м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Господарського суду міста Києва
За участю секретаря судового засідання
Розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу
за позовомПриватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Українська страхова група", м. Київ
доПриватного акціонерного товариства
"Українська транспортна страхова
компанія", м. Київ,провідшкодування
шкоди в порядку регресу 2 715,00 грн. за
участю представників сторін:
від позивача:не з`явивсявід
відповідача:Цілик А.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія" "Українська
страхова група" (надалі - ПрАТ "СК "УСГ",
позивач) звернулось до Господарського
суду міста Києва із позовною заявою до
Приватного акціонерного товариства
"Українська транспортна страхова
компанія", (надалі - ПрАТ "УТСК",
відповідач) про відшкодування шкоди у
порядку регресу в сумі 2 715,00 грн.
Позивач зазначає, що виконавши умови
договору страхування майнових
інтересів власника автомобіля і
сплативши за згодою вигодонабувача, у
зв'язку з пошкодженням автомобіля при
дорожньо-транспортній пригоді суму
страхового відшкодування, отримав
право вимоги до осіб, відповідальних за
завдані збитки, якими є відповідач, як
страховик, що застрахував цивільну
відповідальність винної у пригоді
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.10.2014р. порушено провадження
розгляду на 29.10.2014р.
З метою дотримання процесуальних
строків розгляду справи,
розпорядженням Голови Господарського
суду місті Києва від 29.10.2014р., у зв'язку
із перебуванням судді Паламаря П.І. у
розгляду судді Князькову В.В.
Ухвалою господарського суду міста
прийнято до свого провадження суддею
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 29.10.2014р., у зв`язку із неявкою
уповноваженого представника позивача
до зали судового засідання, розгляд
справи відкладено на 12.11.2014р.
Уповноважений представник відповідача
у судовому засіданні 29.10.2014р. надав
відзив на позовну заяву, в якому просив
відмовити у задоволені позовних вимог.
12.11.2014р. та 03.12.2014р. Господарський суд
міста Києва відкладав розгляд справи, у
зв'язку із відсутністю витребуваної
інформації у позивача та Моторного
(транспортного) страхового бюро
України (МТСБУ) інформації щодо
реквізитів полісу №АС/4457800
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
Уповноваженим представником позивача
17.11.2014р. та 16.12.2014р. через відділ
діловодства та документообігу
(канцелярія) суду надані клопотання про
розгляд справи за відсутності
представника ПрАТ "СК "УСГ".
У судовому засіданні 03.12.2014р.
представником відповідача заявлено
клопотання про залишення позову ПрАТ
"СК "УСГ" без розгляду на підставі п.5 ч.1
ст. 81 Господарського процесуального
Як встановлено п.п. 3.9.3. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
визначено, що у разі нез'явлення без
поважних причин або без повідомлення
причин в засідання господарського суду
представника позивача, якщо його
присутність було визнано обов'язковою,
суддя вправі притягти позивача до
відповідальності, встановленої
пунктом 5 статті 83 ГПК України, або
залишити позов без розгляду відповідно
до пункту 5 частини 1 статті 81 ГПК
України, або вжити обох цих заходів
одночасно, а також винести окрему
ухвалу, як це передбачено частиною
першою статті 90 ГПК України.
Разом з тим, п.п. 3.13. вищезазначеної
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України визначено,
що у разі неподання учасником судового
процесу з неповажних причин або без
повідомлення причин матеріалів та
інших доказів, витребуваних
господарським судом, останній може
здійснити розгляд справи за наявними в
ній матеріалами та доказами або, з
огляду на обставини конкретної справи,
залишити позов без розгляду на
підставі пункту 5 частини 1 статті 81 ГПК
Враховуючи клопотання представника
позивача про розгляд справи за
відсутності ПрАТ "СК "УСГ" б/н від
17.11.2014р. та надання доказів
витребуваних ухвалою господарського
суду від 12.11.2014р., суд вважає клопотання
представника відповідача №1301-ю від
03.12.2014р. необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню.
У судовому засіданні 17.12.2014р.
уповноважений представник відповідача
заперечував проти заявлених позовних
вимог та просив за наслідками розгляду
справи відмовити у задоволені позову.
Клопотань про відкладення розгляду
справи в порядку ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України від
сторін до Господарського суду міста
При цьому, оскільки суд відкладав
розгляд справи, надаючи можливість
учасникам судового процесу
реалізувати свої процесуальні права на
представництво інтересів у суді та
подання доказів в обґрунтування своїх
вимог та заперечень, суд, враховуючи
процесуальні строки розгляду спору,
встановлені ст. 69 ГПК України, не
знаходить підстав для відкладення
розгляду справи.
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Оцінюючи в сукупності вищевикладені
обставини щодо процесуального строку
розгляду справи та враховуючи те, що
неявка представника позивача не
перешкоджає всебічному і повному
з'ясуванню фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивному
оцінюванню доказів, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд у
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Розглянувши матеріали справи
Господарський суд міста Києва
14.05.2013р. між ПрАТ "СК "УСГ" (надалі -
страховик), як страховиком, та Богдан
Оленою Вікторівною (надалі -
страхувальник), як страхувальником,
добровільного страхування наземних
транспортних засобів,
цивільно-правової відповідальності
водія та від нещасного випадку з водієм
та пасажирами на транспорті, за яким
предметом страхування є майнові
інтереси страхувальника, що не
суперечить закону, пов'язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням транспортним засобом
транспортного засобу марки/моделі ЗАЗ
Lanos TF 69Y040 державний реєстраційний номер
Відповідно до довідки №9367156 про
дорожньо-транспортну пригоду, 28.03.2014р.
місто Київ, Святошинський район,
Палладіна-Малинська, відбулась
дорожньо-транспортна пригода
(зіткнення) між транспортним засобом
марки/моделі Opel Movano, державний
реєстраційний номер АА9870ІК, під
керуванням Ніколаєнка Максима
Володимировича та транспортним
засобом марки/моделі ЗАЗ Lanos TF 69Y040,
державний реєстраційний номер АА7538МС,
під керуванням Чернова Олександра
Івановича, в наслідок чого
транспортний засіб останнього отримав
механічні пошкодження задньої
центральної частини.
Дорожньо-транспортна пригода
відбулась внаслідок порушення водієм
Ніколаєнко М.В. Правил дорожнього руху
України, якого постановою
Святошинського районного суду міста
Києва від 19.05.2014р. у справі №759/6374/14-п
визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП.
Відповідно до наявних в матеріалах
справи доказів, 28.03.2014р. страхувальник
звернувся до позивача з заявою про
настання страхового випадку та виплату
страхового відшкодування за договором
Вартість матеріального збитку,
спричиненого власнику транспортного
засобу ЗАЗ Lanos TF 69Y040, державний
реєстраційний номер АА7538МС, визначений
у виставленому СПД Коровіним Є.Ю.
рахунку б/н від 06.04.2014р. на суму 2 715,00 грн.
та підтверджений ремонтною
від 06.05.2014р. на суму 2 718,62 грн.
від 13.05.2013р. підставою для визначення
розміру збитку, спричиненому
транспортному засобу страхувальника є
вищезазначений рахунок б/н від 06.04.2014р,
а п. 14 страхового акту, встановлено, що
до виплати страхового відшкодування
вигодонабувачеві підлягає сума 2 715,00
Позивач, на виконання умов договору
заяви б/н від 28.03.2014р. вигодонабувача
про згоду на виплату страхового
відшкодування, перерахував на рахунок
станції технічного обслуговування, а
саме СПД Коровіна Є.Ю. суму страхового
відшкодування у розмірі 2 715,00 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
Статтею 993 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) та статтею 27 Закону
України "Про страхування" визначено, що
до страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
Відповідно до наявної у матеріалах
справи копії полісу №АС/4457800,
цивільно-правова відповідальність
власника забезпеченого транспортного
засобу марки/моделі Opel Movano, державний
реєстраційний номер АА9870ІК, на момент
скоєння ДТП застрахована ПрАТ "УТСК" -
відповідач у справі.
Зважаючи на вищевикладене, до позивача
перейшло право вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток,
тому 21.10.2014р. позивач звернувся до
господарського суду міста Києва із
позовною заявою до відповідача про
відшкодування майнової шкоди, однак
коштів станом на день розгляду справи
судом так і не отримав.
В свою чергу відповідач заперечує
проти задоволення позовних вимог з
На думку ПрАТ "УТСК" в матеріалах справи
відсутні необхідні докази для
прийняття обґрунтованого рішення, що
підтверджується відсутністю в
розумінні Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" розрахунку оціненої вартості
страхового відшкодування суб'єктом
оціночної діяльності.
Відповідач окремо наголошує на тому, що
ним не було отримано від позивача
вимоги щодо досудового врегулювання
спору, внаслідок чого ПрАТ "УТСК" мало б
можливість розрахуватись тільки за
відшкодування шкоди в порядку регресу
без врахування вартості сплаченого
судового збору.
Суд зазначає, що відповідач також не
погоджується з самим розміром
страхового відшкодування в порядку
регресу та підкреслює, що загальна сума
страхового відшкодування повинна бути
зменшена на суму франшизи передбачену
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності.
Проаналізувавши наявні у справі докази
та надавши їм правову оцінку, суд
дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог, виходячи з
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України однією із підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договір, який в силу вимог
ч. 1 ст. 629 Цивільного України є
обов'язковим для виконання сторонами.
Частиною другою статті 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Цивільним кодексом України
встановлено, що цивільно-правова
відповідальність виникає лише за
наявності вини особи. Пунктом 5 статті 11
ЦК України закріплено, що цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду.

Постановою Солом'янського районного
суду міста Києва у справі 759/6374/14-п від
19.05.2014р. визнано винним Ніколаєнка
Максима Володимировича у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди під час
керування транспортним засобом
марки/моделі Opel Movano, державний
реєстраційний номер АА9870ІК, та в діях
останнього передбачено склад
адміністративного правопорушення.

Відповідно до наявної у матеріалах
справи копії полісу №АС/4457800, на момент
скоєння ДТП, цивільно-правова
відповідальність Кучера Георгія
Сергійовича, як власника забезпеченого
транспортного засобу марки/моделі Opel
Movano, державний реєстраційний номер
АА9870ІК, застрахована відповідачем у
справі - ПрАТ "УТСК". (період дії полісу з
27.09.2013р. по 26.09.2014р.)

Пунктом 15.1. ст. 15 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" встановлено, що договором І
типу є договір, укладений на умовах
страхування відповідальності за шкоду,
заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх
осіб, внаслідок експлуатації
транспортного засобу, визначеного в
договорі страхування, будь-якою особою,
яка експлуатує його на законних
підставах.

У відповідності до полісу №АС/4457800
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, даний договір відноситься до І
(першого) типу договору, тобто
застрахована відповідальність
будь-якої особи, яка керує забезпеченим
транспортним засобом на законних
підставах.

Пунктом 37.4 Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" передбачено
право страховика за договором
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності власника
транспортного засобу в разі настання
страхового випадку здійснювати
виплату страхового відшкодування
безпосередньо потерпілим або
погодженим з ними підприємствам,
установам та організаціям, що надають
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Таким чином відповідач - Приватне
акціонерне товариство "Українська
транспортна страхова компанія" є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику транспортного засобу
марки/моделі ЗАЗ Lanos TF 69Y040, державний
реєстраційний номер АА7538МС.

Згідно до положень Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" в межах,
передбачених договором обов'язкового
страхування цивільної
відповідальності, до позивача -
Приватного акціонерного товариства "СК
"УСГ" - як страховика, який виплатив
страхове відшкодування по договору
добровільного страхування наземних
транспортних засобів,
цивільно-правової відповідальності
водія та від нещасного випадку з водієм
та пасажирами на транспорті №28-2801-13-00208
від 14.05.2013р., перейшло право вимоги, яке
потерпіла особа мала до Ніколаєнка М.В,
як до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Як визначено пунктом 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до наданого до матеріалів
справи відповідачем полісу №АС/4457800,
виданому ПрАТ "УТСК", лімітом суми
відшкодування страховиком шкоди,
заподіяної майну, становить 50 000 грн.

Положеннями статті 9 Закону України
"Про страхування" визначено, що
страхова сума - це грошова сума, в межах
якої страховик відповідно до умов
страхування зобов'язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку, а страхова виплата - грошова
сума, яка виплачується страховиком
відповідно до умов договору
страхування при настанні страхового
випадку, розмір страхової суми та (або)
розміри страхових виплат визначаються
за домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством.

Наведеною статтею також визначено, що
при страхуванні майна страхова сума
встановлюється в межах вартості майна
за цінами і тарифами, що діють на момент
укладання договору, якщо інше не
передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Також
зазначена стаття визначає, що страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник. Непрямі збитки
вважаються застрахованими, якщо це
передбачено договором страхування.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого Господарського суду
України від 11.04.2013р. у справі
№5011-23/10750-2012.

Відповідно до наявних в матеріалах
справи доказів, позивач здійснив
виплату суми страхового відшкодування
у розмірі 2 715,00 грн., що підтверджується
платіжним дорученням №11727 від 13.05.2014р. В
свою чергу, підставою визначення
розміру збитку відповідно до
страхового акту №ДККА-35681 від 13.05.2014р.
зазначено: рахунок б/н від 06.04.2014р.,
підтверджений ремонтною калькуляцією
системи "Audatex" №ДККА-35681 від 06.05.2014р. на
суму 2 718,62 грн.

Враховуючи те, що відповідач заперечує
проти задоволення позову з підстав
відсутності в матеріалах справи
висновку суб'єкта оціночної діяльності
стосовно розміру заподіяної
транспортному засобу страхувальника
шкоди, господарський суд міста Києва
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Чинним законодавством України не
встановлено, що лише звіт про оцінку є
доказом, який визначає розмір
завданого збитку власнику
пошкодженого автомобіля.

Звіт про оцінку транспортного засобу є
лише попереднім оціночним документом,
в якому зазначається про можливу, але
не кінцеву суму, що витрачена на
відновлення транспортного засобу. Крім
того суд вважає, що дані, зазначені в
ремонтній калькуляції №ДККА-35681 від
06.05.2014р. відповідають встановленим в п.
4.4. Методики товарознавчої експертизи
та оцінки колісних транспортних
засобів, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України та Фонду
державного майна України від 24.11.2003
року. Зміст ремонтної калькуляції
№ДККА-35681 від 06.05.2014р. не суперечить
умовам чинного законодавства про
оціночну діяльність та відображає суму
завданих збитків, оскільки калькуляція
складалась на основі комп'ютерної
програми "Audatex", яка рекомендована п. 59
додатку 8 Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів.

Реальним підтвердженням виплати
страховиком суми страхового
відшкодування страхувальнику, є саме
платіжне доручення з зазначенням
призначення платежу та інших
відповідних реквізитів.

Аналогічна позиція викладена у
постановах Вищого господарського суду
України від 23.08.2011 у справі № 42/92, від
14.05.2013 у справі № 5011-7/16471-2012.

Верховним Судом України у Листі "Судова
практика розгляду цивільних справ, що
виникають з договорів страхування" від
19.07.2011 роз'яснено, що визначаючи розмір
заподіяної шкоди при страхуванні
наземного транспорту, суди, у разі
виникнення спору щодо визначення
розміру шкоди, повинні виходити з
фактичної (реальної) суми, встановленої
висновком автотоварознавчої
експертизи або відповідними
документами станції технічного
обслуговування, на якій проводився
ремонт автомобіля.

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд міста Києва вважає
рахунок б/н від 06.04.2014р. належним і
допустимим доказом визначення розміру
збитку транспортного засобу
страхувальника, в розумінні ст. 34 ГПК
України.

Відповідно до статті 993 Цивільного
кодексу України та статті 27 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

З приписів зазначених норм не
вбачається, що позивач мав обов'язково
звертатись до страховика, в якого
застрахована цивільно-правова
відповідальність особи, винної у
скоєнні ДТП, з вимогою щодо отримання
суми виплаченого страхового
відшкодування; натомість ними
передбачено перехід до позивача права
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

З огляду на викладене, господарський
суд міста Києва дійшов висновку, що
позивач отримав право вимоги
потерпілої особи після виплати
останній страхового відшкодування і
ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" не передбачено обов'язку
позивача звертатися до особи,
відповідальної за заподіяний збиток,
або до особи, у якої застраховано її
цивільно-правову відповідальність, з
вимогою виплатити матеріальне
відшкодування. Відповідно до
зазначених законодавчих приписів
позивач може реалізувати своє право
шляхом подання позову до суду, що і було
зроблено Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія
"Українська страхова група" у
встановленому порядку.

Суд також критично оцінює доводи
відповідача щодо обов'язковості
досудового врегулювання відповідного
спору, оскільки ч.2 ст. 222 Господарського
кодексу України встановлено, що
звернення з претензією про
відшкодування збитків або
застосування інших санкцій до
порушника є виключно правом суб'єкту
господарювання та здійснюється лише за
його власної волі.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного суду України від
28.08.2012р. у справі № 23/279.

Відповідно до приписів статті 9 Закону
України "Про страхування" франшиза - це
частина збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

Статтею 12 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Суд погоджується з доводами
відповідача щодо обов'язкового
зменшення заявленої суми страхового
відшкодування на розмір франшизи,
оскільки полісом №АС/4457800 передбачено
франшизу у розмірі 500 грн., яка не
вирахувана позивачем при зверненні із
даним позовом до суду, у зв'язку із чим,
стягувана сума страхового
відшкодування має бути зменшена на
відповідний розмір франшизи та
становити 2 215,00 грн. (2 715,00 грн. - 500,00 грн. =
2 215,00 грн.)

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України укладення договору передбачає
відповідність останнього встановленим
законодавством вимогам, і його умови не
суперечать положенням
нормативно-правових актів. Отже,
належним чином укладений договір є
обов'язковим для сторін і повинен
добросовісно виконуватись.

Положеннями статті 509 ЦК України,
визначено, що зобов'язання за своєю
правовою природою є правовідношенням,
зміст якого розкривається, як через
активну поведінку боржника -
здійснення ним певної дії (передачі
майна, виконання роботи, надання
послуги, сплати грошей тощо), так і
пасивну - утримання від певної дії.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статті 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Статтею 526 ЦК України встановлено
загальне правило виконання
зобов'язання, а саме - зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Саме належне
виконання зобов'язання означає
досягнення тієї мети, яку сторони
ставили перед собою, вступаючи у
зобов'язання. Належне виконання тягне
за собою припинення зобов'язання (ст. 599
ЦК).

Зазначені вище норми ЦК України
кореспондуються з положеннями статті
193 Господарського кодексу України.

Суд приходить до висновку, що
відповідачем - ПрАТ "УТСК" не доведено
відсутності у нього зобов'язань перед
позивачем по виплаті страхового
відшкодування у порядку регресу.

За таких обставин, позовні вимоги ПрАТ
"СК "УСГ" до ПрАТ "УТСК" про
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
вимоги є правомірними та
обґрунтованими, а тому підлягають
частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, з
урахуванням приписів ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 34, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Українська страхова група"
задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Українська транспортна
страхова компанія" (01033, місто Київ,
вулиця Саксаганського, будинок 77, код
за ) на користь Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Українська страхова група"
(03038, місто Київ, вулиця Івана Федорова,
будинок 32-А, код за )
сплачене страхове відшкодування у
розмірі 2 215 (дві тисячі двісті
п'ятнадцять) грн. 00 коп. та судовий збір
у розмірі 1 490 (одна тисяча чотириста
дев'яносто) грн. 54 коп.

3. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено - 22.12.2014 року.

Суддя
В.В. Князьков