагон, час - 25хвилин, розмір подачі - 6
вагонів; доломіту - 1 вагон, час-25 хвилин,
розмір подачі 6 вагонів. Відповідно до
договору про організацію перевезень
вантажів і проведення розрахунків за
перевезення та надані залізницею
послуги №25 від 30.01.2013р. між залізницею
та вантажовласником здійснюється
електронний документообіг.

Матеріалами у справі підтверджується,
що у спірний період (січень-березень 2014
року) на адресу ТзОВ ВК "Гірничодобувна
промисловість" масово надходили власні
порожні вагони під навантаження по
повних перевізних документах. Про
прибуття вказаних вагонів залізниця
надсилала електронні повідомлення,
повідомлення про подачу вагонів на
під'їзну колію передавалися по
телефону )(том І, а.с. 85)(у спосіб
визначений Договором про подачу та
забирання вагонів), про що зроблено
відповідні записи у Книзі повідомлень
про час подавання вагонів під
навантаження або вивантаження по
станції Бучач Львівської залізниці
(Форма ГУ-2), докази знаходяться в
матеріалах справи (том І, а.с. 87, 88, 89,90,
91,92, 93, 94, 95, 96, 97, 98,99, 100, 101, 102, 103, 104, 105, 106,
107, 108, 109, 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 117,118, 119,120).

Порядок і терміни повідомлення про
подачу вагонів на під'їзні колії
передбачаються в Договорах про
експлуатацію під'їзних колій (чи
Договорах про подачу та забирання
вагонів).

У п. 5. Договору від 1 липня 2013 року про
подачу та забирання вагонів
№Л/ДН-2/13/1196/Мп при станції Бучач,
укладеного між Відповідачем та
Позивачем, визначено порядок і терміни
повідомлення Залізницею Позивача про
подачу вагонів, а саме: по телефону :2-63-74
або 2-61-02 повідомляють відповідальну
особу Користувача за 2 години до
подачі вагонів записом повідомлення в
книгу Форми ГУ-2.

При встановленні у Договорі
порядку повідомлення по телефону
вантажоодержувачі та
вантажовідправники зобов'язані
призначити для цілодобового приймання
повідомлень відповідальних
працівників і надати їх прізвища та
номери телефонів начальнику станції.
Таким чином, запис (витяг) зі станційної
Книги повідомлень вважається належним
доказом в розумінні статей 33 та 34 ГПК
України повідомлення Залізницею
вантажовідправника, вантажоодержувача
про подачу вагонів.

Крім того, місцевим судом встановлено
та вбачається з матеріалів даної
справи, що Позивачем були видані
наступні доручення своїм
уповноваженим особам з такими
повноваженнями (том І, а.с. 60 та 61):

Доручення № 1 від 02.01.2014 р. (а.с. 61) (дійсне
до 31 грудня 2013 р. ), у якому зазначено:
розрахунковий рахунок № 802, МФО
305749, стат.код 31261769 в АБ Кредит Дніпро ,
Дніпропетровськ, видане Свідерському
Володимиру Дмитровичу в тому, що йому
доручається від імені ТзОВ ВК
"Гірничодобувна промисловість"
виконувати на станції Бучач Львівської
залізниці наступні (мовою оригіналу:
слідуючі) операції по отриманню і
відправленні вантажів:

1.Оформляти вантажні перевізні
документи і отримати всі прибуваючі по
адресу ТзОВ ВК "Гірничодобувна
промисловість" вантажі. 2. Підписувати
від імені ТзОВ ВК "Гірничодобувна
промисловість" всі електронні
документи і відправляти від його імені
вантажі. 3. Виконувати з залізницею
транспортні розрахунки по всіх видах і
перевідних платежів, зборів, штрафів
підписувати облікові картки, відомості
подачі і забирання вагонів , акти і інші
документи, зв'язані з перевезенням
вантажів, пам'ятки прийомоздавача
вантажу. 4. Виконувати розрахунки
транспортними чеками і підписувати
останні, а також по довідках Держбанку.

Доручення дійсне по пред'явленню
паспорта.

Підпис /проставлено особистий
підпис представника/ даним
упевнюється.

Директор особистий підпис;

Вищезазначене посвідчено печаткою
підприємства Позивача.

Нижче печатки: Підпис отримувача
особистий підпис.

Дані паспорта МС 140761 виданий 16
січня 1997 р. Бучацьким РВУ МВС України.

В правому нижньому кутку Доручення
№ 1 проставлений кутковий штамп
станції Бучач Льв. УЗ № 22 від 21.01.2014 р.

Аналогічного змісту є Доручення за
№ 2 від 02.01.2014 р. (том І. а.с. 60), видане
Позивачем Свідерській Ярославі
Степанівні, 02.01.2014 року (доручення
дійсне до 31 грудня 2014 р.). Із змісту
викладеного у Дорученні № 2 вбачається,
що Свідерська Ярослава Степанівна
наділена Позивачем наступними
повноваженнями: 1.Оформляти вантажні
перевізні документи і отримати всі
прибуваючі по адресу ТзОВ ВК
"Гірничодобувна промисловість"
вантажі. 2. Підписувати від імені ТзОВ
ВК "Гірничодобувна промисловість" всі
електронні документи і відправляти від
його імені вантажі. 3. Виконувати з
залізницею транспортні розрахунки по
всіх видах і перевідних платежів,
зборів, штрафів підписувати облікові
картки, відомості подачі і забирання
вагонів , акти і інші документи,
зв'язані з перевезенням вантажів,
пам'ятки прийомоздавача вантажу. 4.
Виконувати розрахунки транспортними
чеками і підписувати останні, а також
по довідках Держбанку.

Доручення дійсне по пред'явленню
паспорта.

Підпис /проставлено особистий
підпис представника/ даним
упевнюється.

Директор особистий підпис;

Головний бухгалтер особистий
підпис;

Вищезазначене посвідчено печаткою
підприємства Позивача.

Нижче печатки: Підпис отримувача:
особистий підпис.

Дані паспорта МС 108512 виданий 18
жовтня 1996 року Бучацьким РВУ МВС
України.

В лівому нижньому кутку Доручення
№ 2 проставлений кутковий штамп
станції Бучач Льв. УЗ № 22 від 21.01.2014 р.

Отже, вищевказані особи:
Свідерський Володимир Дмитрович та
Свідерська Ярослава Степанівна, на
підставі виданих їх Позивачем Доручень
№ 1 та 2 від 02.01.2014 р., як вбачається з
матеріалів у справі, підписували
Відомості плати за користування
вагонами, Акти загальної форми.

Колегія суддів зазначає, що
вищенаведеним спростовуються доводи
Апелянта/позивача наведені в
апеляційній скарзі про те, що
Відповідачем в порушення умов Договору
та Правил користування вагонами не
повідомлялось Позивача у
встановленому порядку про затримку
вагонів.

Як зазначено вище, згідно Договору від
01 липня 2013 року про подачу та забирання
вагонів №Л/ДН-2/13/1196/Мп при станції
Бучач, укладеного між Позивачем і
Відповідачем, загальна кількість
вагонів, які передаються на під'їзну
колію однією групою не більше 12
одиниць, максимальна переробна
спроможність вантажних пунктів по
навантаженню: відсіву або доломіту - 2
вагон, час - 25 хвилин, розмір подачі - 6
вагонів; доломіту - 1 вагон, час - 25
хвилин, розмір подачі 6 вагонів.
Відповідно до Договору про
організацію перевезень вантажів і
проведення розрахунків за перевезення
та надані залізницею послуги № 25 від
30.01.2013 р. між Залізницею та
Вантажовласником здійснюється
електронний документообіг.

Відповідно до Технічно-розпорядчого
акта станції Бучач Львівської
залізниці (том 4, а.с. 27-30) станція
Білобожниця є проміжною. Колійний
розвиток станції Бучач складається з
п'яти колій, а саме: 1-ша колія - головна
для приймання непарних і відправлення
парних пасажирських та вантажних
поїздів, місткістю 18 умовних вагонів;
2-га колія - приймально-відправна для
приймання непарних і відправлення
парних пасажирських і вантажних
поїздів, місткістю 17 умовних вагонів;
3-тя колія - приймально-відправна для
приймання непарних і відправлення
парних вантажних поїздів, місткістю 26
умовних вагонів; 5-та колія - відправна
для відправлення парних вантажних
поїздів, місткістю 17 умовних вагонів.
7-ма колія - відправна для парних
вантажних поїздів,
навантажувально-вивантажувальна
місткістю 16 умовних вагонів.

До другої колії примикають під'їзні
колії: ДП "Бучацьке лісове
господарство", ПрАТ "Тернопільвтормет",
ТзОВ "Бучачагро-хлібпром" з метою
безперешкодного доступу до яких,
відстій вагонів на вказаній колії не
проводиться. До першої колії примикає
під'їзна колія ТзОВ "Бучацький цукровий
завод", на якій знаходиться локомотив,
який має право виїзду на колії станції,
тому дану колію не займають вагонами
для відстою. В цілому, до станції Бучач
примикає 11 під'їзних колій. Для
проведення маневрової роботи по
станції, як пояснює на підставі поданих
документів Відповідач, необхідно
залишити не менше однієї вільної колії
для обгону локомотива.

Відповідно до пункту 15.17 Правил
технічної експлуатації, затверджених
наказом Мінтрансу України від 20.12.19096р.
№ 411 (з наступними змінами), маневри на
головних коліях або з перетинанням їх,
а також з виходом на вихідні стрілки
можуть допускатися у кожному випадку
тільки з дозволу чергового по станції
за умови закритих відповідних вхідних
світлофорів, що відгороджують вхід на
колії та стрілки, на яких виконуються
маневри. Для зазначених цілей, як
пояснив Відповідач, станцією можуть
використовуватись третя та п'ята колії,
одна з яких повинна бути завжди вільною
для обгону локомотивам та проведення
маневрових робіт по сортуванню вагонів
для відправлення зі станції, оскільки
станція Бучач Львівської залізниці є
тупиковою станцією.

У відповідності до вимог п.1.8
розділу 12 Правил перевезення вантажів,
ділянку 7-мої станційної колії
місткістю 12 умовних вагонів надано в
користування ТзОВ ВК "Гірничодобувна
промисловість", а ділянку даної колії
місткістю 4 умовних вагонів - залишено
місцем загального користування.

ТзОВ ВК "Гірничодобувна
промисловість" використовує ділянку
7-мої станційної колії, згідно Договору
про подачу та забирання вагонів
№Л/ДН-2/13/1196/М/п від 01.07.2013 року.
Відповідно до п.9 Договору про подачу та
забирання вагонів, максимальна
переробна спроможність вантажних
пунктів: по навантаженню: відсіву або
доломіту, розмір подачі - 6 вагонів;
доломіту - розмір подачі - 6 вагонів.
Загальна кількість вагонів, які
передаються на під'їзну колію однією
групою, не більше 12 одиниць.
Максимальна спроможність вантажних
пунктів складає: 1 вагон 25 хвилин.

Таким чином, наведеним вище, а
також Технічно-прозпорядчим актом
станції Бучач Львівської залізниці
(том 4, а.с. 27-30) та умовами Договору від
01.07.2013 року про подачу та забирання
вагонів спростовуються доводи
Апелянта/позивача про те, що у
Відповідача відсутні докази
неможливості подачі спірних
(перелічених відомостях за спірний
період ) вагонів на колії станції
призначення Бучач Львівської
залізниці у відповідний час.

Доказів зворотнього позивач суду
не надав.

Слід зазначити також, що на вимогу
суду Позивачем не подано місячних ( у
спірному періоді) планів перевезень,
заявок на подачу вагонів. Не подано
таких доказів Апелянтом/позивачем і до
апеляційної скарги (уточненої) та
додаткових обґрунтувань.

Враховуючи обмежену переробну
спроможність під'їзної колії
вантажовласника та самої станції Бучач
Львівської залізниці, частина вагонів
затримувалися на місцях загального
користування в очікуванні звільнення
фронтів навантаження. В інших випадках,
як вбачається з матеріалів справи,
вагони були затримані на місцях
загального користування через
відсутність плану або електронної
заявки.

Як встановлено місцевим господарським
судом та вбачається з матеріалів
справи, кожен факт затримки відповідно
до вимог Правил користування вагонами
зафіксовано Актами загальної форми
(форми ГУ-23), які складені за участю
повноважних представників ТзОВ ВК
"Гірничодобувна промисловість"
Свідерського В.Д. та Свідерської Я.С.,
які діють на підставі виданих
Позивачем Довіреностей № 1 та 2 та
більшість з них вказаними
представниками Позивача підписані (том
2, а.с. 1 - 141).

Таким чином не відповідає дійсності
твердження Апелянта/позивача про те, що
Залізницею порушено порядок
оформлення затримки вагонів з вини
вантажовласника. Як вбачається з
матеріалів у справі, мали місце факти,
коли представники ТзОВ ВК
"Гірничодобувна промисловість"
відмовлялися від підписання Актів
загальної форми ГУ-23 про затримку
вагонів, починаючи з 24.03.2014 р., що
зафіксовано Актами загальної форми про
відмову від підпису (том 2, а.с. 120, 121, 123,
124, 125, 126, 127, 128, 129, 130, 131, 132, 133, , 134, 135, 136, 137,
138,139,140, 141).

Згідно з ст. 34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 129 Статуту встановлює, що
обставини, які можуть бути підставою
для матеріальної відповідальності
залізниця, вантажовідправника,
вантажоодержувача під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць. Порядок складання
комерційних актів та актів загальної
форми встановлюється Правилами.

Правила складання актів встановлюють,
що акти загальної форми складаються
для засвідчення обставин, які виникли в
процесі перевезення вантажів і можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності, якщо при цьому не
потрібне складання комерційного акта.

Акт загальної форми підписується
особами, які беруть участь у
засвідченні обставин, що стали
підставою для складання акта, але не
менше як двома особами.

Таким чином, обов'язкова участь
вантажовласника у всіх випадках у
складанні та підписанні Акта загальної
форми чинним законодавством не
передбачена.

Відповідно до пункту 2.7 Правил
обслуговування залізничних під'їзних
колій відповідальність перед
залізницею за користування вагонами
контрагентом несе підприємство, якому
належить залізнична під'їзна колія.
Пункт 3.7 цих же Правил передбачає, що у
разі обслуговування під'їзної колії
підприємством промислового
залізничного транспорту договір про
експлуатацію залізничної під'їзної
колії укладається залізницею з цим
підприємством на загальних підставах.
У таких випадках розрахунки за подачу
та забирання вагонів, користування
вагонами проводяться залізницею
безпосередньо з підприємством
промислового залізничного транспорту.
Тобто платниками за користування
вагонами, контейнерами залізниці є
власники залізничних під'їзних колій,
навіть і тоді, коли вони не виступають
як вантажовідправники і
вантажоодержувачі.

Враховуючи вищенаведене, посилання
Апелянта/позивача в Додаткових
обґрунтуваннях та поясненнях до
апеляційної скарги, що в січні-березні
поточного року на адресу позивача на
ст. Бучач, окрім вагонів залізниці,
надходили приватні (орендовані) вагони,
які мали статус «вантажу» ПАТ
«Алчевський меткомбінат», ПрАТ
«Укренерготранс», ТзОВ
«Металургтранс» тощо, відтак Позивач
здійснюючи господарську діяльність,
укладаючи відповідні договори
поставки продукції з контрагентами не
може повністю впливати на організацію
перевезень вантажів, що перевозяться
залізницею за повними перевізними
документами зі сплатою провізної
плати, так як Позивач позбавлений права
відмовитися від приймання таких
вагонів та посилання Апелянта/позивача
на п. «б» ст. 121 Статуту залізниць
України є неспроможним, оскільки, як
зазначено вище у цій постанові, усі
завантажені вагони, а також порожні
вагони, які належать підприємствам,
організаціям, портам, установам і
громадянам, та орендовані ними, що
знаходяться на станціях і на підходах
до них в очікуванні подавання під
вантажні або інші операції з причин,
які залежать від вантажовласника, є
такими, що перебувають у користуванні
вантажовласника.

З матеріалів у справі вбачається, що у
спірному періоді також мали місце
наступні обставини, а саме: 02.02.2014 року
на станцію Бучач на адресу Позивача
надходили вагони №№52877446, 53517413, 52735230,
56681653, 56813868 та 56858335; 03.02.2014 р. - вагони
№№52741113, 52878378, 53572079, 53453601, 53576039, 52878501,
53597217 та 04.02.2014 р. - №№52736535, 52749157, 52734795,
52728169. Вагони №№ 56813868, 52877446, 52735230, 53517413,
56858335, 56681653 затримані на станції Бучач -
02.02.2014 р. в 12:15 (Акт загальної форми №
93)(том 2, а.с. 35); вагони №№52741113, 53572079,
53576039, 53453601, 52878378, 52878501, 53597217 затримані на
станції призначення 03.02.2014 р. в 12:45 в
очікуванні електронної заявки (Акт
загальної форми № 94)(том 2, а.с. 32), вагони
№№ 52734795, 52749157, 52736535, 52728169 - 04.02.2014 р. в 14:15
(акт загальної форми №97)(том 2, а.с. 34). 05
лютого 2014 року від ТзОВ ВК
"Гірничодобувна промисловість"
надійшло замовлення (том 1, а.с. 66), в
якому вони просять вказані вище 17
приватних вагонів не подавати на
під'їзну колію, а відправити в
порожньому стані. Про закінчення
затримки вказаних вагонів складено
Акти від 05.02.2014р. №100, №101 та №102 (том 2,
а.с. 33, 34, 35). Плата за користування
даними вагонами в сумі 5318 грн.04 коп.
стягнена залізницею за відомістю плати
за користування № 05020056 (том 3, а.с. 34).

21.02.2014 року на станцію Бучач на адресу
підприємства надходили вагони №№56681687,
56690167, 52736550, 52877305, 52726148, 53517934, 52984515, 52984721,
52931318; 24.02.2014 вагони №№52877057, 56672538 та
53453585, 25.02.2014 р. - вагони №№56672744, 56674450,
52737913. Вагони №№52726148, 52931318, 52984515, 517934 затримані на станції Бучач 21.02.2014
р. в 23:40 (Акт загальної форми №180)(том 2,
а.с. 64) в зв'язку з відсутністю плану;
вагони №№52736550, 52877305, 56681687, 56690167
затримані на станції призначення 21.02.2014
в 14:05 через відсутність плану (Акт
загальної форми №179)(том 2, а.с. 65), вагони
№№ 52877057, 53453585, 566725538 - в очікуванні
звільнення вантажного фронту 24.02.2014 в
00:35 (Акт загальної форми №183)(том 2, а.с.
68); вагони №№56672744, 56674450, 52737913 -
затримані 25.02.2014 р. в 11:20 (Акт загальної
форми №190)(том 2, а.с. 68). 27 лютого 2014 року
від ТзОВ ВК "Гірничодобувна
промисловість" надійшло замовлення
(том 1, а.с. 67), в якому Позивач просить
вказані вище 15 приватних вагонів не
подавати на під'їзну колію, а
відправити в порожньому стані. 28.02.2014
року складено Акти про закінчення
затримки №199, №201 та №202 (том 2, а.с. 66, 67).
Плата за користування даними вагонами
в сумі 17930 грн. 28коп. стягнена
залізницею за відомістю плати за
користування № 28020101 (том 3, а.с. 69).

10.03.2014 року на станцію Бучач Львівської
залізниці на адресу Позивача надходили
вагони №№ 61907325, 60734761, 57400608 та 57582769;
11.03.2014 р. - вагони №№ 53530010, 61603866, 57601601,
55005235, 53396057, 53187076, 59955419, 61618044, 57582876, 60832524,
60453826, 56105018 та №58335449. Вагони №№ 61907325,
60734761, 57400608, 57592769 затримані на станції
Бучач 10.03.2014р. в 23:40 (Акт загальної форми
№236)(том 2, а.с. 89); вагони №№61603866, 57601601,
55005235, 53396057, 53187076, 59955419, 61318044, 57582876, 60832524,
60453826, 58335449, 56105018, 53530010 затримані на
станції призначення 11.03.2014 р. в 19:20 в
очікуванні електронної заявки (Акт
загальної форми №240)(том 2, а.с. 92). 14
березня 2014 року від ТзОВ ВК
"Гірничодобувна промисловість"
надійшло замовлення (том 1, а.с. 68), в
якому вони просять вказані вище 17
приватних вагонів не подавати на
під'їзну колію, а відправити в
порожньому стані. 15.03.2014 року складено
акти про закінчення затримки вказаних
вагонів №257, №256 (том 2, а.с. 93). Плата за
користування даними вагонами в сумі 14654
грн. 40коп. стягнена залізницею за
відомістю плати за користування №15030129
(том 3, а.с. 87).

Місцевим господарським судом
досліджувалися Відомості плати за
користування вагонами по станції Бучач
Львівської залізниці Форми ГУ-46 у
спірний період (том 3, а.с. 3-113, 114-115)(том 4,
а.с. 31-72, 74, , 75, 77 -94, 96-115, 117, 119, 121).

В матеріалах справи є наявною та
досліджувалися місцевим господарським
судом Книга прибуття вантажів станції
Бучач (364400) Форми ГУ-42 за період з 01.01.2014
р. - 07.01.2014 р. (том 2, а.с. 142-146), з 08.01.2014 р. -
15.01.2014 р. (том 2, а.с. 147-151), з 16.01.2014 р. -
23.01.2014 р. (том 2, а.с. 152-158), з 24.01.2014 р. -
31.04.2014 р. (том 2, а.с. 159-163), з 01.02.2014 р. -
07.02.2014 р. (том 2, а.с. 164-168), з 08.02.2014 р. по
15.02.2014 р. (том 2, а.с. 169-177), з 16.02.2014 р. -
23.02.2014 р. (том 2, а.с. 178-184), з 24.02.2014 р. -
28.02.2014 р. (том 2, а.с. 185-189), з 01.03.2014 р. -
07.03.2014 р. (том 2, а.с. 190-193), з 08.03.2014 р. -
15.03.2014 р. (том 2, а.с. 194-201), з 16.03.2014 р. -
23.03.2014 р. (том 2, а.с. 202-212). З 24.03.2014 р. -
31.03.2014 р. (том 2, а.с. 213-226).

В зв'язку із несвоєчасним прийняттям
вантажовласником порожніх вагонів по
станції Бучач, 19.02.2014р., 26.02.2014р., 27.02.2014р.
та 13.03.2014р. вагони подавалися на станцію
Білобожниця Львівської залізниці на
підставі наказів Тернопільської
дирекції, відповідно № 56 (том 1, а.с. 69), №
82 (том 1, а.с. 70), № 90 (том 1, а.с. 71) та № 50
(том 1, а.с. 72) про затримку партій
вагонів, адресованих ТзОВ ВК
"Гірничодобувна промисловість". На
підставі вказаних наказів станцією
Білобожниця затримано вагони, на
станцію призначення Бучач відправлено
повідомлення про затримку вагонів (том
1, а.с. 73, 74, 75, 76), яке доведено до відома
повноважного представника одержувача,
що підтверджується випискою із книги
телефонограм (том 1, а.с. 85) та складено
Акти загальної форми ГУ-23 на віднесення
на відповідальність вантажовласника №
92 від 23.02.2014 р. (том 1, а.с. 77), № 81 від 19.02.2014
р. (том 1, а.с. 78), № 105 від 26.02.2014 р. (том 1,
а.с. 79), № 106 від 27.02.2014 р. (том 1, а.с. 80), № 109
від 28.02.2014 р. (том 1, а.с. 81), № 112 від 02.03.2014
р. (том 1, а.с. 82), № 142 від 13.03.2014 р. (том 1,
а.с. 83), № 147 від 16.03.2014 р. (том 1, а.с. 84).
Зазначені Акти загальної форми
підписані представником Позивача
Свідерською Я.С.

Порядок проведення розрахунків за
перевезення вантажів і надання
додаткових послуг конкретизовано
Правилами розрахунків за перевезення
вантажів, затвердженими наказом
Мінтрансу України від 21.11.2000р. № 644,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 р. за № 864/5085 та укладеним
відповідно до них договором про
організацію перевезень вантажів і
проведення розрахунків за перевезення
та надані залізницею послуги.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду, що відповідно до
умов Договору № 25 платник
зобов'язується здійснювати попередню
оплату за перевезення вантажів та
додаткові послуги. Пунктом 2.6 Правил
розрахунків передбачено, що облік
витрачених коштів здійснюється на
підставі перевізних документів,
накопичувальних карток, відомостей
плати за користування вагонами. Всі
примірники накопичувальних карток та
відомостей плати за користування
вагонами (контейнерами) надсилаються
станцією до ТехПД для проведення
розрахунків. Після їх обробки ТехПД два
примірники повертаються на станцію,
один з яких видається платнику. У разі
відмови від підписання
накопичувальних карток, відомостей
плати за користування працівником
платника станція складає акт загальної
форми, додає його до відповідного
документа та надсилає до розрахункових
підрозділів залізниці для списання
грошей з особового рахунку. Залізниця
не має права списувати спірні суми із
попередньої оплати, у випадку якщо
платник підписує накопичувальні
картки із запереченнями, зауваженнями
чи застереженнями. Однак, таких
випадків судом не виявлено. Таким
чином Залізницею правомірно
нараховано на позивача плату за
користування вагонами та списано її з
особового рахунку Вантажовласника,
оскільки відомості плати за
користування підписувалися
представниками платника без зауважень
або представник відмовлявся від їх
підписання, що зафіксовано Актами
загальної форми.

Відповідно до пункту 4 Правил
користування вагонами і контейнерами,
затверджених наказом Мінтрансу
України від 25.09.1999 року № 113, відомості
плати за користування вагонами,
контейнерами складаються на вагони,
контейнери, що подаються під
навантаження та вивантаження, є
документами обліку часу перебування
вагонів, контейнерів у пунктах
навантаження та вивантаження та на
під'їзних коліях і містять розрахунки
платежів за користування вагонами,
контейнерами. Відомості плати за
користування вагонами (контейнерами)
мають підписуватися працівником
станції і вантажовласника щоденно або
в періоди пред'явлення їх станцією до
розрахункового підрозділу, що
встановлюються начальником залізниці.
У разі непогодження даних, зазначених у
відомості, представник
вантажовласника зобов'язаний
підписати відомість із зауваженнями.
Відомість плати за користування
вагонами (контейнерами) складається у
трьох примірниках - два для залізниці і
один для вантажовласника, окремо для
вагонів і для контейнерів. Форма
відомості плати за користування
вагонами ГУ-46 встановлена вказаними
Правилами.

Керуючись нормами Правил користування,
працівники залізниці складали
відомості плати за користування
вагонами форми ГУ-46 у трьох
примірниках, два підписаних примірники
представник вантажовласника повертав
залізниці для стягнення платежів у
встановленому порядку, один залишався
підприємству. Як правило відомості
плати за користування надаються для
підпису представникам вантажовласника
в день складання, або наступного дня.
Працівники станції Бучач надали
письмові пояснення про вручення одного
примірника відомостей плати за
користування вагонами повноважним
представникам вантажовласника (том 4,
а.с. 25).

Згідно з п. 3 Правил складання актів,
затверджених наказом Мінтрансу
України від 28.05.2002 р. № 334, акти
загальної форми складаються у разі
відмови вантажовласника від
підписання облікової картки виконання
плану перевезень вантажів,
накопичувальної картки, відомості
плати за користування вагонами
(контейнерами). На підставі викладеного
відмова представників Позивача від
підписання відомостей плати за
користування вагонами зафіксована
актами загальної форми, складеними
станціями.

Як встановлено, ТзОВ ВК "Гірничодобувна
промисловість" не здійснює
відправлення та не отримує вантажів по
станції Білобожниця, з цих причин, як
пояснив представник Відповідача,
довіреності представникам видані
позивачем лише по станції Бучач.

Відповідачем пояснено, що 01.01.2014 року
представники Позивача по справі не
з'являлися на станцію Бучач, тому Акт
загальної форми та відомість плати за
користування підписувалися 02.01.2014 р. по
довіреності виданій того ж дня.

Як вбачається з матеріалів даної
справи та встановлено місцевим
господарським судом, 1 січня 2014 р. по
станції Бучач складено Акт загальної
форми № 1 (том 2, а.с. 1) про закінчення
затримки вагона № 56169857 (Акт загальної
форми № 606 від 23.12.2013 р. про початок
затримки вагона на станції
призначення в очікуванні подачі під
вантажні операції з вини клієнта (том 2,
а.с. 1). Затриманий вагон о 12:20, 01.01.2014 року
подано на під'їзну колію ТзОВ ВК
"Гірничодобувна промисловість" і з
цього часу припинено нарахування плати
за користування, про що й складено Акт
загальної форми № 1 від 01.01.2014 р.

Порядок розрахунків за надані
залізницею послуги визначається
Правилами розрахунків за перевезення
вантажів, затвердженими наказом
Мінтрансу України від 21.11.2000 р. № 644.

Згідно із вказаними Правилами
розрахункові підрозділи залізниць
(далі - розрахункові підрозділи)
здійснюють безготівкові розрахунки з
відправниками, одержувачами та
експедиторами через установи банків за
перевезення вантажів, вантажобагажу та
за надання додаткових послуг.
Розрахунки за перевезення вантажу та
вантажобагажу між залізницею і
відправником (одержувачем,
експедитором) здійснюються на підставі
договору. Згідно з договором залізниця
відкриває особовий рахунок кожному
відправнику. У всіх перевізних
документах, накопичувальних картках і
відомостях плати за користування
вагонами та контейнерами
проставляється код платника. Платник
згідно з договором у порядку
передоплати перераховує на рахунок
розрахункового підрозділу кошти для
оплати перевезень і додаткових послуг.
Розрахунковий підрозділ веде облік
надходження коштів на особовий рахунок
платника і використання їх платником
для оплати перевезень та наданих
залізницею послуг.

Облік витрачених коштів здійснюється
на підставі перевізних документів,
накопичувальних карток, відомостей
плати за користування вагонами та
контейнерами, за подавання, забирання
вагонів та маневрову роботу, які можуть
бути оформлені в електронному вигляді
(з накладенням електронного цифрового
підпису).

У випадках, визначених чинним
законодавством, на суми платежів і
зборів, що підлягають сплаті, залізниця
нараховує податок на додану вартість,
сума якого відображається в особовому
рахунку платника.

На кожного платника розрахунковий
підрозділ складає перелік документів,
які включені до розрахунку за звітну
добу щодо відправлення, видачі
вантажів і додаткових зборів у двох
примірниках. Перший примірник переліку
після прийняття вантажу до перевезення
(або видачі) надається платнику через
залізничну станцію. Другий примірник
переліку залишається в справах
розрахункового підрозділу.

Наказом Міністерства транспорту
України від 09.12.2002 р. N 873, зареєстрованим
в Міністерстві юстиції України 29.12.2002
за N 1030/7318, затверджені Правила
планування перевезень вантажів (далі -
Правила), якими визначається порядок
планування перевезень вантажів
залізницями у всіх видах сполучень, а
також обліку виконання планів. Так,
Правилами (із наступними змінами)
встановлено, що перевезення вантажів
залізницями здійснюється на підставі
договорів про організацію перевезень
за місячними планами за пред'явленням
та за окремими замовленнями
відправників (вантажовласників або за
їх дорученням - експедиторських
організацій).

Пунктом 2.1 вказаних Правил визначено,
що місячне планування перевезень
вантажів у межах України, на експорт у
треті країни та країни СНД, у
Латвійську Республіку, Литовську
Республіку та Естонську Республіку
здійснюється на підставі замовлень
відправників у порядку, встановленому
цими Правилами. Згідно з Правилами
передача замовлень на перевезення
вантажовідправниками та їх узгодження
залізницею здійснюється через
автоматизовану систему "МЕСПЛАН" (далі -
АС МЕСПЛАН).

Так, в ТзОВ "Гірничодобувна
промисловість" на січень 2014 року
заплановано відвантаження 380 вагонів, в
лютому 2014 року - 412 вагонів; у березні 2014
року - 532 вагони (копія витягу з АС
МЕСПЛАН - знаходиться в матеріалах
справи (том 4, а.с. 22, 23, 24).

Відповідно до п.5. Договору про подачу
та забирання вагонів ТзОВ
"Гірничодобувна промисловість" вагони
на під'їзну колію подаються після
повідомлення, яке передається по
телефону: 2-63-74 або 2-61-02 повідомляють
відповідальну особу Користувача за 2
години до подачі вагонів записом
повідомлення в Книгу форми ГУ-2 (Витяг з
Книги повідомлень знаходиться у
матеріалах справи (том 2, а.с. 142-226). Книга
прибуття вантажів ведеться в
електронній формі, тому інформація про
прибуття вагонів на адресу
підприємства надходить в електронному
вигляді, пояснив відповідач. Доказів
зворотнього суду не надано.

Запровадження електронного
документообігу між залізницею і
вантажовідправником регламентовано
розділами 8 та 9 Договору про
організацію перевезень вантажів і
проведення розрахунків за перевезення
та надані послуги.

Листи про відправлення вантажів ТзОВ
ВК "Гірничодобувна промисловість"
надіслані станції Бучач по факсу.

Максимальна переробна спроможність
вантажних пунктів під'їзної колії
визначена Договором про подачу та
забирання вагонів, укладеним між
Залізницею та Позивачем. Місткість
місць загального користування станції
Бучач відображена у відомості парків
колій - додатку до
Технічно-розпорядчого акту станції
Бучач. Довідка відділу перевезень про
переробну спроможність під'їзної колії
позивача та місткість станції Бучач
(том 4, а.с. 20-21).

Відповідно до ст. 119 Статуту залізниць
України за користування вагонами
залізниці вноситься плата, порядок
визначення плати за користування
вагонами та звільнення від зазначеної
плати встановлюється Правилами
користування вагонами і контейнерами
(далі за текстом - Правила),
затвердженими наказом Мінтрансу
України від 25.02.1999р. № 113, за час
затримки на коліях залізниці вагонів,
що належать підприємствам чи
орендовані ними стягується 50 відсотків
зазначених розмірів плати. Правилами
передбачено, що загальний час, за який
вантажовласником вноситься плата за
користування вагонами включає час
затримки вагонів з його вини та час
перебування їх безпосередньо у
розпорядженні вантажовласника.

Ставки плати за користування вагонами
встановлені Збірником тарифів на
перевезення вантажів залізничним
транспортом у межах України та
пов'язані з ними послуги (далі за
текстом - Збірник тарифів),
затвердженим наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України № 317 від
26.03.2009 р., зареєстрованим у Міністерстві
юстиції України 15.04.2009 року за № 340/16356
із застосуванням відповідних
коефіцієнтів. Відповідно до наказу
Міністерства інфраструктури України
від 21.05.2013 року № 310 коефіцієнт, що
застосовується до плати за
користування з 01.10.2013 р. становить 1,369.
Правилами користування вагонами
передбачено, що час до 30 хвилин не
враховується, час 30 хвилин і більше
враховується як повна година.

Відповідно до Збірника тарифів при
визначенні плати за користування
вагонами та контейнерами
заокруглюється до 0,1грн. При округленні
до 0,1грн. (до цілих 10 копійок) суми від 1
до 4 коп. не враховуються, від 5 до 9 коп.
збільшується до 0,1 грн. (до цілих 10
копійок). Пунктом 11 розділу І Збірника
тарифів передбачено, що ставки тарифів,
плати і зборів, що містяться у цьому
Збірнику, є базовими та визначені без
урахування податку на додану вартість.

В пункті 1 Правил користування вагонами
і контейнерами, затвердженими Наказом
Міністерства транспорту України від
25.02.1999 р. № 113 зазначено про те, що ці
Правила визначають порядок
користування і умови користування
вагонами залізниць України та
вагонами, які належать підприємствам,
організаціям, портам, установам і
громадянам, а також орендовані ними
(якщо ці вагони знаходяться на коліях
залізниць загального користування).

Згідно п. 6 вищевказаних Правил
користування вагонами і контейнерами
час користування обчислюється окремо
для кожного вагона і контейнера за його
номером. Номерному обліку часу
користування підлягають усі вагони і
контейнери, подані під вантажні
операції на місцях загального
користування, а на місцях не загального
користування - вагони і контейнери
парку залізниць України й інших держав,
передані на під'їзні колії або
орендовані ділянки колій.

Усі завантажені вагони, а також порожні
вагони, які належать підприємствам,
організаціям, портам, установам і
громадянам, та орендовані ними, що
знаходяться на станціях і на підходах
до них в очікуванні подавання під
вантажні або інші операції з причин,
які залежать від вантажовласника, є
такими, що перебувають у користуванні
вантажовласника.

Згідно з п.15 Правил за час перебування
на під'їзних коліях та інших місцях не
загального користування вагонів, що
належать підприємствам чи орендовані
ними, плата не вноситься. Якщо такі
вагони затримані на станції
призначення чи на підходах до неї або
на станції відправлення з причин, що
залежать від вантажовласника, то плата
за користування сплачується в розмірі
50 відсотків.

Пунктом 5 розділу V "Ставки плати за
користування вагонами і контейнерами
залізниць" Тарифного керівництва № 1
встановлено, що за затримку на станції
призначення чи на підходах до неї або
на станції відправлення власних та
орендованих вагонів з вини одержувача,
відправника або власника (орендаря)
вагонів залізниці сплачується плата в
розмірі 50% ставок, зазначених у Табл. 1.

Порожні приватні власні вагони, які
перевозяться залізницею за повними
перевізними документами зі сплатою
провізної плати, мають статус "вантажу",
які залізниця зобов'язана доставити на
станцію призначення у цілості та
збереженості і видати їх одержувачу,
зазначеному в накладній, а одержувач
має щодо залізниці права та обов'язки,
передбачені Статутом, зокрема,
обов'язок отримати їх від залізниці, а у
разі несвоєчасного приймання вагонів
від залізниці, - сплатити плату за
користування вагонами, які знаходяться
на коліях залізниці, та збір за
зберігання у розмірах, встановлених
Тарифним керівництвом №1, а також інші
права та обов'язки, які має одержувач
відносно вантажу, що прибув на його
адресу.

Згідно з п. 1 Правил переадресування
вантажів, затверджені наказом
Міністерства транспорту України від 20
серпня 2001 р. № 542, зміна станції
призначення або разом з нею і
одержувача вантажу (переадресування)
здійснюється у порядку, передбаченому
статтею 44 Статуту залізниць України.

Переадресування здійснюється за
заявою відправника, одержувача або
експедитора (за дорученням).

У відповідності до ст. 44 Статуту,
залізниця може на заяву відправника,
одержувача змінити станцію
призначення вантажу, прийнятого до
перевезення (переадресувати вантаж), з
оплатою витрат за договірним тарифом.
За час затримки вагонів (контейнерів) в
очікуванні переадресування
справляється плата, встановлена згідно
із статтею 119 цього Статуту. Час
затримки обчислюється з моменту, коли
минуло дві години після повідомлення
про прибуття вантажу.

Зміна станції призначення на шляху
перевезення порожніх власних вагонів
провадиться за письмовою заявкою
власника, наданою залізниці, у межах
якої перебувають вагони ( п. 6.8. Правил
реєстрації та експлуатації власних
вантажних вагонів).

Пункт 13 Правил переадресування
вантажів визначає, що за час затримки
вагонів (контейнерів) до оформлення
відправником перевізних документів на
переадресування стягується плата за
користування вагонами (контейнерами)
відповідно до статей 44 та 119 Статуту
залізниць.

Положення ст. 62 Статуту визначають, що
порядок розрахунків за перевезення і
послуги встановлюється Укрзалізницею
згідно з чинним законодавством.

Належні за перевезення вантажів і
надання додаткових послуг платежі
можуть вноситися готівкою, чеками,
безготівково, якщо інше не передбачено
законодавством, на станціях
відправлення або передоплатою через
розрахункові підрозділи залізниць.

Остаточні розрахунки між залізницями і
одержувачами за перевезення вантажів і
надання додаткових послуг
здійснюються на станціях призначення.

Враховуючи викладене, матеріали у
справі та проведений відповідачем
розрахунок плати за користування
вагонами, нарахованої на ТзОВ ВК
"Гірничодобувна промисловість", плата
за користування вагонами у спірному
періоді по станції Бучач Львівської
залізниці, нарахована відповідачем та
списана з рахунку позивача в сумі 261
467,16 грн. з ПДВ , що підтверджують
сторони, відповідає матеріалам справи
та ґрунтується на нормах чинного
законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого суду про те, що
підстави для задоволення позовних
вимог про стягнення з Відповідача на
користь Позивача в сумі 261 467,16 грн.
плати за користування вагонами по
станції Бучач - відсутні.

Місцевим господарським судом
встановлено, що по станції Білобожниця
Відповідачем нараховано та списано з
рахунку Позивача 37340,16 грн. плати за
користування вагонами (31116,80 грн. плата +
ПДВ 6223,20 грн.). Зазначена обставина не
заперечується Відповідачем, яким
підтверджено (у тому числі й у поданому
Розрахунку плати за користування
вагонами) що у спірному періоді по
станціях Бучач і Білобожниця
нараховано та списано разом з ПДВ
кошти в сумі 298 807,32 грн., що складає ціну
позову (том 4, а.с. 4- 14, 15-19, том 4, а.с. 126-181).

Як зазначалося вище у цій постанові,
19.02.2014р., 26.02.2014р., 27.02.2014р. та 13.03.2014р.
вагони подавалися на станцію
Білобожниця Львівської залізниці на
підставі наказів Тернопільської
дирекції, відповідно № 56 (том 1, а.с. 69), №
82 (том 1, а.с. 70), № 90 (том 1, а.с. 71) та № 50
(том 1, а.с. 72) про затримку партій
вагонів, адресованих ТзОВ ВК
"Гірничодобувна промисловість". На
підставі вказаних наказів станцією
Білобожниця затримано вагони, на
станцію призначення Бучач відправлено
повідомлення про затримку вагонів (том
1, а.с. 73,74,75,76), яке доведено до відома
повноважного представника одержувача
(Позивача - по справі), що вбачається з
Книги повідомлень про час подавання
вагонів під навантаження або
вивантаження (Додаток 7 форма ГУ-2)(том 1,
а.с. 106,109,112) та складено Акти загальної
форми ГУ-23 на віднесення на
відповідальність вантажовласника № 92
від 23.02.2014 р. (том 1, а.с. 77), № 81 від 19.02.2014
р. (том 1, а.с. 78), № 105 від 26.02.2014 р. (том 1,
а.с. 79), № 106 від 27.02.2014 р. (том 1, а.с. 80), № 109
від 28.02.2014 р. (том 1, а.с. 81), № 112 від 02.03.2014
р. (том 1, а.с. 82), № 142 від 13.03.2014 р. (том 1,
а.с. 83), № 147 від 16.03.2014 р. (том 1, а.с. 84).

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, доказів укладення Договору між
Позивачем та Відповідачем на подачу та
забирання вагонів по станції
Білобожниця суду не надано, не надано
виданих Позивачем доручень
представникам з переліком повноважень
від імені ТзОВ ВК «Гірничодобувна
промисловість» виконувати на станції
Білобожниця операції по отриманню і
відправленню вантажів у спірному
періоді. Крім того Відомості по
нарахованій платі за користування
вагонами по станції Білобожниця № 24020001
на суму плати 14501,00 грн. (том 3, а.с. 63 та
а.с. 67), № 03030002 на суму плати 3330,30 грн.
(том 3, а.с. 72), № 03030003 на суму плати 6249,10
грн. (том 3, а.с. 73), № 17030004 на суму плати
7036,40 грн. (том 3, а.с. 93) підписані зі
сторони Залізниці, працівником станції
Савчак Г.М., зі сторони вантажовласника
(Позивача) вказано: Свідерська С.С. (том
4, а.с. 115,117,119,121). Як встановлено місцевим
судом, Свідерська С.С. не уповноважена
Позивачем переліком повноважень від
імені ТзОВ ВК «Гірничодобувна
промисловість» виконувати на станції
Білобожниця операції.

Свідерська Ярослава Степанівна, діє на
підставі Доручення № 2 від 02.01.2014 р. та
уповноважена Позивачем виконувати
операції лише на станції Бучач
Львівської залізниці, з дати видачі
Доручення № 2 (том 1, а.с. 60), як і
представник Позивача Свідерський
Володимир Дмитрович (том 1, а.с. 61).

Як вбачається з Актів загальної форми
ГУ-23 № 150 від 17.03.2014 р., № 115 від 04.03.2014 р.
(том 4, а.с. 118, 120), № 97 від 24.02.2014 р. (том 4,
а.с. 122), складені по станції Білобожниця
про те, що представник ТОВ ВК
«Гірничодобувна промисловість» для
підпису відомості плати ГУ-46,
відповідно, №№ 17030004, 0303002, 03030003, 24020001 -
не з'явився (том 4, а.с. 116,118,120,122).

Як встановив місцевий суд, зазначені
вище Відомості ГУ-46 були оформлені по
станції Бучач, хоча порушення
стосувались ст. Білобожниця. Вказані
обставини представником
Апелянта/відповідача не спростовані
належними та допустимими доказами.

Відповідно до п. п. 9, 10, 12 Правил про
затримку вагонів і контейнерів з вини
вантажовласника на підходах до станції
призначення залізниця видає наказ.
Наказ підписується посадовою особою,
визначеною начальником залізниці.
Облік затриманих вагонів здійснюється
станцією, на якій вони простоюють, на
підставі акта про затримку вагонів, що
складається станцією. Загальний час, за
який вноситься вантажовласником плата
залізниці за користування вагонами,
включає час затримки вагонів з його
вини та час перебування їх у
безпосередньому розпорядженні
вантажовласника.

Посилання представника
Апелянта/відповідача на те, що мали
місце "технічні моменти" в оформленні
документів, що за затримку вагонів по
станції Білобожниця не потрібно було
доручення (довіреності) для особи, яка
виступає предствником Позивача, судом
до уваги не приймаються, оскільки
Апелянтом/відповідачем не доведено, в
даному випадку, дотримання вимог
чинного законодавства при оформленні
документів та правомірність списання
коштів (плати за користування вагонами)
по станції Білобожниця.

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого суду про те, що
позов підлягає до задоволення
частково, в сумі 37 340,16 грн. з
урахуванням ПДВ.

Враховуючи все вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" від 24.07.2014 р. №
ДНЮ-2/27 (вх. № 01-05/3593/14 від 31.07.2014 р.) слід
залишити без задоволення.

Як зазначено вище у цій постанові,
Апелянт/позивач в апеляційній скарзі
(том 4, а.с.219-22) та Уточненні до
апеляційної скарги (том 4, а.с. 239)
просить скасувати рішення
господарського суду від 07.07.2014 р.
частково, у частині відмови у
задоволенні позовних вимог в сумі 261467,16
грн. і прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги повністю
та стягнути з Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» на користь ТзОВ
«Гірничодобувна промисловість» суму
збитків у розмірі 298 807,32 грн.,
посилаючись у тексті апеляційній
скарзі на приписи статей 22, 623 ЦК
України та ст. ст. 224, 225 ГК України.

Колегія суддів в даному випадку
вважає за доцільне зазначити, що за
статтею 526 Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання), що
має наслідком, зокрема, відшкодування
збитків (статті 610 та 611 Цивільного
кодексу України).

Статтею 22 Цивільного кодексу України,
статтями 224 та 225 Господарського
кодексу України визначено, що особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування; збитками є
витрати, зроблені управненою стороною,
втрата чи пошкодження її майна, не
одержані доходи (упущена вигода);
відшкодування збитків, як засіб
цивільно-правової відповідальності,
застосовується за наявності усіх
складових цивільного правопорушення:
неправомірної поведінки учасника
зобов'язання, настання негативних
наслідків, причинно-наслідкового
зв'язку між неправомірною поведінкою
та негативними наслідками, вини
порушника; при цьому перші три складові
підлягають доведенню Позивачем
належними та допустимими доказами в
розумінні статей 33 та 34 Господарського
процесуального кодексу України.

Однак зазначені вище обставини,
Позивачем у позовній заяві взагалі не
доводилися, а в прохальній частині
позовної заяви (п. 2) предметом вимоги не
було стягнення збитків (том 1, а.с. 8).

Відповідно до ст. 54 ГПК України,
принципів диспозитивності та рівності
сторін у судовому процесі, позивач у
позовній заяві самостійно визначає
предмет та підстави поданого позову;
суд не вправі вийти за межі підстав та
предмету позову, крім випадків,
визначених законодавством.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України підставою виникнення
цивільних прав і обов'язків, у т.ч. щодо
відшкодування кредиторові або іншій
особі збитків (шкоди), є зобов'язання,
які виникають з договорів та інших
правочинів або внаслідок завдання
шкоди. За статтею 174 Господарського
кодексу України господарські
зобов'язання можуть виникати внаслідок
заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом
господарювання.

Вирішуючи спори про стягнення
заподіяних збитків, господарський суд
перш за все повинен з'ясувати правові
підстави покладення на винну особу
зазначеної майнової відповідальності.
Позивач у позовній заяві, та в процесі
розгляду даної справи судом першої
інстанції не ставив перед судом вимоги
про стягнення збитків, місцевий суд,
відповідно, зазначених обставин не
з'ясовував, що випливає із
мотивувальної частини судового
рішення, яке оспорюється
Апелянтом/позивачем.

Враховуючи посилання
Апелянта/позивача у тексті апеляційної
скарги на ст. 623 ЦК України, ні в
позовній заяві, ні в апеляційній скарзі
зазначені обставини Позивачем не
обґрунтовувалися, колегія суддів
припускає, що Апелянт/позивач мав на
увазі, обов'язок боржника відшкодувати
збитки, завдані невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язання, що
випливає з договору.

Однак, поза увагою Апелянта/позивача
залишилась ця обставина, що по станції
Білобожниця мала місце позадоговірна
затримка вагонів, відтак до цих
правовідносин не можуть
застосовуватися приписи ст. 623 ЦК
України.

Як у випадку невиконання договору, так
і за зобов'язанням, що виникає
внаслідок заподіяння шкоди, чинне
законодавство виходить з принципу вини
контрагента або особи, яка завдала
шкоду (статті 614 та 1166 ЦК України). Крім
застосування принципу вини при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, необхідно виходити з того, що
шкода підлягає відшкодуванню за умови
безпосереднього причинного зв'язку між
неправомірними діями особи, яка
завдала шкоду, і самою шкодою. Важливим
елементом доказування є розмір та
наявність реальних збитків, оскільки
слід довести, що протиправна дія чи
бездіяльність завдавала є причиною, а
збитки, які виникли у потерпілої особи,
- наслідком такої протиправної
поведінки. Частиною шостою статті 225 ГК
України передбачена розробка
Кабінетом Міністрів України методик
визначення розміру збитків у сферах
господарювання. Тому при визначенні
розміру шкоди судами слід перевіряти
відповідність заявленої позивачем
суми зазначеним методикам.

Колегією суддів встановлено, що
Апелянтом/позивачем не доведено
належними і допустимими доказами вимог
заявлених в апеляційній скарзі та
уточненні до апеляційної скарги щодо
стягнення збитків в сумі 298807,32 грн., як
не доведено наявності та розміру
заподіяних збитків, розрахованих
згідно методик, причинно-наслідкового
зв'язку між поведінкою відповідача та
несприятливими матеріальними
наслідками.

Крім того, відповідно до частини
третьої ст. 101 ГПК України, в
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Враховуючи все вищенаведене в
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку, апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю Виробнича компанія
"Гірничодобувна промисловість" від
16.07.2014 року № 248 (вх. № 01-05/2590/14 від 31.07.2014
р.), Уточнення до апеляційної скарги (вх.
№ 01-04/5820/14 від 08.10.2014 р.) про скасування
рішення господарського суду
Львівської області від 07.07.2014 р. у даній
справі і прийняття нового рішення, яким
стягнути з Відповідача на користь
Позивача суму збитків 298807,32 грн. -
залишити без задоволення.

Інші доводи наведені
Апелянтом/позивачем та
Апелянтом/відповідачем в апеляційних
скаргах до уваги не приймаються,
оскільки вони не доведені належними та
допустимими доказами.

Відповідно до статті 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
Статтею 34 ГПК України визначено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, а відповідно до ст. 43 ГПК
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Колегія суддів заслухала пояснення
представників сторін, дослідила в
сукупності обставини, що мають
значення для справи, приходить до
висновку, що рішення господарського
суду Львівської області від 07.07.2014 р. у
справі № 914/1531/14 слід залишити без змін,
апеляційну скаргу, уточнення до
апеляційної скарги Апелянта/позивача
та апеляційну скаргу
Апелянта/відповідача - без задоволення.

Судові витрати за перегляд рішення в
апеляційному порядку покласти на
апелянтів.

Керуючись ст.ст. 32 - 34, 43, 44, 49, 98, 99, 101, 102,
103, 105 Господарського процесуального
кодексу України, Львівський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Львівської області від 07.07.2014 р. у
справі № 914/1531/14 залишити без змін,
апеляційну скаргу, уточнення до
апеляційної скарги Апелянта/позивача
та апеляційну скаргу
Апелянта/відповідача - без задоволення.

2. Витрати зі сплати судового збору за
перегляд судового рішення в
апеляційному порядку покласти на
апелянтів.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

4. Матеріали справи повернути в
Господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя
Данко Л.С.

Суддя
Галушко Н.А.

Суддя
Гриців В.М.

В судовому засіданні 10.12.2014 р. оголошено
вступну і резолютивну часини
постанови. Повний текст постанови
складено та підписано - 11.12.2014 р.