ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року Справа № 918/773/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого судді
Демидової А.М.,

суддів Воліка
І.М.,

Ємельянова А.С. (доповідач у справі),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргуПриватного
підприємства "Ранг"на
постановуРівненського апеляційного
господарського суду від 11.11.2014 р. (судді:
Маціщук А.В., Петухов М.Г., Гулова А.Г.) у
справі№918/773/14 господарського суду
Рівненської області за
позовомПриватного підприємства "Ранг"
доПриватного підприємства - фірма
"Мека" простягнення заборгованості в
сумі 271 108 грн. 89 коп.за участю
представників: від позивача: Гарбар
О.М., довіреність б/н від 12.12.2014 р.від
відповідача: Наулік О.І., довіреність
б/н від 16.07.2014 р.В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 04.07.2014 р. у
справі №918/773/14 задоволено позовні
вимоги Приватного підприємства "Ранг"
(далі - ПП "Ранг") до Приватного
підприємства - фірма "Мека" (далі - ППФ
"Мека"), стягнуто з відповідача на
користь позивача 271 108 грн. 89 коп., з яких
251 578 грн. 80 коп. основного боргу, 13 619 грн.
72 коп. пені, 3 143 грн. 01 коп. 3% річних, 2 767
грн. 36 коп. інфляційних втрат, а також 5
422 грн. 18 коп. витрат на оплату судового
збору.

Вказане судове рішення обґрунтоване
доведеністю факту наявності
заборгованості відповідача перед
позивачем за договором субпідряду на
капітальне будівництво №23/07-13 від
23.07.2013 р., а, отже, і наявністю підстав
для стягнення з останнього штрафних
санкцій, 3% річних та інфляційних втрат.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.11.2014
р. у справі №918/773/14 скасовано рішення
господарського суду Рівненської
області від 04.07.2014 р. та прийнято нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

При цьому, господарський суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку про те, що обставини справи в
їх сукупності доводять неналежне
виконання позивачем робіт - певного
об'єму (етапу) робіт, тому правомірною є
відмова відповідача від оплати даного
об'єму робіт.

Не погодившись з судовим рішенням,
прийнятим господарським судом
апеляційної інстанції, ПП "Ранг"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.11.2014 р. у
справі №918/773/14 та залишити в силі
рішення господарського суду
Рівненської області від 04.07.2014 р.

Касаційна скарга мотивована
неправильним застосуванням
господарським судом апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права. Так, на думку
позивача, апеляційним господарським
судом безпідставно визнано договір
субпідряду на капітальне будівництво
№23/07-13 від 23.07.2013 р. додатком до
договору субпідряду на капітальне
будівництво №0000018 від 07.11.2012 р., а також
не було належним чином досліджено
питання виникнення недоліків
виконаних робіт.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 09.12.2014 р., колегією суддів у
складі: головуючий суддя - Демидова А.М.,
судді: Волік І.М., Ємельянов А.С.
(доповідач у справі), касаційну скаргу
ПП "Ранг" прийнято до провадження.
Розгляд справи призначено на 16.12.2014 р.

До початку судового розгляду
касаційної скарги через відділ
документального забезпечення
діяльності судових палат
представником відповідача подано
відзив на касаційну скаргу, в якому
останній обґрунтовує правомірність
постанови апеляційного господарського
суду та просить залишити без змін
вказаний судовий акт.

В судове засідання 16.12.2014 р. з'явились
представники позивача та відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні просив скасувати постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.11.2014 р. та
залишити в силі рішенням
господарського суду Рівненської
області від 04.07.2014 р. у справі №918/773/14.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти касаційної
скарги, просив оскаржувану постанову
господарського суду апеляційної
інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, заслухавши представників
сторін, дослідивши правильність
застосування господарськими судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, 23.07.2013 р. між ППФ
"Мека" (генпідрядник) та ПП "Ранг"
(субпідрядник) було укладено договір
субпідряду на капітальне будівництво
№23/07-13.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору
генпідрядник доручив, а субпідрядник
зобов'язався виконати на платних
засадах на замовлення та з власних
матеріалів комплекс
будівельно-монтажних робіт з
реконструкції адміністративного
будинку з переплануванням приміщень
Радивилівського
навчально-консультативного пункту
Рівненського ЦПТО ДСЗ в м. Радивилів
Рівненської області згідно із
затвердженою проектно-кошторисною
документацією, здати об'єкт згідно акту
приймання-передачі закінчених робіт у
встановлений договором термін.

При цьому, зміст робіт, які
субпідрядник зобов'язується виконати
за цим договором, вказаний у
затвердженій проектно-кошторисній
документації, що передбачено п. 1.2
договору.

В розділі 2 договору субпідряду на
капітальне будівництво №23/07-13 від
23.07.2013 р. сторони передбачили порядок
розрахунків за даним договором.

Загальна сума договору субпідряду
складається з вартості витрат
субпідрядника та вартості робіт, що
виконуються субпідрядником за цим
договором. Загальна сума цього
договору складає - 619 806 грн. 40 коп. (п. 2.1
договору субпідряду).

Договірна ціна на перелік робіт за цим
договором визначається на основі
кошторису з розрахунком договірної
ціни і є динамічною лише у випадках
зазначених у договорі, зокрема,
внесення змін до проектної
документації у процесі будівництва,
проектних рішень, що викликає зміну
обсягів робіт, тощо.

Згідно з п. 2.5 договору субпідряду,
оплата за цим договором здійснюється
шляхом перерахування генпідрядником
коштів на розрахунковий рахунок
субпідрядника у національній валюті
України з урахуванням фактично
виконаних обсягів робіт
субпідрядником на підставі актів
виконаних робіт в наступному порядку
та в терміни:

- не пізніше десяти календарних
днів після укладання даного договору
здійснити авансовий платіж у розмірі 30%
від загальної вартості будівельних
монтажних робіт за даним договором,
який зараховується в рахунок виконаних
робіт при здійсненні розрахунків;

- оплата вартості робіт здійснюється
після підписання уповноваженими
представниками сторін акту форми КБ-2в
та довідки форми КБ-3в на окремо
завершений об'єм виконаних робіт
протягом десяти банківських днів.

Остаточний розрахунок за договором
здійснюється протягом двадцяти
робочих днів після здачі об'єкта в
експлуатацію і підписання
відповідного акта, що закріплено в п. 2.6
договору №23/07-13 від 23.07.2013 р.

Пунктом 5.1 вказаного договору
передбачено, що субпідрядник щомісяця
до 25 числа звітного місяця за
результатами виконаних окремих етапів
(об'ємів) робіт оформляє та надає
генпідряднику акти форми КБ-2в,
зведеної відомості
матеріально-технічних ресурсів та
виконавчу документацію до цих об'ємів.
Після узгодження виконаних об'ємів
робіт та підписання актів форми КБ-2в до
першого числа наступного за звітним
місяцем субпідрядник надає
генпідряднику довідку форми КБ-3в про
вартість виконаних будівельних робіт в
трьох примірниках на підставі
узгоджених раніше робіт в акті форми
КБ-2в.

Здавання-приймання в експлуатацію
об'єкта загалом оформлюється актом
приймання-передачі закінчених робіт,
виконаних підрядником відповідно до
договору підряду, проектної та
кошторисної документації, дата
підписання якого сторонами визначає
момент передачі робіт у власність
замовника. Генпідрядник зобов'язаний
прийняти роботи, виконані
субпідрядником, протягом розумного
строку з моменту повідомлення про
готовність робіт до передавання,
виконаних за даним договором (п. 5.3
вказаного договору).

Як закріплено в п. 12.6, договір
субпідряду на капітальне будівництво
№23/07-13 від 23.07.2013 р. набирає чинності з
моменту його підписання та регулює
відносини, що виникли з моменту
фактичного початку виконання робіт та
зобов'язань сторонами і діє до моменту
виконання сторонами своїх зобов'язань
за цим договором.

Отже, як вірно встановлено
господарськими судами попередніх
інстанцій, укладений між сторонами
договір №23/07-13 від 23.07.2013 р. за своєю
правовою природою є договором
субпідряду.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу
України, за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Строки виконання роботи або її окремих
етапів встановлюються у договорі
підряду, що передбачено ч. 1 ст. 846
Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу
України, передання робіт підрядником і
прийняття їх замовником оформлюється
актом, підписаним обома сторонами. У
разі відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною.

В листі Державного комітету статистики
України та Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України №7/98 від 03.03.1998 р.
вказується, що акт приймання виконаних
підрядних робіт є документом
первинного обліку, який складається
щомісячно для визначення вартості та
обсягів виконаних
будівельно-монтажних, ремонтних та
інших підрядних робіт і є основою для
складання довідки про вартість
виконаних підрядних робіт та витрат.

Згідно з п. 96 постанови Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
Загальних умов укладення та виконання
договорів підряду в капітальному
будівництві" №668 від 01.08.2005 р.
підписання акта приймання-передачі є
підставою для проведення остаточних
розрахунків між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач прийняв за актами форми
№КБ-2в приймання виконаних будівельних
робіт за липень-серпень 2013 р. №1 від
21.08.2013 р. на суму 37 017 грн. 60 коп. та
приймання виконаних будівельних робіт
за липень-серпень 2013 р. №2 від 21.08.2013 р.
на суму 214 561 грн. 20 коп.
Сторонами також складено довідки форми
№КБ-3в про вартість виконаних
будівельних робіт за липень-серпень 2013
року від 21.08.2013 р., відповідно до яких
вартість робіт становить 251 578 грн. 80
коп.

Акти приймання виконаних будівельних
робіт форми №КБ-2в та довідки про
вартість виконаних підрядних робіт
форми №КБ-3в за липень-серпень
2013 р. підписані представниками сторін
без зауважень, скріплені печатками та
містять посилання на договір №23/07-13 від
23.07.2013 р.

Вказане досліджено господарськими
судами попередніх інстанцій та
підтверджується матеріалами справи.

Приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, які кореспондуються з
положеннями ст. 193 Господарського
кодексу України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання і одностороння зміна умов
не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В статтях 610, 611 Цивільного кодексу
України закріплено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання, настають наслідки,
передбачені договором або законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 216 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим кодексом, іншими законами та
договором.

Штрафними санкціями, згідно з ч. 1 ст. 230
Господарського кодексу України,
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(ст. 549 Цивільного кодексу України).

При цьому, в п. 8.1.2 договору субпідряду
на капітальне будівництво №23/07-13 від
23.07.2013 р. сторони передбачили, що за
невчасне здійснення розрахунків
генпідрядник сплачує субпідряднику
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми нездійсненого
платежу на користь субпідрядника за
кожен день прострочення.

У зв'язку з наведеним, враховуючи
положення вказаних норм чинного
законодавства та умов договору
субпідряду, з огляду на відсутність
доказів оплати генеральним
підрядником виконаних субпідрядником
будівельних робіт за липень-серпень 2013
року місцевий господарський суд
прийшов до висновку про наявність
підстав для стягнення з відповідача на
користь позивача 271 108 грн. 89
коп., з яких 251 578 грн. 80 коп. основного
боргу, 13 619 грн. 72 коп. пені, 3 143 грн.
01 коп. 3% річних та 2 767 грн. 36 коп.
інфляційних втрат.

Проте, з вказаними висновками
господарського суду першої інстанції
апеляційний господарський суд не
погодився.

В процесі здійснення апеляційного
провадження у справі №918/773/14
господарським судом апеляційної
інстанції, з огляду на доведеність
ППФ "Мека" факту своєї
необізнаності про розгляд даної справи
місцевим господарським судом, прийняті
додаткові докази від відповідача, в
результаті дослідження яких
апеляційним господарським судом
встановлено наступне.

На виконання договорів про закупівлю
товарів за державні кошти №274 від 18.07.2011
р. та №267 від 22.07.2013 р., які укладені в
процедурі конкурсних торгів
Рівненським центром
професійно-технічної освіти державної
служби зайнятості (замовник) та ППФ
"Мека" (підрядник) з метою реконструкції
адмінбудинку з переплануванням
приміщень Радивилівського
навчально-консультативного пункту
Рівненського ЦПТО ДСЗ в м. Радивилів
Рівненської області, між позивачем та
відповідачем укладено договори
субпідряду на капітальне будівництво
№0000018 від 07.11.2012 р. та №23/07/13 від
23.07.2013 р.

Договором субпідряду №0000018 від 07.11.2012
р. передбачено укладання додаткової
угоди у разі перегляду в процесі
будівництва складу та обсягів робіт і
внесення змін до проектної
документації, внаслідок чого
апеляційний господарський суд прийшов
до висновку, що договір субпідряду
№23/07/13 від 23.07.2013 р. укладено сторонами з
метою врегулювання виконання
додаткових робіт в межах правовідносин
субпідряду, які вже склалися.

Відповідачем також надано
апеляційному господарському суду
докази того, що в результаті обстеження
об'єкту будівництва останнім були
виявленні недоліки, а саме, тріщини в
стінах новозбудованої прибудови
першого поверху, про що відповідач
12.11.2013 р. повідомив позивача листом
№651/11. Вказані недоліки, на думку
відповідача, мають характер неявних,
оскільки, на момент передачі робіт
замовнику їх наявність не була
очевидною і була виявлена у межах
гарантійного строку.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а
також відсутність доказів передачі
субпідрядником генпідряднику
виконавчої документації по завершенню
окремого етапу робіт, як це передбачено
умовами договору, господарський суд
апеляційної інстанції визнав
обґрунтованою відмову відповідача від
негайної оплати робіт, виконаних
субпідрядником у липні-серпні 2013 р., в
результаті чого прийняв рішення про
відмову в позові.

Однак, з огляду на додаткові докази,
подані ППФ "Мека" на стадії
апеляційного провадження, Вищий
господарський суд вважає передчасними
та необґрунтованими висновки, зроблені
як місцевим, так і апеляційним
господарськими судами при вирішення по
суті спору у справі №918/773/14.

Так, обґрунтовуючи свої вимоги позивач
зазначає, що договори субпідряду на
капітальне будівництво №0000018 від 07.11.2012
р. та №23/07/13 від 23.07.2013 р. є самостійними
договорами, розрахунки за якими велись
окремо.

Крім того, скаржник звертає увагу суду
на те, що в матеріалах справи відсутні
акти про виявлені недоліки, як і докази
того, що причинами виникнення даних
недоліків стало неналежне виконання
позивачем своїх зобов'язань за
договором субпідряду на капітальне
будівництво №23/07-13 від 23.07.2013 р., а також
докази невідповідності виконаних
субпідрядником робіт
проектно-кошторисній документації.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України погоджується з наведеними
твердження скаржника та вважає вказані
обставини істотними для вирішення по
суті спору у справі №918/773/14.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
XII1 Господарського процесуального
кодексу України" №11 від 24.10.2011 р.
встановлено, що, відповідно до ч. 1 ст. 47
Господарського процесуального кодексу
України судове рішення приймається за
результатами обговорення усіх
обставин справи, а ч. 1 ст. 43 названого
кодексу передбачено всебічний, повний
і об'єктивний розгляд в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності.

Згідно з ст.ст. 42, 43 Господарського
процесуального кодексу України для
роз'яснення питань, що виникають при
вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову
експертизу.

В силу приписів ч. 3 та ч. 4 ст. 853
Цивільного кодексу України, якщо після
прийняття роботи замовник виявив
відступи від умов договору підряду або
інші недоліки, які не могли бути
встановлені при звичайному способі її
прийняття (приховані недоліки), у тому
числі такі, що були умисно приховані
підрядником, він зобов'язаний негайно
повідомити про це підрядника.

У разі виникнення між замовником і
підрядником спору з приводу недоліків
виконаної роботи або їх причин на
вимогу будь-кого з них має бути
призначена експертиза. Витрати на
проведення експертизи несе підрядник,
крім випадків, коли експертизою
встановлена відсутність порушень
договору підряду або причинного
зв'язку між діями підрядника та
виявленими недоліками. У цих випадках
витрати на проведення експертизи несе
сторона, яка вимагала її призначення, а
якщо експертизу призначено за
погодженням сторін, - обидві сторони
порівну.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні
позову на підставі наявності дефектів
виконаних робіт, господарський суд
апеляційної інстанції не звернув увагу
на твердження позивача, що вказані
недоліки виникла не з його вини.

Крім того, судами попередніх інстанцій,
в результаті неповного з'ясування
обставин страви, не визначено, які саме
роботи виконані субпідрядником на
умовах договору субпідряду №23/07-13 від
23.07.2013 р., а виконання яких робіт було
передбачено договором субпідряду
№0000018 від 07.11.2012 р.

При цьому, враховуючи відсутність
дефектних актів, для з'ясування всіх
обставин справи, а саме: дослідження
характеру виявлених недоліків
виконаних робіт та їх наслідків,
визначення за яким саме договором
субпідряду виконувались роботи, що
призвели до дефектів, встановлення з
чиєї вини виникли виявлені недоліки,
необхідне застосування спеціальних
знань, а, отже, призначення відповідної
судової експертизи.

Таким чином, не з'ясувавши повно і
всебічно обставин та не дослідивши всі
належні та допустимі докази, суди
першої та апеляційної інстанцій дійшли
помилкових висновків та прийняли
рішення, які підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1119 вказаного
кодексу касаційна інстанція за
результатами розгляду касаційної
скарги має право, зокрема, скасувати
рішення першої інстанції або постанову
апеляційної інстанції і передати
справу на новий розгляд, якщо суд
припустився порушень норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Справа направляється
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції, якщо порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, допущені тільки цим
судом. У всіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

За таких обставин, справа №918/773/14
підлягає передачі на новий розгляд, під
час якого суду необхідно врахувати
вищевикладене, всебічно і повно
перевірити доводи, на яких ґрунтуються
вимоги та заперечення сторін, і, в
залежності від установлених обставин,
вирішити спір у відповідності з
нормами матеріального і
процесуального права, що підлягають
застосуванню до наявних
правовідносин.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного
підприємства "Ранг" задовольнити
частково.

Постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.11.2014 р. та
рішенням господарського суду
Рівненської області від 04.07.2014 р. у
справі №918/773/14 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
господарського суду Рівненської
області в іншому складі суду.

Головуючий суддя
А.М. Демидова

Судді:
І.М. Волік

А.С. Ємельянов