ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

Справа № 910/17808/14 16.12.14

За позовом Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» в особі
відокремленого

структурного підрозділу
філіалу «Завод «Енергія»

До Товариства з обмеженою
відповідальністю «Селтік»

Про стягнення 3 344 417,73 грн.

Суддя Сівакова
В.В.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
в особі відокремленого структурного
підрозділу філіалу «Завод «Енергія» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Селтік» про
стягнення 3 344 417,73 грн. заборгованості, з
яких: 2 625 071,24 грн. основного боргу, 333 511,45
грн. пені, 321 385,07 грн. збитків від зміни
індексу інфляції та 64 449,97 грн. - 3% річних
за неналежне виконання взятих на себе
останнім зобов'язань згідно договору
про надання послуг № 07-ТПВ/13-К від
29.12.2012.

Рішенням Господарського суду міста
Києва 910/17808/14 від 06.11.2014 позовні вимоги
задоволено частково; провадження у
справі в частині стягнення 1 100 000,00 грн.
припинено; стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Селтік»
на користь Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» в особі
відокремленого структурного
підрозділу філіалу «Завод «Енергія» 1
525 071,24 грн. основного боргу, 221 757,74 грн.
пені, 321 385,07 грн. збитків від зміни
індексу інфляції, 64 449,97 грн. - 3% річних, 64
653,27 грн. витрат по сплаті судового
збору; в іншій частині в позові
відмовлено повністю.

18.11.2014 Господарським судом міста Києва
було видано відповідний наказ.

12.12.2014 до відділу діловодства суду
подано спільну заяву сторін про
затвердження мирової угоди від 09.12.2014
(додається) та про припинення
провадження у справі.

Розглянувши подану заяву суд відзначає
наступне

Відповідно до ч. 4 ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України мирова
угода, укладена сторонами у процесі
виконання судового рішення, подається
на затвердження господарського суду,
який прийняв відповідне судове
рішення. Про затвердження мирової
угоди господарський суд виносить
ухвалу.

Згідно з ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
«Про виконавче провадження».

Частиною 1 п. 1 статті 19 Закону України
«Про виконавче провадження» визначено,
що державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Матеріали справи свідчать, що
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Дніпровського районного управлінню
юстиції у місті Києві було відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання наказу Господарського суду
міста Києва № 910/17808/14 від 18.11.2014, про що
винесено відповідну постанову за ВП №
45639037.

Таким чином, матеріали справи свідчать,
що наказ Господарського суду міста
Києва № 910/17808/14 від 18.11.2014 знаходиться
на виконанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України умови
мирової угоди сторін викладаються в
адресованій господарському суду
письмовій заяві, що долучається до
матеріалів справи. Ця заява
підписується обома сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України мирова
угоди може стосуватись лише прав і
обов'язків сторін щодо предмету позову.

Предмет позову - це певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача.

Як вбачається з рішення суду у даній
справі присуджено стягнути з
відповідача 1 525 071,24 грн. основного
боргу, 221 757,74 грн. пені, 321 385,07 грн.
збитків від зміни індексу інфляції, 64
449,97 грн. - 3% річних, 64 653,27 грн. витрат по
сплаті судового збору.

З поданої мирової угоди (п. 1)
вбачається, що позивач повністю
відмовляється від вимог про стягнення
з відповідача штрафних санкцій, а саме
221 757,74 грн. пені, 321 385,07 грн. збитків від
зміни індексу інфляції, 64 449,97 грн. - 3%
річних.

З п. 2 мирової угоди 09.12.2014 вбачається, що
відповідач здійснює погашення
заборгованості у зв'язку із неналежним
виконанням договору № 07-ТПВ/13К про
надання послуг від 29.12.2012 шляхом
перерахування на поточний рахунок
позивача грошову суму у розмірі 1 375 071,24
грн. у наступному порядку: до 30.12.2014 - 800
000,00 грн. та до 28.02.2015 - 575 071,24 грн.

Таким чином, подана мирова угода від
09.12.2014 містить досягнення згоди щодо
виконання відповідачем зобов'язань,
розмір яких менший (1 375 071,24 грн.) ніж
розмір задоволених рішенням суду вимог
(1 525 071,24 грн.) в частині суми основного
боргу.

З поданої мирової угоди від 09.12.2014 (п. 3)
вбачається, що відповідач відшкодовує
позивачу понесені витрати у зв'язку із
розглядом спору у суді, а саме сплачує
розмір судового збору шляхом
перерахування до 28.02.2015 на поточний
рахунок позивача грошову суму в
розмірі 67 360,34 грн.

Разом з цим слід зазначити, що ухвалою
Господарського суду міста Києва 910/17808/14
від 07.11.2014 повернуто Публічному
акціонерному товариству «Київенерго»
в особі відокремленого структурного
підрозділу філіалу «Завод «Енергія» з
Державного бюджету України судовий
збір в розмірі 471,99 грн., що
перерахований платіжним дорученням №
199 від 23.07.2014.

Даною ухвалою встановлено, що
пред'явлені позивачем вимоги в розмірі
3 344 417,73 грн. мали бути оплачені судовим
збором в сумі 66 888,35 грн. Проте, з
доданого до позовної заяви платіжного
доручення № 199 від 23.07.2014 вбачається, що
позивачем сплачено судовий збір в сумі
67 360,34 грн., тобто більшому розмірі ніж
передбачено.

Отже, неправомірною є умова пункту
мирової угоди про відшкодування
відповідачем позивачу судового збору в
розмірі більшому ніж мав позивач
сплатити за свої пред'явлені позовні
вимоги до суду.

Крім цього, слід відзначити, що в
преамбулі мирової угоди зазначено, що
вона зі сторони Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
в особі відокремленого структурного
підрозділу філіалу «Завод «Енергія»
укладена в особі генерального
директора Фоменка О.В., тоді як після
реквізитів сторін зазначено, що вона
підписана Директором з правового
забезпечення Ієвлєвою О.Г.

Суд приходить до висновку, що подана на
затвердження суду мирова угода не
відповідає діючому законодавству
України та не може бути затверджена
судом.

Враховуючи викладене, заява сторін про
затвердження мирової угоди від 09.12.2014
задоволенню не підлягає.

Стосовно вимоги про припинення
провадження у справі, слід зазначити,
що припинення провадження у справі
можливе під час розгляду справи по
суті, а не після прийняття рішення у
ній.

Керуючись ст. ст. 86, 121 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви сторін про
затвердження мирової угоди від 09.12.2014
відмовити повністю.

СуддяВ.В.Сівакова