КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2014 р. Справа№ 910/19860/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

За участю представників сторн:

Від позивача: Крижановський М.В. -
представник;

Від відповідача: Русскіна О.В. -
представник;

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" на рішення

Господарського суду м.Києва від
20.10.2014р.

у справі № 910/19860/14 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Поезія"

до Публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк"

про стягнення 69 701, 31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Поезія" звернулось
до Господаського суду м. Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" про стягнення
69 701, 31 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 20.10.2014р. позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Поезія"
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, просить рішення
скасувати та прийняти нове, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі, посилаючись на
неповне з'ясування всіх обставин
справи та порушення судом норм
матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги,
апелянт посилається на те, що 30.11.2013
року між TOB «Поезія» та ПAT «Дельта Банк»
був укладений договір суборенди, за
умовами якого орендар передав
суборендарю в тимчасове платне
користування частину нежилого
приміщення 1-го поверху, загальною
площею 72,9 кв.м.

Апелянт зветає увагу суду на те, що
26.05.2014 року ПAT «Дельта Банк», керуючись
умовами п. 6.3. договору (згідно з яким
банк має право достроково розірвати
договір в односторонньому порядку
шляхом направлення орендарю
відповідної письмової заяви про
дострокове розірвання договору за 30
календарних днів до дати дострокового
розірвання договору), направив
орендарю лист №2/22-17/6256 від 22.05.2014 р., в
якому повідомив орендаря про своє
рішення достроково розірвати договір в
односторонньому порядку разом з актами
приймання-передачі від 01.07.2014 року,
підписані зі сторони суборендаря.

Лист-повідомлення про розірвання
договору разом з актами приймання-
передачі від 01.07.2014року був отриманий
орендарем 05.06.2014року, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення Р293.

Апелянтом в апеляційній скарзі
наголошено, що суд не взяв до уваги факт
звільнення об'єкту суборенди банком ще
27.06.2014 року, оскільки звільнення об'єкта
апелянт підтвердив наданням письмових
доказів, а саме: 1) повідомленням про
закриття Харківського відділення № 19
вих. № 2/01-17/7248 від 17.06.2014року, яке було
направлено Департаменту реєстрації та
ліцензування банків Національного
банку України; 2) Планом заходів щодо
закриття Харківського відділення № 19,
затвердженого Наказу № 1141 від
05.06.2014року; 3) заявкою-договором №
АЛ-0000353 на експедиційні послуги від
27.06.2014року, актом здачі-прийняття робіт
(надання послуг) від 27.06.2014року, які
підтверджують вивезення цією датою
офісних меблів та техніки з Відділення
№ 19 АТ «Дельта Банк», що знаходилось за
адресою : м. Харків, вул. Гоголя, 2-А до м.
Київ.

Таким чином, банк завчасно звільнив
приміщення 27.06.2014року - вчасно повернув
майно з суборенди, але внаслідок
прострочення кредитором обов'язку
прийняти майно, акти були підписані
01.08.2014року.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
вислухавши пояснення представників
позивача та відповідача, колегія
встановила наступне:

30.11.2013 між ТОВ "Поезія", як орендарем, та
ПАТ "Дельта Банк", як суборендарем,
укладено договір суборенди № 1.

Пунктом 1.1 договору орендар передає, а
суборендар приймає у тимчасове платне
користування частину нежилого
приміщення 1 поверху: XVIII - площею 39,6
кв.м., XVIIIa - площею 11,9 кв.м., XVIIIб - площеб
3,2 кв.м., XVIIIв - 2,2 кв.м., XVIII г - площею 7,5
кв.м., XVIIIд - площею 1,8 кв.м., XVIIIе - площею
3,3 кв.м., XVIIIж - площею 3,4 кв.м. і літ. А-8
загальною площею 72,9 кв.м.,
розташованого у будівлі за адресою: м.
Харків, вул.. Гоголя, 2а.

Відповідно до умов договору, орендар
передає об'єкт суборенди суборендарю
не пізніше 5 робочих днів з дати
укладання цього договору за актом
приймання - передачі (п. 2.1).

Об'єкт суборенди повертається
орендарю, суборендарем по акту
приймання - передачі в день закінчення
строку дії договору, або в разі
дострокового припинення дії договору в
день припинення строку дії договору;
об'єкт суборенди вважається фактично
повернутим та переданим орендарю з
моменту підписання акту приймання -
передачі об'єкта суборенди; в цей
момент суборендар передає орендарю
ключі від об'єкту та інше майно, яке
передавалося разом з об'єктом
суборенди; в акті приймання - передачі
об'єкта суборенди зазначається
технічний стан об'єкта суборенди,
характеристика об'єкта суборенди на
момент його повернення орендарю (п. 2.3).

Пунктом 2.4 договору суборенди
встановлено, що обов'язок по складанню
акта приймання - передачі покладається
на сторону, яка передає об'єкт іншій
стороні договору.

Згідно з п. 2.5 договору у випадку без
мотивованого ухиляння орендаря від
прийняття об'єкта суборенди з оренди
суборендар має право самостійно
скласти акт приймання-передачі об'єкту
суборенди, що зазначений в п. 2.3 цього
договору, один екземпляр якого
направити орендарю для відома. У такому
випадку вважається, що суборендар
своєчасно та в повному обсязі виконав
свій обов'язок щодо повернення об'єкта
суборенди, а орендар - таким, що прийняв
об'єкт суборенди з суборенди без
будь-яких зауважень та заперечень, з
дати направлення акту приймання -
передачі об'єкту суборенди орендарю.

Як свідчать матеріали справи, п. 3.4.7
договору визначено, що суборендар
зобов'язаний у випадку припинення
строку дії або дострокового розірвання
цього договору повернути орендарю
об'єкт суборенди у тому ж стані, в якому
суборендар його отримав, з урахуванням
зроблених невід'ємних поліпшень та
нормального фізичного зносу об'єкта
суборенди.

Строк суборенди обчислюється з дати
підписання сторонами акта приймання -
передачі об'єкта суборенди та діє до
31.08.2016.

Пунктом 5.2 договору зазначено, що
розмір плати за користування об'єктом
складає 37 908,00 грн. та плата за
користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. 6.3 встановлено, що
договір може бути достроково
розірваний в односторонньому порядку
суборендарем за умови надіслання
орендарю відповідної письмової заяви
про дострокове розірвання цього
договору за 30 календарних днів до дати
дострокового розірвання цього
договору. При цьому, зазначений термін
починає свій відлік з моменту
отримання орендарем повідомлення від
суборендаря про дострокове розірвання
цього договору. Датою отримання
вважається дата, зазначена отримувачем
або на відповідному поштовому
повідомленні, або на відповідній
накладній, що надається кур'єру, або, у
разі безпідставної відмови від
прийняття повідомлення та/або
зазначення дати отримання, така дата
зазначається на повідомленні або на
відповідній накладній листоношею або
кур'єром.

30.11.2013 між сторонами був підписаний акт
приймання - передачі приміщення,
відповідно до якого позивачем було
передано, а відповідачем прийнято у
тимчасове платне користування частину
нежилого приміщення 1 поверху, а саме:
XVIII - площею 39,6 кв.м., XVIIIa - площею 11,9
кв.м., XVIIIб - площеб 3,2 кв.м., XVIIIв - 2,2 кв.м.,
XVIII г - площею 7,5 кв.м., XVIIIд - площею 1,8
кв.м., XVIIIе - площею 3,3 кв.м., XVIIIж - площею
3,4 кв.м. і літ. А-8 загальною площею 72,9
кв.м., розташованого у будівлі за
адресою: м. Харків, вул. Гоголя, 2а.

Позивачем зазначено, що до 30.04.2014
відповідач належним чином виконував
свої зобов'язання за договором
суборенди № 1 від 30.11.2013.

Листом від 30.04.2014 № 2/22-17/5487 відповідач
звернувся до позивача з пропозицією
зменшити розмір орендної плати з 01.05.2014
до 34 117,20 грн., на яку позивач погодився,
про що надіслав відповідачу лист № 1/19-05
від 19.05.2014. Проте, жодної додаткової
угоди щодо зменшення розміру орендної
плати між сторонами не укладалось.

Відповідно до матеріалів справи
відповідач листом № 2/22-17/6256 від 22.05.2014
запропонував зменшити розмір орендної
плати та встановити її в розмірі 11 324,40
грн./на місяць на період з 01.06.2014 по
31.12.2014 включно. Банк зазначав, що у
випадку згоди позивача на зменшення
розміру орендної плати ним буде
підготовлено додаткову угоду, а у
випадку незгоди з запропонованим
розміром орендної плати, банк вказував
на те, що договір суборенди буде
розірвано з 30.06.2014.

Як зазначав позивач у позові, вказаний
лист відповідача № 2/22-17/6256 від 22.05.2014
ним було отримано 05.06.2014.

Позивач листом від 22.07.2014 № 1/22-07,
запропонував відповідачу у
відповідності до п. 2.4 договору
суборенди № 1 від 30.11.2013 скласти акт
приймання - передачі приміщення, а
також повернути ключі від нього і
усунути пошкодження, заподіяні під час
його експлуатації. Також, позивач
наголошував на тому, що договір
суборенди № 1 від 30.11.2013 станом на 22.07.2014
є таким, що діє.

Позивач листом від 23.07.2014 № 1/23-07
повідомив відповідача про отримання
проекту розірвання договору суборенди
№ 1 від 30.11.2013, а також актів приймання -
передавання майна. Об'єкт оренди має
недоліки внаслідок діяльності
відповідача, у зв'язку з чим позивач
надіслав відповідачу угоду про
розірвання наведеного договору, а
також відповідний акт приймання -
передавання.

Відповідач листом від 01.08.2014 № 2/22-17/8412/1
повідомив позивача про те, що він
вважає договір суборенди № 1 від 30.11.2013
розірваним з 05.07.2014, а претензії
позивача щодо недоліків приміщення - є
необґрунтованими. В додатку до
вказаного листа зазначено акт
приймання - передачі відповідачем
позивачу об'єкта оренди.

Позивачем надано акт приймання
передачі від 01.08.2014 до договору
суборенди № 1 від 30.11.2013, згідно якого
суборендарем повернуто, а орендарем
прийнято із суборенди частину нежилого
приміщення 1 поверху, а саме: XVIII - площею
39,6 кв.м., XVIIIa - площею 11,9 кв.м., XVIIIб -
площею 3,2 кв.м., XVIIIв - 2,2 кв.м., XVIII г -
площею 7,5 кв.м., XVIIIд - площею 1,8 кв.м., XVIIIе
- площею 3,3 кв.м., XVIIIж - площею 3,4 кв.м. і
літ. А-8 загальною площею 72,9 кв.м. (далі -
об'єкт суборенди), розташованого у
будівлі за адресою: м. Харків, вул.
Гоголя, 2а.

У вказаному акті міститься дописка про
те, що позивачем вказаний акт
підписується з урахуванням зауважень.

Як свідчать матеріали справи,
відповідачем надано засвідчені копії
договору - заявки № АП-0000353 від 27.06.2014 та
акт здачі прийняття робіт за вказаним
договором, згідно яких відповідач
замовив у експедиційної компанії
перевезення вантажу за маршрутом: м.
Харків, вул.. Гоголя, 2-а до м. Київ,вул.
Глибочицька, 40.

Статтею 175 ч.1 ГК України зазначено, що
майнові зобовязання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямованих на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обовязків.

Статтею 759 ЦК України визначено, що за
договором оренди наймодавець передає
або зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Згідно ст. 761 ч.1 ЦК України право
передання майна у найм має власник речі
або особа, якій належать майнові права.

Відповідно до ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Згідно ст. 774 ЦК України передання
наймачем речі у користування іншій
особі (піднайм) можливе лише за згодою
наймодавця, якщо інше не встановлено
договором або законом. Строк договору
піднайму не може перевищувати строку
договору найму. До договору піднайму
застосовуються положення про договір
найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у
разі припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо
повернення речі, наймодавець має право
вимагати від наймача сплати неустойки
у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час
прострочення.

З урахуванням вищенаведеного
встановлено, що між позивачем, як
орендодавцем, та відповідачем, як
орендарем, на підставі укладення
договору суборенди № 1 від 30.11.2013
виникли правовідносини суборенди, до
яких у відповідності з ст. 774 ЦК України
застосовуються положення про договір
найму.

В свою чергу, пунктом 6.3 договору
суборенди № 1 від 30.11.2013 сторонами було
погоджено умову, згідно якої дія
вказаного договору може бути припинена
у односторонньому порядку
суборендарем (відповідачем) за умови
надіслання орендарю (позивачу)
відповідної письмової заяви про
дострокове розірвання цього договору
за 30 календарних днів до дати
дострокового розірвання цього
договору.

Враховуючи вищеперелічене, датою
розірвання договору суборенди № 1 від
30.11.2013 є 30 календарний день з моменту
отримання позивачем від відповідача
відповідного повідомлення, яким у
даному випадку судом визнається лист
відповідача № 2/22-17/6256 від 22.05.2014.

Як встановлено судом, лист відповідача
№ 2/22-17/6256 від 22.05.2014 було отримано
позивачем 05.06.2014, а тому з урахуванням
п. 6.3 договору суборенди № 1 від 30.11.2013,
наведений договір є розірваним в
односторонньому порядку за ініціативи
відповідача з 05.07.2014, що сторонами по
справі також не заперечувалось, а тому
з урахуванням умов п. 2.3 та п. 2.4 договору
суборенди № 1 від 30.11.2013, суд дійшов
висновку, що внаслідок припинення
договору суборенди № 1 від 30.11.2013 з
ініціативи відповідача, обов'язок по
складанню акта приймання - передачі
об'єкта суборенди та передачі його
позивачу в момент припинення договору,
виник саме у відповідача.

Проте, відповідачем не було виконано
свого обов'язку по складанню акту
приймання - передавання майна саме в
момент припинення договору суборенди
№ 1 від 30.11.2013, тобто 05.07.2014.

Листом від 01.08.2014 № 2/22-17/8412/1 відповідач
повідомив позивача про те, що він
вважає договір суборенди № 1 від 30.11.2013
розірваним з 05.07.2014, а претензії
позивача щодо недоліків приміщення - є
необґрунтованими. Крім того, в додатку
до вказаного листа зазначено акт
приймання - передачі відповідачем
позивачу об'єкта оренди.

Як свідчать матеріали справи,
позивачем для долучення до матеріалів
справи надано акт приймання передачі
від 01.08.2014 до договору суборенди № 1 від
30.11.2013, згідно якого суборендарем
повернуто, а орендарем прийнято із
суборенди об'єкт суборенди,
розташований у будівлі за адресою:
м.Харків, вул. Гоголя, 2а. У вказаному
акті міститься дописка про те, що
позивачем вказаний акт підписується з
урахуванням зауважень.

Крім того, не може бути прийнято, як
доказ звільнення відповідачем
орендованого приміщення за договором
надані відповідачем копії договору -
заявки № АП-0000353 від 27.06.2014 та акту здачі
прийняття робіт, оскільки належним і
допустим доказом виконання
відповідачем свого обов'язку з
повернення речі з оренди є саме акт
приймання - передавання майна з оренди,
а не документи, які підтверджують
вивезення відповідачем певного майна з
орендованого об'єкта.

Таким чином, в період з 06.07.2014 (оскільки
05.07.2014 договір суборенди № 1 від 30.11.2013 є
розірваним в односторонньому порядку
за ініціативою відповідача) по 31.07.2014
(оскільки 01.08.2014 об'єкт оренди було
повернуто відповідачем позивачу), що
складає 26 календарних днів,
відповідачем всупереч ч. 1 статті 785
Цивільного кодексу України та умов
договору суборенди № 1 від 30.11.2013 не
виконувався обов'язок по поверненню
об'єкта оренди на користь позивача, що
згідно ч. 2 статті 785 Цивільного кодексу
України є підставою для застосування
до відповідача самостійної майнової
відповідальності у вигляді сплати
неустойки у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час
прострочення.

Так, згідно розрахунку суду, сума
неустойки, передбаченої ч. 2 статті 785
Цивільного кодексу України, складає: ((37
908,00 грн. (розмір орендної плати на
місяць згідно п. 5.2 договору суборенди
№ 1 від 30.11.2013)/31 (кількість днів у липні))
х 26 (кількість днів прострочення)) х 2 = 63
587,16 грн., і підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про обґрунтованість вимоги
позивача (з урахуванням заяви про
зменшення позовних вимог) про
стягнення з відповідача неустойки,
передбаченої ч. 2 статті 785 Цивільного
кодексу України, в сумі 63 587,16 грн.

Згідно з п. 2.3 договору суборенди № 1 від
30.11.2013 об'єкт оренди вважається
фактично повернутим відповідачем
позивачу 01.08.2014 за актом приймання
передачі від 01.08.2014 до договору
суборенди № 1 від 30.11.2013.

Відповідно до ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Згідно ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, колегія
приходить до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Колегія не приймає до уваги доводи
апеляційної скарги Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк",
оскільки вони спростовуються
матеріалами справи.

Оцінюючи вищенаведені обставини,
колегія приходить до висновку, що
рішення Господарського суду м. Києва
обґрунтоване, відповідає обставинам
справи і чинному законодавству, а отже
підстав для його скасування не
вбачається, у зв'язку з чим апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва
від 20.10.2014р. у справі №910/19860/14 залишити
без змін.

Матеріали справи № 910/19860/14 повернути до
Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя
А.І. Тищенко

Судді
Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх