ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2014 р.Справа № 916/3209/14 Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Шевченка В.В.

(Склад колегії суддів Одеського
апеляційного господарського суду
сформовано згідно із розпорядженням
голови суду № 2292 від 23.09.2014 року)

(Склад колегії суддів Одеського
апеляційного господарського суду
змінено згідно із розпорядженням
голови суду № 787 від 13.11.2014 року)

при секретарі судового засідання:
Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Тильчик С.А. (довіреність
№ 41 від 10.12.2014 року)

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "С-Інжиніринг"

на рішення господарського суду
Одеської області від " 03" вересня 2014
року, повний текст якого складено та
підписано " 08" вересня 2014 року

по справі № 916/3209/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Високовольтний союз
- РЗВА"

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "С-Інжиніринг"

про стягнення 430 732,17 грн.

В С Т А Н О В И В :

12.08.2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Високовольтний союз
- РЗВА" (далі по тексту - позивач)
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "С-Інжиніринг" (далі
по тексту - відповідач) про стягнення
заборгованості у сумі 430 732,17 грн., з якої
сума основного боргу - 430 732,17 грн., пеня -
137 248,93 грн., 3% річних у розмірі 47 869,063 грн.
та інфляційні нарахування у сумі 245 614,21
грн.

Також позивач просив стягнути з
відповідача судові витрати понесені
при розгляді справи.

Позовні вимоги ТОВ "Високовольтний
союз - «РЗВА» обґрунтувало посиланнями
на умови договору поставки № 3.1-28-12 від
27.07.2012 року, та рішення господарського
суду Одеської області, залишеним без
змін постановою Одеського
апеляційного господарського суду по
справі № 916/539/14, якими встановлений
факт неналежного виконання
зобов'язання по вказаному договору між
сторонами, а саме щодо несвоєчасного
розрахунку відповідача за товар.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 03.09.2014 року по
справі № 916/3209/14 (суддя Ю.І.
Мостепаненко) позов задовольнити
частково. Стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю
„С-Інжиніринг" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Високовольтний союз - РЗВА" 137 248, 93 грн.
- пені, 47 869,03 грн. - 3% річних, 226 718, -
інфляційних нарахувань та 8 236,46- витрат
по сплаті судового збору. В решті
позову відмовлено.

Такий висновок суду мотивований тим, що
відповідач порушив норми чинного
законодавства та умови договору,
позивачем це встановлено і
підтверджено відповідними доказами,
проте судом самостійно здійснено
розрахунок пені, 3% річних та
інфляційних нарахувань.

Не погоджуючись із зазначеним вище
рішенням місцевого господарського
суду, ТОВ „С-Інжиніринг" звернулося до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить оскаржуване рішення скасувати
повністю, припинити провадження по
справі та стягнути з позивача судові
витрати за розгляд апеляційної скарги.

Скаржник в своїх доводах та
запереченнях посилається на те, що суд
повно та всебічно в зазначеній частині
не перевірив всі обставини справи, не
дав належну правову оцінку доказам,
порушив та невірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
в зв'язку з чим виніс незаконне і
необґрунтоване рішення, яке не
відповідає обставинам справи і вимогам
закону.

Апелянт у скарзі посилається на те, що
взагалі відсутні підстави для
стягнення штрафних та фінансових
санкцій, у зв'язку з відсутністю
документального підтвердження факту
поставки обладнання по Договору
поставки.

Також скаржник зазначив, що при
розрахунку пені, інфляційних та 3%
річних не було враховано сплати ТОВ
„С-Інжиніринг" за Договором № 3.1-28-12 від
27.07.2012 року по специфікації № 3, а саме:

- 27.09.2013 року у розмірі 100 000,00 грн.,
згідно платіжного доручення № 954;

- 17.01.2014 року у розмірі 200 000,00 грн.,
згідно платіжного доручення № 18820;

- 28.03.2014 року у розмірі 100 000,00 грн.,
згідно платіжного доручення № 1249.

У зв'язку з чим апелянт зазначає, що
здійснений в оскаржуваному рішенні
розрахунок - є невірним.

Позивачем надано до суду відзив на
апеляційну скаргу, в якому він та його
представник в судових засіданнях
просили залишити апеляційну скаргу ТОВ
„С-Інжиніринг" без задоволення, а
оскаржуване рішення - без змін,
вважаючи його правомірним,
обґрунтованим та відповідаючим
матеріалам справи.

27.10.2014 року через канцелярію суду від
представника позивача на виконання
ухвали Одеського апеляційного
господарського суду від 14.10.2014 року
надійшов уточнений розрахунок суми
пені, 3% річних та інфляційних
нарахувань на суму боргу за
несвоєчасну оплату за Договором
поставки, з урахуванням здійснених
проплат.

13.11.2014 року від ТОВ „С-Інжиніринг"
надійшла заява про уточнення
апеляційної скарги, відповідно до якої
скаржник просив скасувати рішення
господарського суду Одеської області
від 03.09.2014 року по даній справі повністю
та прийняти нове, яким у задоволенні
позовних вимог ТОВ „Високовольтний
союз - РЗВА" - відмовити повністю.

13.11.2014 року від ТОВ „С-Інжиніринг"
надійшли пояснення щодо зобов'язань
виконати ухвалу суду від 14.10.2014 року
відповідно до якої зазначено, що 12.11.2014
року скаржником була подана заява про
уточнення апеляційної скарги, у зв'язку
з чим відпали підстави для здійснення
відповідного розрахунку.

16.12.2014 року представник відповідача в
судове засідання не з'явився без
поважних причин, хоча про час, дату та
місце розгляду скарги був повідомлений
належним чином, що підтверджується
відповідним поштовим повідомленням
від 24.11.2014 року, у зв'язку з чим колегія
суддів вирішила розглянути апеляційну
скаргу за його відсутністю.

Розглянувши та перевіривши матеріали
справи, апеляційну скаргу , уточнення
до апеляційної скарги та відзивна неї,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК
України апеляційна інстанція не
зв'язана доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі, а
згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна належними і
допустимим доказами довести ті
обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог чи
заперечень.

Як встановлено господарським судом
першої інстанції та підтверджено в
ході апеляційного провадження, 27 липня
2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю „РЗВА-Електрик"
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
„С-Інжиніринг" (покупець) був укладений
договір поставки № 3.1-28-12 (а.с. 11-13),
відповідно до п. 1.1 якого постачальник
зобов'язується поставити і передати у
власність, а покупець зобов'язується
прийняти і оплатити продукцію (надалі -
товар) в асортименті, за описом, у
кількості та за цінами, вказаними у
специфікаціях, що укладаються
сторонами на кожну конкретну поставку
товару. Специфікації узгоджуються
уповноваженими представниками сторін,
засвідчуються печатками сторін та
являються невід'ємними частинами цього
договору (а.с.30-32).

Відповідно до п. 1.4 договору право
власності на товар переходить до
покупця з моменту передачі йому товару
від постачальника в результаті
поставки такого товару. Перехід права
власності на товар до покупця не
звільняє постачальника від зобов'язань
по усуненню недоліків (заміни браку)
якості, і кількості (допоставки) товару.

Згідно п. 2.1 договору покупець сплачує
товар, поставлений на підставі
специфікації шляхом перерахування
вартості поставленого товару
постачальнику на банківські реквізити
постачальника, вказані у цьому
договорі впродовж строку для оплати,
вказаного у специфікації на поставку
такого товару. Форма розрахунків -
безготівковий розрахунок шляхом
перерахування грошових коштів у
відповідності з банківськими
реквізитами постачальника (п. 2.2.
договору). Оплата по цьому договору
здійснюється в українській
національній грошовій валюті - гривні
(п. 2.3 договору).

Відповідно до п. 3.1. договору підставою
для узгодження поставки товару покупцю
являється передане постачальнику
замовлення у вільній (можливо в
електронній) формі, в якому
зазначаються наступні дані: дата, номер
замовлення-наряду, найменування,
асортимент, кількість необхідного
товару.

Згідно п. 3.2. договору постачальник на
підставі отриманого замовлення
покупця впродовж 2-х календарних днів
оформляє і передає покупцю рахунок,
засвідчений печаткою постачальника, в
якому вказує найменування, асортимент
товару, кількість, ціну і загальну
вартість замовлення, і направляє такий
рахунок по факсу. Рахунок являється
пропозицією постачальника про
погодження поставки окремої партії
товару по даним, вказаним у цьому
рахунку.

За умовами п. 3.3. договору покупець на
підставі отриманого рахунка
постачальника впродовж 2-х календарних
днів оформляє специфікацію, в якій
вказує номер і дату специфікації,
найменування, асортимент товару,
кількість, ціну, загальну вартість
замовлення, строк поставки і направляє
її постачальнику. Узгодження сторонами
істотних умов поставки по цьому
договору здійснюється в момент
підписання сторонами вказаної
специфікації.

Пунктом 3.4 договору сторони згідно п. 4
ст. 265 ГК України домовились, що умови
поставки товару відповідають умовам
поставки DDP м. Бахчисарай, вул. Саші
Чекаліна, 3 (Інкотермс 2010) в частині, яка
може бути застосована до зобов'язань по
цьому договору. За домовленістю сторін
поставка може здійснюватися на інших
умовах. Така домовленість узгоджується
сторонами в заявці та специфікації.

Датою поставки вважається дата,
вказана в документі про приймання
товару покупцем. Таким документом може
бути акт приймання-передачі товару,
товарна накладна, товарно-транспортна
накладна.

Строк дії договору визначено в п. 7.1.
договору, яким закріплено, що останній
набирає чинності з моменту його
підписання та діє до грудня 2012 року.

Додатковою угодою № 3 від 12.06.2013 року до
вказаного договору № 3.1-28-12 від 27.07.2012
року були внесені зміни, відповідно до
яких було змінено назву постачальника
з ТОВ „РЗВА-Електрик" на ТОВ
„Високовольтний союз - РЗВА" (а.с.33).

07.05.2013 року сторонами підписано
специфікацію №3 на поставку продукції
по Договору поставки № 3.1-28-12
відповідно до якої, сума товару, що
поставляється ТОВ „РЗВА-Електрик"
відповідачу, склала 2 351 190,00 грн., в тому
числі ПДВ 391 865,00 грн. та підписано
специфікацію № 4 від 07.05.2013 року з
урахуванням змін, внесених до вказаної
специфікації, згідно додаткової угоди
№ 4 від 08.07.2013 року, відповідно до якої,
сума товару, що поставляється
позивачем відповідачу, склала 2 256 291,60
грн., в тому числі ПДВ 376 048,60 грн. (а.с.34-36).

За змістом п. 7 специфікацій № 3 та № 4
оплата товару здійснюється у
наступному порядку:

- попередня оплата в розмірі 30% від
вартості товару - протягом 10
банківських днів з моменту підписання
даної специфікації та погодження
опитувальних листів;

- оплата 20% - по факту готовності товару
до відвантаження після отримання
письмового повідомлення від
постачальника про готовність товару до
відвантаження;

- оплата в розмірі 50% від вартості
товару протягом 30 календарних днів з
моменту поставки товару згідно
специфікації на склад покупця в
повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання Договору поставки та
специфікації № 4, 01.08.2013 року позивачем
було поставлено відповідачу товар на
загальну суму 2 256 291,60 грн., про що
свідчать видаткова накладна № НРЕ_393
від 01.08.2013 року (а.с. 37) та довіреність
серії 12ААД № 745370 від 01.08.2013 року.

02.08.2013 року позивачем було поставлено
відповідачу згідно умов та
специфікації № 3 від 07.05.2013 року товар в
загальній сумі 2 351 190,00 грн., про що
свідчать видаткова накладна № НРЕ_394
від 02.08.2013 року (а.с. 38) та довіреність
серії 12ААД № 745369 від 01.08.2013 року.

Проте оплата за отриманий товар на
рахунок позивача так і не надійшла, у
зв'язку з чим 24.09.2013 року ТОВ
„Високовольтний союз - РЗВА"
звернулося до ТОВ „С-Інжиніринг" з
претензією, згідно з якою просило
протягом 3 банківських днів з моменту
її отримання перерахувати 2 333 577,55 грн.
заборгованості по сплаті поставленої
продукції. Дана претензія отримана
відповідачем поштою (а.с.40-41).

Договір поставки № 3.1-28-12 від 27.07.2012 року
та укладені між сторонами специфікація
3 та 4, вже були предметом розгляду
господарським судом Одеської області.
Так, рішенням місцевого господарського
суду від 11.04.2014 року по справі № 916/539/14,
залишеним без змін постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 10.06.2014 року, встановлено факт
порушення Товариством з обмеженою
відповідальністю „С-Інжиніринг" своїх
зобов'язань перед ТОВ „Високовольтний
союз - РЗВА" та стягнуто 1 915 485,80 грн.
основної заборгованості.

Відповідно до ч.3 ст. 35 ГПК України,
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Судова колегія частково погоджується з
позовними вимогами ТОВ
„Високовольтний союз - РЗВА", частково
не погоджується з висновками місцевого
господарського суду та вважає, що
позовна заява ТОВ „Високовольтний
союз - РЗВА" та апеляційна скарга ТОВ
„С-Інжиніринг" підлягає частковому
задоволенню, а рішення місцевого
господарського суду - частковому
скасуванню, виходячи з наступного.

Положення ст.ст. 173, 193, 198, 199
Господарського кодексу України
визначають, що господарськими
зобов'язаннями, включаючи виконання
грошових зобов'язань, визначаються
зобов'язання, що виникають між
суб'єктами господарювання та іншими
учасниками відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, які можуть виникати
безпосередньо із закону, іншого
нормативно-правового акту, що регулює
господарську діяльність договору. При
цьому, суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином, у
встановлений строк, відповідно до
закону, інших правових актів, статуту,
Цивільного кодексу України. Порушення
зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами, договорами, статутними та
уставними документами. Зобов'язана
сторона має право відмовитися від
виконання зобов'язання в разі
неналежного виконання другою стороною
обов'язків, що є необхідною умовою
виконання.

Відповідно до ст.ст. 509. 510. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням з
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Сторонами у зобов'язанні є боржник і
кредитор. Загальними умовами
зобов'язання є те, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, статуту товариства,
Закону України „Про господарські
товариства", інших законодавчих актів.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. (статті 525, 625 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до статті 712 Цивільного
кодексу України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно із статтею 655 Цивільного кодексу
України, за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцю), а
покупець приймає його або
зобов'язується прийняти майно (товар) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ
„Високовольтний союз - РЗВА",
поставивши ТОВ „С-Інжиніринг" товар,
виконало покладені на нього Договором
поставки № 3.1-28-12 від 27.07.2012 року
обов'язки, що підтверджується
відповідними видатковими накладними,
довіреностями, які містять підписи та
печатки сторін без зауважень.

Між тим, ТОВ „С-Інжиніринг", за
отриманий від позивача товар, в свою
чергу в порушення умов зазначеного
Договору та вищезазначених норм
чинного законодавства, свої
зобов'язання належним чином не
виконало, а саме не здійснило остаточну
оплату вартості продукції по
специфікації № 3 від 07.05.2013 року - 31.08.2013
року та по специфікації № 4 від 07.05.2013
року - по 01.09.2013 року.

Як було зазначено вище, факт порушення
відповідачем грошових зобов'язань по
Договору поставки № 3.1-28-12 від 27.07.2012
року було встановлено рішенням
господарським судом Одеської області
від 11.04.2014 року по справі № 916/539/14,
залишеним без змін постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 10.06.2014 року.

Під час розгляду справи № 916/539/14 про
стягнення з ТОВ „С-Інжиніринг" на
користь ТОВ „Високовольтний союз -
РЗВА" заборгованості у сумі 1 915 485,80 грн.
за договором поставки, відповідачем
було частково сплачено вартість
отриманої продукції відповідно до
рахунку № РЕ204СП3 від 20.05.2013 року у сумі
200 000,00 грн.; 28.03.2014 року - 100 000,00 грн.

У зв'язку з чим, станом на 11.04.2014 року
заборгованість за отримане обладнання
складає 1 915 485,80 грн.

ТОВ „С-Інжиніринг", на виконання умов
щодо оплати вартості отриманої
продукції по специфікації № 4, повинен
здійснити у строк з 07.05.2013 року по 31.08.2013
року, а по специфікації № 3 з 07.05.2013 року
- по 01.09.2013 року.

Наявними в матеріалах справи випискам
по особовим рахункам ТОВ
„Високовольтний союз - РЗВА" (а.с.42-78)
вбачається, що по специфікації № 3
відповідачем було сплачена
заборгованість на загальну суму 2 101 190,00
грн., відповідно до виставленого
рахунку № РЕ204 СП3 від 20.05.2013 року, а
саме:

- 04.06.2014р. в розмірі 175 000,00 грн.;

- 14.06.25013р. в розмірі 250 000,00 грн.;

- 30.07.2013р. в розмірі 153 439,68 грн.;

- 31.07.2013р. в розмірі 447 155,32 грн.;

- 27.09.2013р. в розмірі 100 000,00 грн.;

- 17.01.2014р. в розмірі 200 000,00 грн.;

- 28.03.2014р. в розмірі 100 000,00 грн.;

- 11.06.2014р. в розмірі 600 000,00 грн.;

- 12.06.2014р. в розмірі 75 595,00 грн.

По специфікації № 4 відповідачем було
сплачена заборгованість на загальну
суму 1 796 291,60 грн., відповідно до
виставленого рахунку виставленого
рахунку № РЕ205 СП4 від 13.06.2013 року, а
саме:

- 04.06.2014р. в розмірі 175 000,00 грн.;

- 27.06.2013р. в розмірі 150 000,00 грн.;

- 27.06.2013р. в розмірі 150 000,00 грн.;

- 26.07.2013р. в розмірі 94 840,48 грн.;

- 30.07.2013р. в розмірі 446 560,32 грн.;

- 12.06.2014р. в розмірі 524 405,00 грн.;

- 13.06.2014р. в розмірі 200 000,00 грн.;

- 13.06.2014р. в розмірі 200 000,00 грн.;

- 16.06.2014р. в розмірі 215 485,80 грн.

Як було зазначено вище сторонами
передбачено, що за змістом п. 7
специфікацій № 3 та № 4 оплата товару
здійснюється у наступному порядку:

- попередня оплата в розмірі 30% від
вартості товару - протягом 10
банківських днів з моменту підписання
даної специфікації та погодження
опитувальних листів;

- оплата 20% - по факту готовності товару
до відвантаження після отримання
письмового повідомлення від
постачальника про готовність товару до
відвантаження;

- оплата в розмірі 50% від вартості
товару протягом 30 календарних днів з
моменту поставки товару згідно
специфікації на склад покупця в
повному обсязі.

Проте, остаточну оплату за
поставлений товар відповідач здійснив
лише 16.06.2014 року, з порушенням строків
визначених умовами договору та
специфікаціями.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник який прострочив
виконання зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За приписами статті 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливість виконання, що
випадково настала після прострочення
(частин 1 та 2).

Крім того, слід зазначити і те, що право
кредитора вимагати сплату боргу з
урахуванням зазначеного індексу
інфляції та процентів річних є
способом захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отримання компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредитору.

Розрахунок 3 % річних та інфляційних
витрат здійснюється відповідно до
Цивільного кодексу України та Листа
Верховного Суду України № 62-97р від
03.04.1997 року з рекомендаціями відносно
порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ.

Так, місцевим господарським судом при
здійснені розрахунку пені, 3 % річних та
інфляційних нарахувань, не були
враховані здійснені проплати ТОВ
„С-Інжиніринг" на виконання умов
Договору по специфікації № 3, а саме:
17.01.2014р. в розмірі 200 000,00 грн.; 28.03.2014р. в
розмірі 100 000,00 грн. та здійснено
арифметичну помилку при розрахунку
основного боргу з урахуванням проплат
зробленої відповідачем 27.09.2013 року.
Судом першої інстанції, замість
заборгованості, яка склалася станом на
28.09.2013 року у сумі 1 075 595,00грн. (1 175 595,00 - 100
000,00=1 075 595,00) вказана заборгованість у
сумі 1 025 595,00грн.

Зважаючи на наведені вище
обставини, ухвалою Одеського
апеляційного господарського суду від
14.10.2014 року було зобов'язано сторони
зробити уточнений обґрунтований та
розгорнутий розрахунок суми пені, 3%
річних та інфляційних нарахувань на
суму боргу за несвоєчасну оплату за
Договором поставки № 3.1-28-12 від 27.07.2012
року з урахуванням проплат здійснених
відповідачем за спірний період.

27.10.2014 року на виконання вимог
вищезазначеної ухвали, від
представника позивача надійшов
уточнений розрахунок сум пені, 3% річних
та інфляційних нарахувань на суму
боргу, проте представником відповідача
вимоги ухвали суду викинені не були.

Перевіривши наданий розрахунок
представника позивача, колегія суддів
вважає, що при розрахунку суми пені, 3%
річних та інфляційних нарахувань,
представником ТОВ „Високовольтний
союз - РЗВА" не було враховано те, що
день сплати коштів в погашення боргу,
не вважається днем прострочення
грошового зобов'язання, як це
передбачено пунктом 1.9 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2013 року № 14 , день
фактичної сплати суми заборгованості
не включається в період часу, за який
здійснюється стягнення інфляційних
нарахувань та пені.

У зв'язку з чим, судом апеляційної
інстанції було зроблено самостійний
розрахунок штрафних та фінансових
санкцій на суму боргу, з урахуванням
проплат здійснених відповідачем за
спірний період.

Здійснивши розрахунок
інфляційних нарахувань, враховуючи
здійснені відповідачем оплати за
отриману продукцію, з ТОВ
„С-Інжиніринг" на користь позивача
підлягає стягнення збитки від інфляції
у сумі 238 950,66 грн. враховуючи наступний
розрахунок по специфікації № 3:

- з 02.09.2013 року по 26.09.2013 року на
суму боргу - 1 175 595,00 грн. складає 0,00 грн.:

- з 28.09.2013 року по 16.01.2014 року на суму
боргу 1 075 595,00 грн. складає 14 047,40
грн.

- з 18.01.2014 року по 27.03.2014 року на суму
боргу 875 595,00 грн.

складає 26 432,70 грн.

- з 29.03.2014 року по 10.06.2014 року на суму
боргу 775 595,00 грн.

складає 82 835,11 грн.

По специфікації № 4 у період з 01.09.2013
року по 10.06.2014 року на суму боргу 989 890,80
грн. складає 115 635,45 грн.

На суму своєчасно непогашеної
заборгованості відповідач повинен
сплатити 3% річних у сумі 44 615,98 грн., а
саме:

- з 02.09.2013 року по 26.09.2013 року на
суму боргу - 1 175 595,00 грн. складає 2 318,98
грн.:

- з 28.09.2013 року по 16.01.2014 року на суму
боргу 1 075 595,00 грн. складає 9 724,56
грн.

- з 18.01.2014 року по 27.03.2014 року на суму
боргу 875 595,00 грн.

складає 4 893,74 грн.

- з 29.03.2014 року по 10.06.2014 року на суму
боргу 775 595,00 грн.

складає 4 653,57 грн.

Пунктами 5.1, 5.2, 5.3, Договору поставки
передбачено, що згідно з діючим
договором сторони несуть
відповідальність згідно діючого
законодавства України. У разі якщо
Постачальник не постачає Товар у строк,
встановлений сторонами у Специфікації,
а також у разі несвоєчасної заміни
дефекту або допоставки недостатньої
кількості товару, він оплачує Покупцю
неустойку у розмірі 0,2% від вартості не
поставленого товару, вказаної в
Специфікації, або вартості
бракованого/недопоставленого товару,
за кожен день прострочення поставки. У
разі несвоєчасної оплати покупцем
поставленого товару, він зобов'язаний
оплатити постачальнику пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, діючій
у період, за який оплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення.

Зазначене не суперечить вимогам абз.2
ч.2 ст.551 ЦК України.

Між тим, згідно п.4 ст.179 ГК України, при
укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст
договору на основі вільного
волевиявлення та мають право
погоджувати на свій розсуд будь-які
умови договору, що не суперечать
законодавству. Частиною сьомою
названої статті передбачено, що
господарські договори укладаються за
правилами встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до вимог ст.1 спеціального
Закону України „Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін. Згідно ст.3 названого Закону,
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Частиною 2 ст.343 ГК України передбачено,
що платник грошових коштів сплачує на
користь одержувача цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до проведених судом
апеляційної інстанції розрахунків, з
ТОВ „С-Інжиніринг" на користь ТОВ
„Високовольтний союз - РЗВА" підлягає
стягненню пеня за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань у сумі
137 208,92 грн., що складається з:

- 10 048,92 грн. за період з 02.09.2013 року -
по 26.09.2013 року, виходячи з суми боргу у
розмірі 1 175 595,00 грн.;

- 42 139,75 грн. за період з 28.09.2013 року -
16.01.2014 року, виходячи з суми боргу у
розмірі 1 075 595,00 грн.;

- 21 206,19 грн. за період з 18.01.2014 року -
по 27.03.2014 року, виходячи з суми боргу у
розмірі 875 595,00 грн.

У заяві ТОВ „С-Інжиніринг" про
уточнення апеляційної скарги,
відповідач посилається на те, що у
нього відсутні підстави для проведення
розрахунку з позивачем по виплаті пені,
інфляційних нарахувань та 3% річних у
зв'язку в відсутністю документального
підтвердження факту поставки товару на
склад відповідача. Також відповідач
вважає, що з наявних в матеріалах
справи доказів неможливо встановити
дату поставки товару.

Зазначені вище доводи колегією суддів
апеляційної інстанції спростовуються
наступним.

Укладений між сторонами Договір
поставки № 3.1-28-12 від 27.07.2012 року, та
специфікації 3, 4 до нього, вже були
предметом дослідження господарським
судом Одеської області, рішенням від
11.04.2014 року по справі № 916/539/14, залишеним
без змін постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
10.06.2014 року, якими встановлено факт
порушення Товариством з обмеженою
відповідальністю „С-Інжиніринг" своїх
зобов'язань перед ТОВ „Високовольтний
союз - РЗВА" та стягнуто 1 915 485,80 грн.
основної заборгованості.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.35 ГПК України,
обставини, визнані господарським судом
загальновідомими, не потребують
доказування. Факти, встановлені
рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські
спори), за винятком встановлених
рішенням третейського суду, під час
розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

Так, не підлягають доведенню обставини,
визнані судом загальновідомими.
Загальновідомість обставин полягає в
тому, що вони відомі широкому загалу,
зокрема, суду та особам, які беруть
участь у справі. Загальновідомість
того чи іншого факту є відносною і
залежить від часу, що сплинув після
події, поширеності інформації про
подію в певній місцевості.
Загальновідомі обставини не
підлягають доказуванню, оскільки їх
істинність - очевидна, і доказування їх
є зайвим.

Більш того, для рішень господарських
судів важливою умовою
преюдиціальності фактів, що містяться
в рішенні господарського суду, є
суб'єктний склад спору. Преюдиціальне
значення мають лише рішення зі справи,
в якій беруть участь ті самі сторони, що
й у справі, яка розглядається. Отже,
повна тотожність суб'єктного складу
спору є обов'язковою умовою
преюдиціальності щодо сторін. Якщо у
справі беруть участь ті самі сторони,
однак інші треті особи, то факти,
встановлені рішенням у такій справі,
матимуть преюдиціальне значення.

Вказане вище підтверджується
постановою, пленуму Вищого
господарського суду України, від 26.12.2011,
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції"

Крім того як було зазначено вище, 01.08.2013
року позивачем було поставлено
відповідачу згідно умов договору №
3.1-28-12 та специфікації № 4 від 07.05.2013 року
товар в загальній сумі 2 256 291,60 грн., про
що свідчать видаткова накладна № НРЕ_393
від 01.08.2013 року та довіреність серії
12ААД № 745370 від 01.08.2013 року.

Також 02.08.2013 року позивачем було
поставлено відповідачу згідно умов
договору № 3.1-28-12 та специфікації № 3
від 07.05.2013 року товар в загальній сумі 2
351 190,00 грн., про що свідчать видаткова
накладна № НРЕ_394 від 02.08.2013 року та
довіреність серії 12ААД № 745369 від 01.08.2013
року.

Видаткові накладні на отримання товару
підписані сторонами без зауважень, та
міститься адреса відповідача, на яку
було здійснено поставку товару: 68000
Одеська обл. м. Іллічівськ, вул.1 травня,
1а, кімната 26. Саме ця адреса, як
юридична, зазначена в реквізитах
Договору поставки, та специфікації до
нього.

Таким чином, вищевикладеним посилання
скаржника на неможливість
встановлення факту та дати поставки
товару спростовуються, оскільки
умовами договору та специфікацій до
нього, чітко встановлюй порядок та
розмір оплати ТОВ „С-Інжиніринг" за
отриманий товар та в видаткових
накладних міститься дата
відвантаження товару на юридичну
адресу останнього.

За викладених обставин, колегія суддів
вважає, що рішення господарського суду
Одеської області від 03.09.2014 року по
справі № 916/3209/14 частково не відповідає
вимогам чинного законодавства та
матеріалам справи, а тому підлягає
частковому скасуванню, позовна заява
ТОВ „Високовольтний союз - РЗВА" та
апеляційна скарга ТОВ „С-Інжиніринг"
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України,
витрати по сплаті державного мита за
розгляд позовної заяви, витрати по
сплаті державного мита за розгляд
апеляційної скарги покладаються на
сторін пропорційно задоволених
позовних та апеляційних вимог.

Керуючись статтями 49, 99, 101-105
Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"С-Інжиніринг" задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду
Одеської області від „03" вересня 2014
року по справі № 916/3209/14 скасувати
частково, виклавши його резолютивну
частину в наступній редакції:

„Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Високовольтний союз
- РЗВА" задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "С-Інжиніринг" (68000,
Одеська обл., м. Іллічівськ, вул. 1
Травня, 1 А, кімната 26, )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Високовольтний союз
- РЗВА" (33001, Рівненська обл. м. Рівне, вул.
Біла, 16, ) 420 775,56 грн., з
яких: 137 208,92 грн. - пені, 44 615,98 грн. - 3%
річних, 238 950,66 грн. - збитків від
інфляції та 8 415,64 судового збору за
розгляд позовної заяви.

В решті позову відмовити.»

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Високовольтний союз - РЗВА" (33001,
Рівненська обл. м. Рівне, вул. Біла, 16,
) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
"С-Інжиніринг" (68000, Одеська обл., м.
Іллічівськ, вул. 1 Травня, 1 А, кімната 26,
) 87,71 грн. судового збору
за розгляд апеляційної скарги.

4. Видачу наказів за постановою із
зазначенням повних реквізитів сторін
доручити господарському суду Одеської
області.

Постанова в порядку статті 105
Господарського процесуального кодексу
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному
порядку до Вищого господарського суду
України протягом двадцяти днів з дня
набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „17" грудня 2014 року.

Головуючий суддя
С.І. Колоколов

Суддя
Г.П. Разюк

Суддя
В.В. Шевченко