ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року Справа № 910/11516/14

Колегія суддів Вищого господарського
суду України у складі:

Головуючого судді
Кузьменка М.В.,

суддів
Васищака І.М.,

Студенця В.І.,

розглянувши

касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Рада 2"

на постанову
Київського апеляційного
господарського суду

від 23.10.2014 р.

у справі № 910/11516/14
господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Рада 2"

до Київського
міського територіального відділення

Антимонопольного
комітету України

про зупинення дії
рішення та визнання його недійсним

за участю представників:

ТОВ "Рада 2" - Воронюк Н.П.;

Київського міського територіального
відділення Антимонопольного комітету
України - Колюсова Т.М.;

в с т а н о в и л а :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Рада 2" звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
визнання недійсним та зупинення дії
рішення Адміністративної колегії
Київського міського територіального
відділення Антимонопольного комітету
України від 24.04.2014 р. у справі № 13-01/02.14.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі
зазначають, що оскаржуване рішення
винесене з порушенням компетенції
органів Антимонопольного комітету
України (т.1 а.с.7-13).

Відповідач у справі - Київське міське
територіальне відділення
Антимонопольного комітету України у
відзиві на позов заявлені вимоги
відхиляє, посилаючись на те, що рішення
повністю відповідає чинному
законодавству України (т.1 а.с.87-90).

Рішенням господарського суду міста
Києва від 13.08.2014 р. у задоволенні позову
відмовлено (т.2 а.с.142-152).

Відмовляючи у задоволенні заявлених
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з наявності доказів вчинення
позивачем дій, визначених законом як
зловживання монопольним становищем.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 23.10.2014 р.
рішення господарського суду міста
Києва від 13.08.2014 р. залишено без змін (т.1
а.с.183-198).

Не погоджуючись з прийнятими у справі
судовими актами, позивач звернувся до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою та просить їх
скасувати, а заявлений позов
задовольнити.

Вимоги касаційної скарги мотивовані
неправильним застосуванням норм
матеріального права, порушенням норм
процесуального права (т.2
а.с.2-6).

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи у касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оспорюваних судових актів, знаходить
касаційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Під час вирішення спору у даній справі
по суті заявлених вимог та перегляду
прийнятого рішення в апеляційному
порядку судами встановлені наступні
обставини.

Рішенням адміністративної колегії
Київського міського територіального
відділення Антимонопольного комітету
України від 24.04.2014 р. № 36/01-р/к у справі №
13-01/02.14 вирішено: визнати, що ТОВ "Рада 2"
протягом періоду з 01.04.2012 р. по 30.01.2014 р.
займало монопольне (домінуюче)
становище на ринку надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій в межах
будинку за адресою: м. Київ, вул.
Ревуцького, 9, який знаходиться на
утриманні та обслуговуванні ТОВ "Рада
2", з часткою 100 %, оскільки на цьому ринку
у нього немає жодного конкурента;
визнано дії ТОВ "Рада 2", які полягають у
нарахуванні власникам (наймачам)
квартир у вказаному будинку плати за
надані послуги з утримання будинку і
споруд та прибудинкової території за
тарифом, який не встановлено
розпорядженням виконавчого органу
Київської міської ради (Київською
міською державною адміністрацією) для
будинку, порушенням законодавства про
захист економічної конкуренції,
передбаченим п. 2 ст. 50 та ч. 1 ст. 13 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій в межах будинку, який
знаходиться на утриманні та
обслуговуванні товариства, що може
призвести до ущемлення інтересів
споживачів, яке було б неможливим за
умов існування значної конкуренції на
цьому ринку, та за вказане порушення
накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн.;
зобов'язано ТОВ "Рада 2" припинити
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції.

Предметом спору у даній справі є
дійсність зазначеного рішення
Адміністративної колегії Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України.

У визнанні оскаржуваного рішення
недійсним відмовлено судом першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, зважаючи на
наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 50 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" зловживання монопольним
(домінуючим) становищем є порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
суб'єкт господарювання займає
монопольне (домінуюче) становище на
ринку товару, якщо: на цьому ринку у
нього немає жодного конкурента; не
зазнає значної конкуренції внаслідок
обмеженості можливостей доступу інших
суб'єктів господарювання щодо
закупівлі сировини, матеріалів та
збуту товарів, наявності бар'єрів для
доступу на ринок інших суб'єктів
господарювання, наявності пільг чи
інших обставин.

Монопольним (домінуючим) вважається
становище суб'єкта господарювання,
частка якого на ринку товару перевищує
35 відсотків, якщо він не доведе, що
зазнає значної конкуренції.

Монопольним (домінуючим) також може
бути визнане становище суб'єкта
господарювання, якщо його частка на
ринку товару становить 35 або менше
відсотків, але він не зазнає значної
конкуренції, зокрема внаслідок
порівняно невеликого розміру часток
ринку, які належать конкурентам.

Вважається, що кожен із двох чи більше
суб'єктів господарювання займає
монопольне (домінуюче) становище на
ринку товару, якщо стосовно певного
виду товару між ними немає конкуренції
або є незначна конкуренція і щодо них,
разом узятих, виконується одна з умов,
передбачених частиною першою цієї
статті.

Монопольним (домінуючим) вважається
також становище кожного з кількох
суб'єктів господарювання, якщо
стосовно них виконуються такі умови:
сукупна частка не більше ніж трьох
суб'єктів господарювання, яким на
одному ринку належать найбільші частки
на ринку, перевищує 50 відсотків;
сукупна частка не більше ніж п'яти
суб'єктів господарювання, яким на
одному ринку належать найбільші частки
на ринку, перевищує 70 відсотків - і при
цьому вони не доведуть, що стосовно них
не виконуються умови частини четвертої
цієї статті.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
захист економічної конкуренції",
зловживанням монопольним (домінуючим)
становищем на ринку є дії чи
бездіяльність суб'єкта господарювання,
який займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку, що призвели або
можуть призвести до недопущення,
усунення чи обмеження конкуренції, або
ущемлення інтересів інших суб'єктів
господарювання чи споживачів, які були
б неможливими за умов існування
значної конкуренції на ринку.

Відповідно до п. 15.1. Постанови Пленуму
ВГСУ "Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства" № 15 від 26.12.2011 р.,
установлення монопольного
(домінуючого) становища суб'єкта
(суб'єктів) господарювання включає
застосування як структурних, так і
поведінкових показників, що
характеризують стан конкуренції на
ринку. При цьому застосування
структурних показників зумовлюється
встановленням об'єкта аналізу,
визначенням товарних, територіальних
(географічних), часових меж ринку на
підставі інформації, яка може бути
використана для визначення
монопольного (домінуючого) становища.

Судами встановлено, що відповідачем
розглядалась справа щодо порушення ТОВ
"Рада 2" ст. 13 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" у вигляді
зловживання антимонопольним
(домінуючим) становищем на ринку
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій в
межах будинку за адресою: м. Київ,
вул. Ревуцького, 9, який знаходиться
на утриманні та обслуговуванні
товариства, що може призвести до
ущемлення інтересів споживачів, яке
було б неможливим за умов існування
значної конкуренції на цьому ринку

Товарними межами ринку визначено
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій в межах
будинку за адресою: м. Київ,
вул. Ревуцького, 9, який знаходиться на
утриманні та обслуговуванні
Товариства.

Споживачами послуг є власники (наймачі)
квартир в будинку за адресою: м. Київ,
вул. Ревуцького, 9, який знаходиться на
утриманні та обслуговуванні
Товариства.

Територіальними (географічними) межами
ринку є територія будинку за адресою: м.
Київ, вул. Ревуцького, 9, який
знаходиться на утриманні та
обслуговуванні Товариства.

Часовими межами ринку визначено період
з 01.04.2012 р. по 30.01.2014 р. - проміжок часу,
протягом якого незмінним залишалась
структура ринку, співвідношення попиту
та пропозиції на ньому.

Аналіз структури ринку (визначення
частки на ринку) визначено відповідно
до абз. 4 ст. 24 Житлового кодексу
Української РСР, згідно якого жилий
будинок може обслуговуватись тільки
однією житлово-експлуатаційною
організацією. Відтак у власників
(наймачів) квартир в будинках, які
знаходяться на утриманні
(обслуговуванні) Товариства та
розташовані на території м. Києва,
відсутня альтернатива в отриманні
житлово-комунальних послуг.

Оскаржуваним рішенням встановлено, що
згідно з п. 1.1 договору про передачу на
утримання та експлуатаційне
обслуговування житлового будинку і
прибудинкової території від 14.06.2011 р.
Приватне акціонерне товариство
"Позняки-Жил-Буд" (замовник) передає, а
ТОВ "Рада 2" (виконавець) приймає
житловий будинок за адресою м. Київ,
вул. Ревуцького, 9 з вбудованими.
вбудовано-прибудованими та
прибудованими нежилими приміщеннями
та прибудинковою територією з метою
забезпечення кваліфікованого
утримання ремонту та експлуатаційного
обслуговування жилих та нежилих
приміщень, інженерного обладнання,
належного санітарного стану будинку та
прибудинкової території, надання
власникам, співвласникам, наймачам,
орендарям окремих житлових і
нежитлових приміщень послуг за
відповідну оплату.

Відповідно до п. 2.2.1 зазначеного
договору Приватне акціонерне
товариство "Позняки-Жил-Буд'' передало
ТОВ "Рада 2" будинок за актом
приймання-передачі.

ТОВ "Рада 2" у період з 01.04.2012 р. по 30.01.2014
р. було єдиною житлово-експлуатаційною
організацією, яка надавала послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій в межах
будинку за адресою: м. Київ, вул.
Ревуцького, 9, який знаходиться на
утриманні та обслуговуванні
Товариства.

Таким чином, відповідно до Методики та
ст. 12 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", ТОВ "Рада 2"
протягом періоду з 01.04.2012 р. по
30.01.2014 р. займало монопольне (домінуюче)
становище на ринку надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій в межах
будинку за адресою: м. Київ, вул.
Ревуцького, 9, який знаходиться на
утриманні га обслуговуванні
Товариства, з часткою 100 %, оскільки на
цьому ринку у нього немає жодного
конкурента.

Положеннями ст. 28 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні''
передбачено, що до повноважень
виконавчих органів міських рад
належить встановлення тарифів на
комунальні послуги.

Згідно із ст. 7 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", до
повноважень органів місцевого
самоврядування належить встановлення
тарифів на житлово-комунальні послуги,
визначення виконавця
житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги",
ціни/тарифи на комунальні послуги та
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій формуються
і затверджуються органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування відповідно до їхніх
повноважень, визначених законом.

Положеннями ч. 1 ст. 31 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
передбачено, що порядок формування
тарифів на кожний вид
житлово-комунальних послуг другої
групи визначає Кабінет Міністрів
України.

Механізм формування тарифів на послуги
з утримання будинків і споруд га
прибудинкових територій визначено
Порядком формування тарифів на послуги
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.06.2011 № 869 (до 18.08.2011 діяв Порядок,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 20.05.2009 № 529).

Порядок поширюється на суб'єктів
господарювання всіх форм власності,
які надають послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (виконавців), власників
(наймачів) квартир (житлових приміщень
у гуртожитках) та інших.

Відповідно до п. 2 Порядку, тарифи
розраховуються окремо за кожним
будинком, залежно від запланованих
кількісних показників фактичного
надання послуг із урахуванням
забезпечення належного
санітарно-гігієнічного,
протипожежного, технічного стану
будинків і споруд та прибудинкових
територій з урахуванням типового
переліку послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що під
час встановлення тарифу на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, необхідно
забезпечувати прозорість визначення
вартості усіх послуг з розрахунку на 1
кв. метр загальної площі квартири.

Згідно із ч. 2 ст. 31 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги",
виконавці/виробники здійснюють
розрахунки економічно обґрунтованих
витрат на виробництво (надання)
житлово-комунальних послуг і подають
їх органам, уповноваженим здійснювати
встановлення тарифів.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону, органи
місцевого самоврядування встановлюють
тарифи на житлово-комунальні послуги в
розмірі не нижче економічно
обґрунтованих витрат на їх виробництво
(надання).

У м. Києві тарифи на комунальні послуги
та послуги з утримання будинків і
споруд га прибудинкових територій
встановлюються (затверджуються)
виконавчим органом Київської міської
ради (Київською міською державною
адміністрацією), крім тарифів, які
встановлюються Національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері комунальних послуг.

Судами встановлено, що ТОВ "Рада 2" у
квітні 2013 року звернулось до
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) Департаменту економіки
та інвестицій (далі Департамент) із
заявою та доданими до заяви
розрахунковими матеріалами щодо
встановлення тарифів на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій.

Листом віл 26.07.2013 р. № 050/20-6429
Департамент повідомив Товариство: "…В
результаті того, що Вами не надано ряд
необхідних документів, а дані, які
внесені до програми розрахунку тарифів
не відповідають зазначеним даним в
наданих Вами документах, провести
економічний аналіз розрахунку тарифів
не є можливим. В зв'язку з цим, для
перевірки достовірності даних,
використовувалися при розрахунку
тарифів на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій та визначення їх економічної
обґрунтованості до Департаменту
економіки та інвестицій необхідно
надати наступні документи... А також
провести коригування даних, внесених
до програми розрахунку тарифів у
відповідності до наявних документів...".

Листом від 20.01.2014 р. вх. № 09-8/114
Товариство повідомило Відділення, що
для будинку тариф на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій не
затверджено відповідними
розпорядженнями КМДА.

Також, у таблиці "Інформація стосовно
надання ТОВ "Рада 2" усіх
житлово-комунальних послуг та
додаткових послуг у 2011-2013 роках у графі
"Реквізити рішення органу місцевого
самоврядування, яким був затверджений
(погоджений) діючий тариф на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій" у Будинку,
зазначено - затверджено по
підприємству віл 01.04 2012 р.

Відповідно до пункту 2 Порядку, послуги
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій надаються з
урахуванням встановленого рішенням
органу місцевого самоврядування
тарифу, його структури, періодичності
та строків надання послуг.

Проте, тариф на послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій для Будинку не встановлений
розпорядженням КМДА, що є порушенням
вимог Порядку та статті 31 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги".

Оскаржуваним рішенням встановлено, що
зазначені дії Товариства можуть
призвести до ущемлення інтересів
власників (наймачів) квартир у Будинку,
оскільки споживачі повинні сплачувати
за послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій за
тарифом, який встановлений
розпорядженням КМДА, це визначено
чинним законодавством.

За результатами збирання та аналізу
доказів у справі № 13-01/02.14 Відділенням
складено подання з попередніми
висновками від 08.04.2014 р. № 26-01/1132,
№ 26-01/1133, було направлено на адресу
Товариства і Заявника.

В зазначеному рішенні відповідача
вказано, що станом на 23.04.2014 р.
заперечень та зауважень по змісту
Подання від ТОВ "Рада 2" та Заявника до
Відділення не надходило.

Таким чином, дії ТОВ "Рада 2", які
полягають у нарахуванні власникам
(наймачам) квартир у будинку за адресою:
м. Київ, вул.Ревуцького, 9, плати за
надані послуги з утримання будинку і
споруд та прибудинкової території за
тарифом, який не встановлено
розпорядженням виконавчого органу
Київської міської ради (Київською
міською державною адміністрацією) для
цього будинку, є порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченим п. 2 ст. 50 та ч.
1 ст. 13 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій в межах будинку за адресою: м.
Київ, вул. Ревуцького, 9, який
знаходиться на утриманні та
обслуговуванні Товариства, що може
призвести до ущемлення інтересів
споживачів, яке було б неможливим за
умов існування значної конкуренції на
цьому ринку.

Відповідно до пункту 14 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 15 "Про деякі
питання практики застосування
конкурентного законодавства" для
кваліфікації дій суб'єктів
господарювання як зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку не є обов'язковим з'ясування
настання наслідків у формі відповідно
недопущення, усунення чи обмеження
конкуренції, ущемлення інтересів інших
суб'єктів господарювання (конкурентів,
покупців) чи споживачів, зокрема через
заподіяння їм шкоди (збитків) або
іншого реального порушення їх прав чи
інтересів, чи настання інших
відповідних наслідків.

З огляду на встановлені обставини, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов
висновку, що оскаржуване рішення
містить вірні висновки та відповідає
чинному законодавству, а тому позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

В силу ст.1117 ГПК України, переглядаючи
у касаційному порядку судові рішення,
касаційна інстанція на підставі
встановлених фактичних обставин
справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
При цьому, касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

Враховуючи зазначене, підстав для
зміни чи скасування постанови
Київського апеляційного
господарського суду від 23.10.2014 р., якою
залишено без змін рішення
господарського міста Києва від 13.08.2014 р.
у даній справі, немає.

З огляду на викладене, керуючись
ст.ст1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія
суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

постанову Київського апеляційного
господарського суду від 23.10.2014 р. у
справі № 910/11516/14 господарського суду
міста Києва залишити без змін, а
касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Рада 2" -
без задоволення.

Головуючий суддя
Кузьменко М.В.

Судді
Васищак І.М.

Студенець В.І.