номер провадження справи 7/75/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2014
Справа № 908/3426/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідачів: 1. Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Токмактеплоенергія", м.Токмак,
Запорізька область

2. Комунального підприємства
"Токмак теплоенергія" Токмакської
міської ради, м.Токмак, Запорізька
область

Суддя Кутіщева - Арнет Н.С.

Представники сторін:

Від позивача: Пронюк В.Я., дов. № 14-182 від
15.07.2014р. ,

Від відповідача 1. : не з'явився.

Від відповідача 2. : Бохан М.І., дов. № 1090
від 08.10.2014р.

Заявлено позов Публічного
акціонерного товариства Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Токмак теплоенергія"
про стягнення 2 528 819 грн. 49 коп., з яких 2
017 178 грн. 00 коп. основного боргу, 175 073
грн. 08 коп. пені, 95 451 грн. 17 коп. 3% річних,
243 117 грн. 24 коп. суми індексу інфляції.

Ухвалою суду від 18.09.2014р. позовну заяву
прийнято до розгляду, присвоєно
провадженню № 7/75/14, судове засідання
призначено на 22.10.2014р.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму
ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання
практики застосування ГПК України",
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК (1798-12 ).

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їх
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Згідно ст. 28 ГПК України, громадяни
можуть вести свої справи в
господарському суді особисто або через
представників, повноваження яких
підтверджується нотаріально
посвідченою довіреністю.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 4-5 ГПК України, невиконання
вимог рішень, ухвал, постанов
господарських судів тягне
відповідальність, встановлену цим
кодексом та іншими законами України.

Судовий процес здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу за
клопотанням представників сторін.

Судове засідання відкладалось до
11.11.2014р., 15.12.2014р. В судовому засіданні
було залучено до справи другого
відповідача: КП «Токмак теплоенергія»

В продовжене 15.12.2014р. представник
відповідача 1 не з'явився в черговий
раз, причини неявки представника
відповідач 1 суду не повідомив.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру адреса відповідача 1
відповідає адресі, зазначеній в
позовній заяві і відмічено і відмічено,
що підприємство не припинило свою
діяльність.

Представник позивача свої позовні
вимоги, в продовженому 15.12.2014р.,
підтримав лише до відповідача 1,
пояснив, що ним заявлена залишкова сума
боргу по договору №13/3734-ТЕ-13 від
28.12.2012р., в яку не входить сума боргу по
цьому договору, якам була переведена на
відповідача 2 по договору про
переведення боргу № 13/4152 від 27.12.2013р.

Представник відповідача 2
згодилась з позицією позивача.

Розгляд справи закінчено 15.12.2014р.
оголошенням рішення суду в повному
об'ємі в присутності представника
позивача та відповідача 2.

Спір розглянуто згідно зі ст. 75 ГПК
України, по наявних у справі
матеріалах.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
позивача і відповідача 2, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до положень статті 15 ЦК
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного судочинства.

Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Статтею 20 ГК України встановлено, що
держава забезпечує захист прав і
законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів. Кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються в
тому числі шляхом присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Відповідно до частини 3 статті 15
Господарського процесуального кодексу
України (надалі - ГПКУ), справи у спорах
за участю кількох відповідачів
розглядаються господарським судом за
місцезнаходженням одного з
відповідачів за вибором позивача.

28.12.2012 року між Публічним акціонерним
товариством «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (далі -
позивач, постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Токмак
теплоенергія" (далі - відповідач,
боржник) був укладений договір
купівлі-продажу природного газу №
13/3734-ТЕ-13 від 28.12.2012р. (далі договір).

Згідно з договором, позивач передав у
власність покупцю протягом січня -
квітня 2013 року імпортований природний
газ на загальну суму 2 444 280,32 грн., що
підтверджується актами
прийому-передачі природного газу і
скріпленими печатками позивача і
відповідача 1:

Акт приймання-передачі природного газу
від 31.03.2013р. у обсязі 687,062 тис.куб.м. за
січень 2013 року на суму 899 501,57 грн.;

Акт приймання-передачі природного газу
від 31.03.2013р. у обсязі 588,300 тис.куб.м. за
лютий 2013 року на суму 770 202,36 грн.;

Акт приймання-передачі природного газу
від 31.03.2013р. у обсязі 585,513 тис.куб.м. за
березень 2013 року на суму 766 553,61 грн.;

Акт приймання-передачі природного газу
від 30.04.2013р. у обсязі 6,128 тис.куб.м. за
квітень 2013 року на суму 8 022,78 грн.

На виконання умов договору, позивач, як
постачальник товару, виконав умови
даного договору.

Відповідач за відпущену відпущений
природний газ в установленому
договором порядку і строк не
розрахувався.

Згідно з п. 1.2. договору, газ, що
продається за договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням, релігійними
організаціями та національними
творчими спілками та їх регіональними
осередками.

Згідно з п. 6.1 договору, оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Оплату за поставлений газ відповідач
не здійснював, чим порушив умови
договору.

27.12.2013 року між позивачем, підповідачем
та Комунальним підприємством «Токмак
теплоенергія» Токмацької міської ради
(далі - новий боржник) був укладений
договір про переведення боргу №13/4152
від 27.12.2013р. ( далі - договір).

Відповідно до договору, за згодою НАК
«Нафтогаз України», боржник переводить
на нового боржника свій борг за
договором №13/3734-ТЕ-13 від 28.12.2012 року у
розмірі 427 102,32 грн., а новий боржник
приймає на себе борг та замінює
боржника у цьому зобов'язанні.

Згідно з п.3.1, новий боржник бере на
себе обов'язок щодо сплати
переведеного боргу та штрафних
санкцій, інфляційних втрат та
відсотків.

Згідно п.6.1, договір набуває чинності з
моменту його підписання сторонами та
скріплення їх підписів печатками
сторін.

Відповідно до ст. 626, 629 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Таким чином, з урахуванням договору
№13/4152, станом на 28.07.2014р., розмір
основного боргу відповідача 1 складає 2
017 178,00 грн.

Згідно ст. 903 Цивільного кодексу
України, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння заміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язанням, в свою чергу, є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, сплатити
гроші тощо) або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку
(стаття 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Внаслідок невиконання відповідачем 1
умов договору №13/3734-ТЕ-13 від 28.12.2012р.,
позивачем, на підставі п. 9.3 договору,
пред'явлена до стягнення сума пені в
розмірі 175 073 грн. 08 коп.(розрахунок
доданий до матеріалів справи). Строк
позовної давності, у тому числі щодо
основної заборгованості, пені, штрафу,
відсотків річних інфляційних
нарахувань сторонами в договорі
узгоджений тривалістю у 5 років.

Згідно із ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу
України, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ст. 3 Закону України „Про
відповідальність про несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", розмір
пені за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань обчислюється від
простроченої суми та не повинен
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Враховуючи вищевикладене, вимога
позивача про стягнення з відповідача 175
073 грн. 08 коп. пені є обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

Поскільки відповідач не виконав умови
договору щодо оплати отриманого
природного газу, позивач просить суд
стягнути з відповідача 1 - 243 117 грн. 24
коп. втрат від інфляції та 93 451 грн. 17
коп. 3 % річних.

Згідно із ч. 1, 4 ст. 231 Господарського
кодексу України встановлено, що
законом, щодо окремих видів
зобов'язань, може бути визначений
розмір штрафних санкцій, зміна якого
за погодженням сторін не допускається.
У разі, якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому,
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України).

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України).

Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі вищезазначеного вимога
позивача про стягнення з відповідача 1 -
243 117 грн. 24 коп. втрат від інфляції та 93
451 грн. 17 коп. 3 % річних є обґрунтованою
та підлягає задоволенню.

За таких обставин, позов Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Токмак теплоенергія"
підлягає задоволенню.

Відповідача 2 КП «Токмак теплоенергія»
слід виключити з числа відповідачів з
урахуванням вищевикладених підстав.

Згідно з ст. 49 ГПК України, судовий збір
покладається на відповідача, поскільки
спір доведено до судового розгляду з
його вини.

Керуючись ст. ст. 509, 625 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 173, 174, 175, 193, 230, 231
Господарського кодексу України, ст.
ст. 3, 22, 28, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 87
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Токмак теплоенергія"
задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Токмак
теплоенергія", 71700, Запорізька область,
м. Токмак, вул. Шевченка, буд. 45-а, () на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз
України",01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6, (, п/р
1 у АТ «Ощадбанк», код банку 300465,
код ЄДРПОУ банку 00032129) 2 017 178 (два
мільйони сімнадцять тисяч сто сімдесят
вісім)грн. 00 коп. основного боргу, 93
451(дев'яносто три тисячі чотириста
п'ятдесят одна) грн. 17 коп. 3% річних, 175 073
( сто сімдесят п'ять тисяч сімдесят три)
грн. 03 коп. пені, 243 117 (двісті сорок три
тисячі сто сімнадцять) грн. 24 коп. суми
індексу інфляції, 50 576 (п'ятдесят тисяч
п'ятсот сімдесят шість) грн. 39 коп.
судового збору.

Видати наказ.

Рішення вступає в законну силу через 10
днів з дня його підписання.

Присутнім в судовому засіданні
представникам позивача і відповідача 2
судом роз'яснена ст. 87 ГПК України.

Суддя
Н.С. Кутіщева - Арнет