ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року Справа № 925/523/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Т.Б. Дроботової - головуючого, Н.О.
Волковицької, Л.І. Рогачза участю
представників:позивача Кочмар П.М., дов.
від 15.11.2014; Щербан С.О., дов. від
15.11.2014відповідача Трач О.В., дов. від
14.01.2013розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну
скаргуТовариства з обмеженою
відповідальністю "Чорна кам'янка"на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 14.10.2014у
справі№ 925/523/14 Господарського суду
Черкаської області за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "АТМ Тальне"до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Чорна
кам'янка"пропро стягнення 98781,36 грн.
збитківВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АТМ Тальне"
звернулося до господарського суду з
позовом про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Чорна
кам'янка" 98781,36 грн. збитків, завданих
неправомірним використанням земельної
ділянки, посилаючись на приписи статей
22, 1192 Цивільного кодексу України,
статей 224, 226 Господарського кодексу
України.

Відповідач відхилив позов, вказавши, що
використання ним земельної ділянки з
урахуванням періоду ротації основної
сівозміни до збору врожаю є
правомірним; обов'язок звільнити
земельні ділянки виник з 21.11.2011, коли
набуло чинності судове рішення про
зобов'язання відповідача звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку;
позивач не надав належних доказів на
підтвердження понесених витрат.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 03.06.2014 (суддя
Пащенко А.Д.) позов задоволено; стягнуто
з відповідача на користь позивача 98781,36
грн. збитків та 1975,63 грн. судових витрат.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 14.10.2014 (судді:
Тищенко А.І. - головуючий, Отрюх Б.В.,
Михальська Ю.Б.) рішення місцевого
господарського суду залишено без змін
з мотивів його законності та
обґрунтованості.

Не погоджуючись з висновками
господарських судів попередніх
інстанцій, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Чорна кам'янка"
подало до Вищого господарсько го суду
України касаційну скаргу, в якій
просить судові рішення у даній справі
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у позові відмовити повністю.
Касаційну скаргу вмотивовано доводами
про порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
а саме: висновок судів щодо
неправомірності використання
відповідачем земельної ділянки
суперечить статт1 19 Закону України "Про
оренду землі", статті 775 Цивільного
кодексу України та статті 95 Земельного
кодексу України, оскільки відповідач
мав право засіяти площі
сільськогосподарськими культурами та
зібрати належний йому врожай; позивач
визначив належні до стягнення збитки
всупереч статті 157 Земельного кодексу
України та постанови Кабінету
Міністрів України від 19.04.1993 № 284 "Про
порядок визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам", невірно визначено
період, за який можуть нараховуватися
визначені позивачем збитки, не взято до
уваги положення статті 226
Господарського кодексу України та ту
обставину, що позивач був своєчасно
попереджений другою стороною про
можливе невиконання нею зобов'язання.

Позивач у судовому засіданні та у
поясненнях на касаційну скаргу
відхилив її доводи, посилаючись на
законність та обґрунтованість
судового рішення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача
та пояснення представників сторін,
присутніх у судовому засіданні,
перевіривши наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в рішенні, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України переглядаючи у касаційному
порядку судові рішення, касаційна
інстанція на підставі встановлених
фактичних обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено господарськими судами
попередніх інстанцій, рішенням
Господарського суду Черкаської
області від 27 липня 2011 року у справі №
07/5026/1218/2011 за позовом ТОВ "АТМ Тальне"
(позивач) до ТОВ "Чорна Кам'янка"
(відповідач) громадяни - орендодавці
земельних ділянок (треті особи на
стороні позивача без самостійних вимог
на предмет спору) про зобов'язання
припинити використання та звільнити
земельні ділянки і утриматися від
вчинення дій (яке набрало законної
сили) встановлено, що протягом
квітня-жовтня 2010 року фізичні особи
Ковіня Галина Антонівна, Забальський
Петро Федорович, Галушко Лариса
Михайлівна, Костинська Ніна Сергіївна,
Бадьора Катерина Марківна, Ткач Юлія
Дмитрівна, Галушко Петро Миколайович,
Мантула Олена Афанасіївна, Слизький
Іван Григорович, Древетняк Сергій
Георгійович, Штурхаль Надія Яківна,
Корчевна Лідія Феодосіївна, Стеценко
Лідія Григорівна, Бевзенко Ніна
Олексіївна, Гончаренко Катерина
Дмитрівна, Уманчик Анатолій Іванович,
Слизький Володимир Григорович,
Штурхаль Ніна Пантеліївна, Ковіня Іван
Іванович, Юрпольська Ніна Миколаївна,
Репетя Ніна Василівна, Іщук Андрій
Петрович, Ковіня Олександр Іванович,
Сосенко Віра Тарасівна, Чубань Сергій
Іванович, Штурхаль Дем'ян
Олександрович, Штурхаль Дмитро
Іванович, Олійник Галина Феодосіївна,
Юрпольська Галина Прокопівна, Наталич
Степан Миколайович, Больбатенко
Анатолій Петрович, Батаєва Лідія
Іванівна, Батаєва Марина Василівна,
Слизька Любов Михайлівна, Марейченко
Лідія Василівна, Мороз Надія Панасівна,
Штурхаль Валентина Василівна, Галушко
Ніна Петрівна, Панченко Галина
Степанівна, Ковіня Ніна Андріївна.
Стеценко Олег Олексійович, Бриженко
Надія Андріївна, Бриженко Віктор
Олексійович, Мельник Ніна Дмитрівна,
Ковіня Володимир Іванович, Кравченко
Любов Василівна, як власники земельних
ділянок на підставі державних актів на
право приватної власності на землю, та
Товариство з обмеженою
відповідальністю "АТМ Тальне", уклали 49
договорів оренди, згідно з якими
названі фізичні особи зобов'язалися
передати Товариству з обмеженою
відповідальністю "АТМ Тальне", а
останнє прийняти в оренду на строк 3,5
років для вирощування
сільськогосподарської продукції
земельні ділянки загальною площею 129,342
га, що знаходяться в адміністративних
межах Романівської сільської ради
Тальнівського району Черкаської
області, за кадастровими №№ -00-02-664, -00-02-147, -00-02-320,-00-02-872, -00-02-597, -00-02-970, -00-02-805, -00-02-898, -00-02-749, -00-02-291, -00-02-812, -00-02-2009, -00-02-298, -00-02-299, -00-02-410, -00-02-294, -00-02-162, -00-02-148, -00-02-627, -00-02-635, -00-02-666, -00-02-393, -00-02-394, -00-02-292, -00-02-241, -00-02-16, -00-02-517, -00-02-730, -00-02-634. -00-02-811, -00-02-851, -00-02-579, -00-02-580, -00-02-357, -00-02-6, -00-02-876, -00-02-628, -00-02-585, -00-02-899, -00-02-824, -00-02-548, -00-02-665, -00-02-846, -00-02-142, -00-02-21, -00-02-432, -00-02-431, -00-02-831, -00-02-908, -00-02-15, -00-02-107. 12 та
13 квітня 2011 року вказані 49 договорів
оренди землі були зареєстровані в
Тальнівському районному відділі
Черкаської філії ДП "Центр ДЗК при
Держкомземі України" і в ці ж дні
орендодавці на виконання зобов'язань
за договорами оренди землі передали
орендарю в оренду за актами
приймання-передачі земельні ділянки
загальною площею 129,342 га.

Однак, після державної реєстрації
договорів оренди землі і підписання
актів про передачу відповідних
земельних ділянок Товариство з
обмеженою відповідальністю "АТМ
Тальне", як орендар, не змогло
приступити до самостійного
господарювання на орендованих
земельних ділянках, оскільки ними
фактично користувалося Товариство з
обмеженою відповідальністю "Чорна
Кам'янка", яке ще восени 2010 року засіяло
ці земельні ділянки озимими
культурами, про що Товариство з
обмеженою відповідальністю "Чорна
Кам'янка" повідомило Товариство з
обмеженою відповідальністю "АТМ
Тальне" листом від 23.05.2011 № 2028.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 27 липня 2011 року
в справі № 07/5026/1218/2011 встановлено, що
станом на 12 та 13 квітня 2011 року строки,
на які були укладені договори оренди
землі за участю орендаря - Товариства з
обмеженою відповідальністю "Чорна
Кам'янка", закінчилися, поновлення цих
договорів в установленому законом
порядку не відбулося, що свідчить про
порушення Товариством з обмеженою
відповідальністю "Чорна Кам'янка"
чинного законодавства про оренду
землі; рішенням зобов'язано ТОВ "Чорна
Кам'янка" припинити використання та
звільнити земельні ділянки, що
знаходяться в адміністративних межах
Романівської сільської ради
Тальнівського району Черкаської
області кадастрові №№ -00-02-664, -00-02-147, -00-02-320, -00-02-872, -00-02-597, -00-02-970, -00-02-805, -00-02-898, -00-02-749, -00-02-291, -00-02-812, -00-02-2009, -00-02-298, -00-02-299, -00-02-410, -00-02-294, -00-02-162, -00-02-148, -00-02-627, -00-02-635, -00-02-666/-00-02-393, -00-02-394, -00-02-292. -00-02-241, -00-02-16, -00-02-517, -00-02-730, -00-02-634, -00-02-811, -00-02-851, -00-02-579, -00-02-580, -00-02-357, -00-02-6. -00-02-876, -00-02-628, -00-02-585, -00-02-899, -00-02-824, -00-02-548, -00-02-665, -00-02-846, -00-02-142, -00-02-21, -00-02-432,
-00-02-431, -00-02-831, -00-02-908,
-00-02-15, -00-02-107 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "АТМ Тальне". Також
ТОВ "Чорна Кам'янка" зобов'язано
утриматися від ведення господарської
та будь-якої іншої діяльності,
використання земельних ділянок за
цільовим або нецільовим призначенням,
використання сільськогосподарської
техніки, проведення агротехнічних
операцій, рекультивації земель,
деградації земель, забруднення
ґрунтів, порушення ґрунтового покриву
та здійснення будь-якого іншого
антропогенного впливу на земельних
вищезазначених ділянках, що
знаходяться в адміністративних межах
Романівської сільської ради
Тальнівського району Черкаської
області та від перешкоджання вільному
веденню господарської діяльності та
користуванню Товариством з обмеженою
відповідальністю "АТМ Тальне" цими
земельними ділянками.

Згідно зі статтею 35 Господарського
процесуального кодексу України
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, щодо яких
встановлено ці обставини. Таким чином,
у цій справі не підлягають
доказуванню, як такі, що встановлені
рішенням господарського суду у справі
№ 07/5026/1218/2011, обставини правомірності
укладення позивачем 49 договорів оренди
земельних ділянок (паїв) загальною
площею 129,342 га в адміністративних межах
Романівської сільської ради, набрання
цими договорами чинності 12 та 13 квітня
2011 року, передачі земельних ділянок
позивачу, правомірність набуття
позивачем 12 і 13 квітня 2011 права
користування 49 земельними ділянками
наведених вказаних громадян
відповідно до названих у рішенні суду
кадастрових номерів, відсутність права
відповідача на поновлення договорів
оренди цих земельних ділянок,
припинення права користування
відповідача вказаними земельними
ділянками, порушення відповідачем
земельного законодавства та права
позивача, як орендаря земельних
ділянок, на самостійне господарювання
на землі з дотримання умов договорів
оренди землі, отримання продукції і
доходів.

Суди також встановили, що, не
здійснюючи фактичного користування
земельною ділянкою з дотримання умов
договорів оренди землі, отримання
продукції і доходів, у зв'язку з тим, що
вказані земельні ділянки були засіяні
сільськогосподарськими культурами
іншим суб'єктом господарювання
(відповідач), який був користувачем
земельних ділянок до укладення
договорів оренди землі позивачем, він
на виконання договірних зобов'язань за
договорами оренди землі у 2011 році
нарахував і виплатив орендодавцям
(фізичним особам) орендну плату
грошовими коштами і продукцією в
загальній сумі 83282,63 грн., після
утримання податку з доходів фізичних
осіб, що підтверджується окремими
відомостями на видачу соломи, висівок,
насіння соняшника, зерна пшениці, зерна
ячменю, крупи, борошна, а також
відомостями на виплату грошей;
нарахований та утриманий податок з
доходів громадян у виді орендної плати
за землю в сумі 14696,94 грн. позивач
сплатив до бюджету, що підтверджується
платіжними дорученнями № 354 від 19
вересня 2011 року, № 389 від 06 жовтня 2011
року, № 408 від 27 жовтня 2011 року, № 421 від
09 листопада 2011 року, з призначенням
платежу: "… 35703605;110112; податок з доходів
фізичних осіб за пай 2011"; також позивач
подав податкову декларацію з
фіксованого сільськогосподарського
податку, за змістом якої з площі 129,3420 га
ріллі, нормативною грошовою оцінкою
4132,45, за ставкою 0,15%, починаючи з травня
2011 року позивач нарахував 801,75 грн.
фіксованого сільськогосподарського
податку, який платіжним дорученням від
30 червня 2011 року № 194 повністю сплатив
до бюджету.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу
України право постійного користування,
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав; за статтею 25
Закону України "Про оренду землі"
орендар має право самостійно
господарювати на землі з дотриманням
умов договору землі, отримувати
продукцію і доходи, а також є
зобов'язаним приступити до
використання земельної ділянки у
строки, встановлені договором оренди
землі, зареєстрованим в установленому
законом порядку. За користування
земельною ділянкою орендар вносить
орендодавцю платіж у вигляді орендної
плати (стаття 15 Закону України "Про
оренду землі"); відповідно до положень
Податкового кодексу України (розділ ІV
"Податок на доходи фізичних осіб",
розділ ХІV глава 2 "Фіксований
сільськогосподарський податок")
зобов'язаний нарахувати і утримати
податок на доходи фізичних осіб та
сплатити їх до бюджету, а також
задекларувати право оренди земельними
ділянками і сплатити у встановленому
розмірі фіксований
сільськогосподарський податок.

За приписами статті 152 Земельного
кодексу України власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом:
визнання прав; відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

За змістом статей 216, 217, 218
Господарського кодексу України
учасники господарських правовідносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання, зокрема, у
вигляді відшкодування збитків; учасник
господарських правовідносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито всіх
належних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. Учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною (стаття 224
Господарського кодексу України).

Відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди можуть
мати місце при наявності складу
цивільного правопорушення, яки включає
до себе протиправну поведінку
заподіювача шкоди, наявність
негативних наслідків (шкоди), причинний
зв'язок між протиправною поведінкою
заподіювача та наслідками (шкодою),
вина заподіювача шкоди.

Судами вірно відзначено, що порушення
відповідачем установлених вимог щодо
здійснення господарської діяльності,
пов'язаної із використанням землі
сільськогосподарського призначення,
призвело до порушення прав і
охоронюваних законом інтересів
позивача, зокрема, його права,
передбаченого статті 25 Закону України
"Про оренду землі" самостійно
господарювати на землі з дотриманням
умов договору оренди землі, отримувати
продукцію і доходи.

Суди встановили, що витрати позивача,
зазначені в розрахунку позовних вимог,
відповідають його договірним
зобов'язанням перед орендодавцями та
законодавчим зобов'язанням суб'єкта
господарювання, при цьому фактичне
використання земельних ділянок ним не
здійснювалось, а зазначені земельні
ділянки використовувались
відповідачем, що не звільняло позивача
від вказаних вище витрат; через
неправомірні дії відповідача у 2011 році
позивач не зміг своєчасно приступити
до використання орендованих ним 49
земельних ділянок загальною площею
129,342 га, відповідно, отримати продукцію
та доходи, проте на виконання
зобов'язань з використання цих
земельних ділянок позивач поніс
витрати, які згідно зі статті 28 Закону
України "Про оренду землі" не можуть
покладатись на орендодавців, які
виконали свої договірні зобов'язання з
передачі земельних ділянок.

Таким чином, з встановлених
господарськими судами обставин справи
вбачається наявність у діях
відповідача складу господарського
правопорушення, як підстави для
застосування до нього
відповідальності у вигляді
відшкодування заподіяних збитків.

Посилаючись на положення постанови
Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №
284 "Про порядок визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам", відповідач
залишив поза увагою, що встановлений
нею порядок застосовується для
визначення та відшкодування збитків
відповідно до приписів статей 156 та 157
Земельного кодексу України, тобто,
заподіяних внаслідок: вилучення
(викупу) сільськогосподарських угідь,
лісових земель та чагарників для
потреб, не пов'язаних із
сільськогосподарським і
лісогосподарським виробництвом,
тимчасового зайняття
сільськогосподарських угідь, лісових
земель і чагарників для інших видів
використання, встановлення обмежень
щодо використання земельних ділянок,
погіршення якості ґрунтового покриву
та інших корисних властивостей
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників, приведення
сільськогосподарських угідь, лісових
угідь та чагарників у непридатний для
використання стан, неодержання доходів
за час тимчасового невикористання
земельної ділянки, в той час, як позивач
звернувся за позовом з підстав для
застосування до відповідача цивільної
відповідальності, передбаченої
статтею 211 Земельного кодексу України,
у вигляді стягнення прямих майнових
втрат, заподіяних неправомірними діями
відповідача.

Також відповідач, посилаючись на
приписи статті 226 Господарського
кодексу України, залишив поза увагою,
що зазначена норма стосується
правовідносин сторін у господарському
зобов'язанні з визначеними правами та
обов'язками зі строком їх виконання, а
не правовідносин у зв'язку з порушенням
однією зі сторін правил здійснення
господарської діяльності.

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, а скаржником не
спростовано, що господарські суди
належно та повно встановили істотні
обставини у даній справі, застосували
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, вмотивовано
спростували обставини, на які
посилався відповідач в обґрунтування
своїх заперечень відповідно до
матеріалів справи, наведених в
постанові суду.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин. Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, які мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Перевіривши у відповідності до частини
2 статті 1115 Господарського
процесуального кодексу України
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення у постанові
апеляційного та рішенні місцевого
господарського суду, колегія суддів
дійшла висновків про те, що суди
попередніх інстанцій, розглядаючи
справу відповідно до вимог статей 34, 43,
84, 101 Господарського процесуального
кодексу України, розглянули всебічно,
повно та об'єктивно в судовому процесі
всі обставини справи в їх сукупності,
належно дослідили наявні у матеріалах
справи докази, перевірили здійснений
розрахунок позовних вимог та його
обґрунтованість, відповідно до чого
дійшли висновків за наслідками
вирішення спору; підстав для зміни чи
скасування судових рішень з мотивів,
викладених у касаційній скарзі, не
вбачається.

Керуючись статтями 43, 1117, пунктом 1
статті 1119, статтями 11110, 11111
Господарського процесуального кодексу
України Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Чорна
кам'янка" залишити без задоволення.

Постанову Київського
апеляційного господарського суду від
14.10.2014 у справі № 925/523/14 Господарського
суду Черкаської області та рішення
Господарського суду Черкаської
області від 03.06.2014 залишити без змін.

Головуючий
Т. Дроботова

Судді:
Н. Волковицька

Л. Рогач