КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2014 р. Справа№ 910/2618/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Майданевича А.Г.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін
відповідно до протоколу судового
засідання від 08.12.2014 року,

розглянувши апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
рішення господарського суду міста
Києва від 19.04.2013 року

у справі № 910/2618/13 (суддя Шкурдова
Л.М.)

за позовом публічного акціонерного
товариства «Київенерго»

до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: 1) фізична
особа-підприємець ОСОБА_3

2) фізична особа-підприємець
ОСОБА_4

про стягнення 171 119,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 19.04.2013 року по справі № 910/2618/13
позов публічного акціонерного
товариства «Київенерго» до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, за участю
третіх осіб фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 та фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 про стягнення 171119,62 грн. -
задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача 141219,62 грн. вартості
електроенергії, не облікованої
внаслідок порушення Правил
користування електричної енергії та
3422,40 грн. витрат по сплаті судового
збору. В частині стягнення 29900 грн.
вартості електроенергії, не
облікованої внаслідок порушення
Правил користування електричної
енергії провадження у справі
припинено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції від 19.04.2013 року відповідач
звернувся до апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою в якій просить рішення
господарського суду міста Києва від
19.04.2013 року по справі № 910/2618/13 скасувати
в частині стягнення 141219,62 грн. вартості
електроенергії, не облікованої
внаслідок порушення Правил
користування електричної енергії та
3422,40 грн. витрат по сплаті судового
збору та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Ухвалою апеляційного господарського
суду від 03.06.2013 року апеляційну скаргу
прийнято до провадження та призначено
до розгляду.

Під час розгляду справи у суді
апеляційної інстанції, провадження по
справі неодноразово зупинялося до
розгляду іншої справи та у зв'язку з
призначенням у даній справі судової
експертизи.

Так, ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.03.2014 року у
справі № 910/2618/13 призначено судову
електротехнічну експертизу та
зупинено провадження.

В зв'язку з проведенням зазначеної
судової експертизи та отриманням від
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз висновку
№ 4251/14-47 від 10.11.2014 року, ухвалою
апеляційного господарського суду від
01.12.2014 року провадження поновлено.

У судових засіданнях суду апеляційної
інстанції ФОП ОСОБА_2 підтримав подану
апеляційну скаргу в повному обсязі на
підставі доводів викладених в ній та
просив задовольнити, рішення місцевого
господарського суду скасувати в
частині стягнутих 141219,62 грн. вартості
електроенергії, не облікованої
внаслідок порушення Правил
користування електричної енергії та
судових витрат. В цій частині судового
рішення, скаржник просив суд прийняти
нове рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позову у повному обсязі.
При цьому, скаржник зазначив, що він є
неналежним відповідачем з огляду на
укладені між ним та фізичними
особами-підприємцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4
договори оренди нежитлових приміщень
№ 01/03/1 від 01.03.2011 року та № 01/03/2 від
01.03.2011 року. Отже, як вважає скаржник,
орендарі самостійно та за власний
рахунок мають здійснювати отримання
дозволів, необхідних для їх роботи.
Компенсація вартості комунальних
послуг не входить до складу орендної
плати та відшкодовуються окремо у
розмірі відповідно до місячного обсягу
спожитих послуг та тарифів на
електричну та теплову енергію.

Представник ПАТ «Київенерго» у судових
засіданнях суду апеляційної інстанції,
також надав Київському апеляційному
господарському суду свої пояснення по
справі в яких, заперечив проти
задоволення апеляційної скарги,
оскільки, вважає апеляційну скаргу
необґрунтованою та безпідставною, а
рішення суду першої інстанції законним
та обґрунтованим. Представник позивача
просив суд апеляційної інстанції
відмовити скаржнику у задоволенні
апеляційної скарги, а оскаржуване
рішення суду першої інстанції залишити
без змін. При цьому позивач зазначив, що
скаржник самовільно підключив
струмоприймачі, розташовані за
адресою: м. Київ вул. Гната Юри, 13, до
електричних мереж позивача без
укладеного належним чином договору,
про що позивачем складено акт № 14314 від
21.09.2012 р. про порушення споживачем
Правил користування електричною
енергією. З огляду на виявлені
порушення, позивачем здійснено
розрахунок вартості спожитої за період
з 22.09.2011 року по 21.09.2012 року електричної
енергії, згідно з яким вартість
електроенергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачем Правил
користування електричною енергією,
становить 171119,62 грн.

Згідно статті 99 Господарського
процесуального кодексу України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі XII
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи, апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду, заслухавши
пояснення представників сторін,
перевіривши наявні матеріали справи та
докази, подані до апеляційної
інстанції, проаналізувавши
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення господарського
суду міста Києва від 19.04.2013 року по
справі № 910/2618/13 частковому скасуванню
з прийняттям нового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 21.09.2012 року позивачем
проведена перевірка дотримання на
об'єкті - підвальне приміщення та
другий поверх магазину меблів,
розташованому по вул. Гната Юри, 13 у м.
Києві, Правил користування електричною
енергією, затверджених постановою
Національної комісії з питань
регулювання електроенергетики України
від 31 липня 1996 року № 28.

За результатами проведеної перевірки
позивачем складено Акт № 14315 від 21.09.2012
року порушення відповідачем Правил
користування електричною енергією, в
якому зафіксовано порушення пунктів 1.3,
5.1 та 6.40 Правил користування
електричною енергією: самовільне
підключення підвального приміщення та
другого поверху магазину меблів,
розташованого по вул. Гната Юри, 13 у м.
Києві, до електричних мереж позивача
без укладання договору про постачання
електричної енергії.

Відповідно до статті 27 Закону «Про
електроенергетику» правопорушення в
електроенергетиці тягне за собою
встановлену законодавством України
цивільну, адміністративну і
кримінальну відповідальність. Згідно з
частиною 2 вказаної статті
правопорушеннями в електроенергетиці,
зокрема, є: крадіжка електричної
енергії, самовільне підключення до
об'єктів електроенергетики і
споживання енергії без приладів
обліку.

Згідно з підпунктами 15 та 16 пункту 8.1
Правил користування електричною
енергією, затверджених постановою
Національної комісії з питань
регулювання електроенергетики України
від 31 липня 1996 року № 28 постачальник
електричної енергії має право
контролювати додержання споживачами
та субспоживачами вимог цих Правил
відповідно до умов укладених
договорів, а також складати акти про
невідповідність дій (бездіяльності)
споживача умовам договору про
постачання електричної енергії та
порушення вимог законодавства України
в електроенергетиці.

Оскільки перевіркою встановлено, що
відповідач за відсутності договору про
постачання електричної енергії
самовільно підключився до електричної
мережі позивача, комісія
постачальника, розглянувши вказаний
акт на своєму засіданні, на підставі
пункту 2.6 Методики визначення обсягу та
вартості електричної енергії, не
облікованої внаслідок порушення
споживачами правил користування
електричною енергією, затвердженої
постановою Національної комісії з
питань регулювання електроенергетики
України від 4 травня 2006 року № 562,
прийняла рішення, оформлене протоколом
№ 1889 від 01.10.2012 року, про нарахування по
акту згідно п. 2.6. Методики визначення
обсягу та вартості електричної
енергії, не облікованої внаслідок
порушення споживачами правил
користування електричною енергією,
затвердженої постановою НКРЕ України
від 04.05.2006 року № 562 за 12 місяців, у
зв'язку з чим останньому до сплати
виставлено рахунок № 94014315/акт 14315 від
17.10.2012 року на суму 171119,62 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
рішення комісії, оформлене протоколом
№ 1889 від 01.10.2012 року, було оскаржене ФОП
ОСОБА_2 в судовому порядку до
господарського суду міста Києва. Проте,
як вбачається з рішення
господарського суду міста Києва від
23.09.2013 року по справі № 910/13755/13 місцевим
господарським судом відмовлено ФОП
ОСОБА_2 у задоволенні позову до ПАТ
«Київенерго» про визнання недійсним
вказаного протоколу № 1889 від 01.10.2012
року.

Зі змісту пункту 1.1 Методики
вбачається, що даний
нормативно-правовий акт встановлює
порядок визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення споживачами
Правил користування електричною
енергією, затверджених постановою
Національної комісії регулювання
електроенергетики України від 31.07.96 №
28, або Правил користування електричною
енергією для населення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.07.99 № 135.

Методика застосовується
постачальником електричної енергії за
регульованим тарифом
(електропередавальною організацією)
при визначенні обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої
внаслідок порушення правил
користування електричною енергією
та/або виявлення фактів крадіжки
електричної енергії, самовільного
підключення до об'єктів
електроенергетики і споживання
електричної енергії без приладів
обліку (пункт 1.2 Методики).

Підпунктом 5 пункту 2.1 Методики
встановлено, що даний нормативний
документ застосовується на підставі
акта порушень, складеного з
урахуванням вимог Правил, зокрема, у
разі виявлення самовільного
підключення елетроустановок,
струмоприймачів або електропроводки
до електричної мережі
енергопостачальника.

Крім того, пунктом 2.6 Методики прямо
встановлено порядок визначення обсягу
та вартості самовільно спожитої
електричної енергії в разі виявлення у
споживача порушень, зазначених у
підпункті 5 пункту 2.1 Методики, та за
умови відсутності у такого споживача
договору про постачання електричної
енергії.

Таким чином, враховуючи вищенаведені
вимоги Правил і Методики, судова
колегія апеляційного господарського
суду погоджується, що зазначені
положення вказаних
нормативно-правових актів підлягають
застосуванню для визначення обсягу та
обрахування вартості електричної
енергії, яку відповідач споживав за
відсутності укладеного між сторонами
договору про постачання електричної
енергії.

Як вбачається з позовної заяви,
позивачем при розрахунку вартості
електричної енергії, спожитої без
обліку (договору) виходив з потужності
35,64 кВт. Однак, з таким розрахунком
судова колегія погодитися не може,
виходячи з наступного.

Як зазначалося вище, під час розгляду
даної справи у суді апеляційної
інстанції, для повного, всебічного та
об'єктивного розгляду справи було
призначено судову електротехнічну
експертизу.

Так, висновком експерта Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз від 10.11.2014 року № 4251/14-47 було
встановлено, що у зв'язку з відсутністю
кабелю АВВГ- 10 х 3 та тому, що засіб
вимірювальної техніки штангельциркуль
типу ШЦ-1 зав. № 071335 не проходив
метрологічну повірку (згідно акту дата
повірки штангельциркуля не вказана),
тому сила струму визначається на
підставі навантаження
електроустановок при підключенні усіх
наявних струмоприймачів на
максимальну потужність на підставі
відповідних вимірів за згодою сторін.

Потужність при самовільному
підключенні при максимальному
навантаженні усіх наявних
струмоприймачів становить величину
14,672 кВт.

Виходячи із вказаного висновку
експертизи вбачається, що позивачем
було помилково розраховано вартість
електроенергії спожитої без обліку,
яка наведена в розрахунку вартості
електроенергії спожитої без обліку від
21.09.2012 року № 14315 за актом про порушення
ПКЕЕ № 14315 від 21.09.2012 року виходячи з
потужності 35,64 кВт.

Тобто при проведенні розрахунку
вартості електроенергії спожитої без
обліку від 21.09.2012 року № 14315 за актом про
порушення ПКЕЕ № 14315 від 21.09.2012 року
позивачем було завищено потужність на
21,01 кВт. (35,64 кВт (потужність вказана в
розрахунку ПАТ Київенерго) - 14,627 кВт
(потужність встановлена висновком
експерта) = 21,01 кВт.)

Судова колегія вважає, що завищення
потужності при розрахунку вартості
електроенергії спожитої без обліку на
21,01 кВт, призвело до неправильного
розрахунку вартості електроенергії
спожитої без обліку від 21.09.2012 року №
14315 за актом про порушення ПКЕЕ № 14315
від 21.09.2012 року та до необґрунтованого
завищення вартості електроенергії
спожитої без обліку.

Так, враховуючи вищевикладене, судова
колегія апеляційного господарського
суду здійснила власний розрахунок
вартості електроенергії спожитої без
обліку із застосуванням потужності, що
була за погодженням сторін визначена
судовим експертом у висновку № 4251/14-47
від 10.11.2014 року, а саме, 14,627 кВт. Виходячи
із розрахунку, вартість електроенергії
спожитої без обліку від 21.09.2012 року №
14315 за актом про порушення ПКЕЕ № 14315
від 21.09.2012 року становить - 70445,21 грн.

Скаржник, заперечуючи проти позову, та
оскаржуючи рішення суду першої
інстанції, посилається на те, що він є
неналежним відповідачем з огляду на
укладені між ним та фізичними
особами-підприємцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4
договори оренди нежитлових приміщень
№ 01/03/1 від 01.03.2011 року та № 01/03/2 від
01.03.2011 року, на підставі яких орендарі
самостійно та за власний рахунок мають
здійснювати отримання дозволів,
необхідних для їх роботи.

Однак з такими доводами колегія суддів
погодитися не може, оскільки, як вірно
вказав місцевий господарський суд та
вбачається з договорів оренди
нежитлових приміщень № 01/03/1 від 01.03.2011
року та № 01/03/2 від 01.03.2011 року, а саме,
пункту 4.7 договорів, сторони дійшли
згоди, що третіми особами окремо від
орендної плати компенсується
відповідачеві вартість комунальних
послуг, у тому числі електричної
енергії у розмірі до місячного обсягу
споживання, вартість якої
розраховується в залежності від
тарифів на електричну енергію.

Площа приміщень, що є предметом
договору оренди нежитлового
приміщення № 01/03/1 від 01.03.2011 року
становить 198,3 кв.м., та за договором
оренди нежитлового приміщення № 01/03/2
від 01.03.2011 року - 198,3 кв.м.

Як вірно зазначив суд першої інстанції,
договорами оренди нежитлових
приміщень № 01/03/1 від 01.03.2011 року та №
01/03/2 від 01.03.2011 року не встановлений
обов'язок укладення третіми особами з
позивачем окремих договорів на
постачання електричної енергії в
орендовані приміщення.

Відповідно до статті 26 Закону України
«Про електроенергетику» споживання
енергії можливе лише на підставі
договору з енергопостачальником.
Споживач енергії зобов'язаний
додержуватися вимог
нормативно-технічних документів та
договору про постачання енергії.

Пунктом 1.3 Правил постачання
електричної енергії для забезпечення
потреб електроустановки здійснюється
на підставі договору про постачання
електричної енергії, що укладається
між власником цієї електроустановки
(уповноваженою власником особою) та
постачальником електричної енергії за
регульованим тарифом, або договору про
купівлю-продаж електричної енергії, що
укладається між власником цієї
електроустановки (уповноваженою
власником особою) та постачальником
електричної енергії за нерегульованим
тарифом.

Згідно з підпунктом 1 пункту 10.2 Правил
споживач електричної енергії
зобов'язаний користуватися
електричною енергією виключно на
підставі договору (договорів).

У відповідності до частини 2 статті 275
Господарського кодексу України
відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не
допускається.

У пункті 1.2 Правил наведене визначення
споживача електричної енергії як
особи, що використовує її для
забезпечення потреб власних
електроустановок на підставі договору.

Водночас зі змісту інших положень
Правил, зокрема з того ж підпункту 1
пункту 10.2, вбачається, що даний термін
необхідно застосовувати в значно
ширшому значенні, оскільки він також
розповсюджується і на осіб, які
використовують електричну енергію без
укладення договору на
електропостачання.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та перевірено судом
апеляційної інстанції, на час
проведення позивачем перевірки,
відповідач був власником приміщень
загальною площею 547,8 кв.м., розташованих
у магазині меблів по вул. Гната Юри, 13 у
м. Києві, та у вказаних приміщеннях
використовувалася електрична енергія.

Таким чином, враховуючи, що матеріалами
справи підтверджується належність
відповідачеві приміщень загальною
площею 547,8 кв.м., розташованих у
магазині меблів по вул. Гната Юри, 13 у м.
Києві, доказів укладення відповідачем
договору з енергопостачальною
організацією на споживання
електричної енергії у вказаних
приміщеннях, ні під час розгляду справи
у суді першої інстанції, ні під час
розгляду справи у суді апеляційної
інстанції відповідачем не надано,
користування приміщенням та
споживання електричної енергії при
його використанні відповідачем не
заперечується та підтверджується
матеріалами справи, обов'язок
укладення таких договорів третіми
особами з позивачем матеріалами справи
не підтверджується, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що саме відповідач є особою,
відповідальною за самовільне
підключення електроустановок
струмоприймачів до електричних мереж
позивача без дозволу та без укладання
договору про постачання електричної
енергії.

Відповідно до статті 1212 Цивільного
кодексу України особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої, правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала. У
разі неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість (частина
2 статті 1213 ЦК України). Згідно з
частиною 3 статті 1212 Цивільного кодексу
України положення цієї глави
застосовуються, зокрема, до вимог про
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, з урахуванням здійсненого
судом апеляційної інстанції
розрахунку, судова колегія вважає,
вартість електроенергії спожитої без
обліку від 21.09.2012 року № 14315 за актом про
порушення ПКЕЕ № 14315 від 21.09.2012 року
становить - 70445,21 грн. Та враховуючи, що
відповідачем під час розгляду справи у
суді першої інстанції було сплачено
відповідачу 29900 грн. за видатковими
касовими ордерами від 01.03.2013 року та від
22.03.2013 року, копії яких містяться в
матеріалах справи, вартість
електроенергії спожитої відповідачем
без обліку становить - 40545,21 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, судова
колегія апеляційного господарського
суду вважає, що місцевим господарським
судом помилково було стягнуто з
відповідача 141219,62 грн. вартості
електроенергії, не облікованої
внаслідок порушення Правил
користування електричної енергії. За
розрахунком суду апеляційної
інстанції, вартість електроенергії, не
облікованої внаслідок порушення
Правил користування електричної
енергії становить - 40545,21 грн., яку й
належить стягнути з ФОП ОСОБА_2

В частині стягнення з відповідача 29900
грн. місцевим господарським судом
правомірно припинено провадження на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України. В цій
частині рішення суду належить залишити
без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно постанови Пленуму Верховного
суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про
судове рішення у цивільній справі»,
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми. Обґрунтованим
визнається рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Відповідно до ст. 103 ГПК України
апеляційна інстанція за результатами
розгляду апеляційної скарги має право:
1) залишити рішення місцевого
господарського суду без змін, а скаргу
без задоволення; 2) скасувати рішення
повністю або частково і прийняти нове
рішення; 3) скасувати рішення повністю
або частково і припинити провадження у
справі або залишити позов без розгляду
повністю або частково; 4) змінити
рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є: 1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи; 2)
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими; 3) невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Отже, виходячи з вищевикладеного,
колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає, що
апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 на
рішення господарського суду міста
Києва від 19.04.2013 року слід задовольнити
частково, оскаржуване рішення
господарського суду міста Києва від
19.04.2013 року у справі № 910/2618/13 скасувати
частково в частині стягнення з ФОП
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Київенерго»
141219,62 грн. вартості електроенергії, не
облікованої внаслідок порушення
Правил користування електричної
енергії. В цій частині прийняти нове
рішення суду яким, позов ПАТ
«Київенерго» до ФОП ОСОБА_2 про
стягнення 171119,62 грн. - задовольнити
частково. Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Київенерго» 40545,21 грн.
вартості електроенергії, не
облікованої внаслідок порушення
Правил користування електричної
енергії. В частині задоволення позову
щодо стягнення з ФОП ОСОБА_2 100674,41 грн.
вартості електроенергії, не
облікованої внаслідок порушення
Правил користування електричної
енергії відмовити. В частині
припинення провадження щодо стягнення
29900 грн. рішення господарського суду
міста Києва від 19.04.2013 року у справі №
910/2618/13 слід залишити без змін.

Судові витрати слід розподілити у
відповідності до ст. 49 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись
статтями 49, 99, 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення
господарського суду міста Києва від
19.04.2013 року у справі № 910/2618/13
задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 19.04.2013 року у справі №
910/2618/13 скасувати частково в частині
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на користь публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
141219,62 грн. вартості електроенергії, не
облікованої внаслідок порушення
Правил користування електричної
енергії.

3. В цій частині прийняти нове
рішення суду яким, позов публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, за
участю третіх осіб: фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 та фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 про стягнення
171119,62 грн. - задовольнити частково.

4. Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (02068, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь публічного акціонерного
товариства «Київенерго» (01001, м. Київ,
пл. І.Франка, 5, код 00131305) 40545,21 грн. (сорок
тисяч п'ятсот сорок п'ять) грн. 21 коп.
вартості електроенергії, не
облікованої внаслідок порушення
Правил користування електричної
енергії.

5. В частині задоволення позову
щодо стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 100674,41 грн.
вартості електроенергії, не
облікованої внаслідок порушення
Правил користування електричної
енергії відмовити.

6. В частині припинення
провадження щодо стягнення 29900 грн.
рішення господарського суду міста
Києва від 19.04.2013 року у справі № 910/2618/13
залишити без змін.

7. Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (02068, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь публічного акціонерного
товариства «Київенерго» (01001, м. Київ,
пл. І.Франка, 5, код 00131305) 810 (вісімсот
десять) грн. 90 коп. судового збору за
розгляд справи судом першої інстанції.

8. Стягнути з публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
(01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5, код 00131305) на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (02068, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) 1103 (одну тисячу сто три)
грн. 71 коп. судового збору за розгляд
справи судом апеляційної інстанції та
2346 (дві тисячі триста сорок шість) грн. 41
коп. судових витрат пов'язаних з
проведенням судової електротехнічної
експертизи.

9. Видачу наказів по справі №
910/2618/13 доручити господарському суду
міста Києва.

10. Матеріали справи № 910/2618/13
повернути до господарського суду міста
Києва.

Головуючий суддя
О.І. Лобань

Судді
А.Г. Майданевич

Р.В. Федорчук

Дата підписання 15.12.2014 року