м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Приватного акціонерного товариства
"Акціонерна страхова компанія "ІНГО
до Приватного
акціонерного товариства "Страхове
товариство "Гарантія"
про відшкодування шкоди 5 876,00
Суддя Бондаренко Г. П.
Представники сторін:
Від позивача:Соколова І.Г. (дов. б/н від
01.12.2014)Від відповідача: Не з'явився
Відповідно до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 16.12.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство
"Акціонерна страхова компанія "ІНГО
Україна" (далі за текстом - позивач)
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовною заявою б/н б/д до
Приватного акціонерного товариства
"Страхове товариство "Гарантія (далі за
текстом - відповідач) про відшкодування
шкоди 5 876,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.11.2014 позовна заява прийнята
до розгляду, порушено провадження у
справі № 910/25091/14, розгляд справи
призначено на 16.12.2014.

04.12.2014 через відділ канцелярії
Господарського суду міста Києва від
Моторного (транспортного) страхового
бюро України надійшла інформація щодо
страховика та страхувальника за
полісом № АС/840217 страхування
цивільно-правової відповідальності
власника наземного транспортний
засобу ВАЗ 2109 державний реєстраційний
номер М3993КХ, строку дії зазначеного
полісу, розміру франшизи та ліміту
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну за даним полісом.

В судове засідання 16.12.2014 представник
відповідача не з`явився, про причини
неявки суд не повідомив, про час і місце
судового розгляду був повідомлений
належним чином, вимоги ухвали суду про
порушення провадження у справі не
виконав. Позивач в судове засідання
з`явився, надав усні пояснення по
справі, вимоги ухвали суду про
порушення провадження у справі не
виконав.

Позовні вимоги вмотивовані
положеннями ст. ст. 1166, 1191, 1192 України,
ст. 25, 27 ЗУ "Про страхування", ст. 37 ЗУ "Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів".

Враховуючи те, що не з'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, відповідач не скористався
своїм процесуальним правом на надання
відзиву та направлення представника
для участі в судове засідання, суд
вважає за можливе розглянути позов у
відсутності представника відповідача,
за наявними у справі матеріалами
згідно з вимогами статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Також суд зазначає, що у відповідності
до п. 3.13. постанови Пленуму Вищого
Господарського суду України № 18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
зазначено: неподання або несвоєчасне
подання стороною у справі, іншим
учасником судового процесу доказів з
неповажних причин, спрямоване на
затягування судового процесу, має
розцінюватися господарським судом як
зловживання процесуальними правами. У
разі неподання учасником судового
процесу з неповажних причин або без
повідомлення причин матеріалів та
інших доказів, витребуваних
господарським судом, останній може
здійснити розгляд справи за наявними в
ній матеріалами та доказами або, з
огляду на обставини конкретної справи,
залишити позов без розгляду на
підставі пункту 5 частини першої статті
81 ГПК. У наведених випадках відповідні
докази не повинні прийматися в
подальшому й судом апеляційної
інстанції.

Розглянувши подані матеріали, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, заслухавши повноважного
представника позивача Господарський
суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

16.11.2007 між позивачем в якості
страховика та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сігнет-Центр» в
якості страхувальника, було укладено
договір страхування №250569816.13 засобів
наземного транспорту, цивільної
відповідальності, предметом якого є
страхування майнових інтересів
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням і розпорядженням
транспортним засобом марки "Volkswagen
Transporter" державний реєстраційний номер
АМ8650ВІ. Вигодонабуваем за договором
було визначено Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк».

Згідно довідки №9320703 ВДАІ від 26.02.2014,
копія якої наявна в матеріалах справи
вбачається, що 18.12.2013 о 10 год. 30 хв. на
дорозі Р-32 Кременець - Біла
Церква-Ржищів 266 км.200 м., відбулось
зіткнення автомобілів за участю
транспортного засобу марки "ВАЗ 2109"
державний реєстраційний номер М3993КХ
під керуванням водія Редюка В.В. та
транспортного засобу марки "Volkswagen
Transporter" державний реєстраційний номер
АМ8650ВІ під керуванням водія Левчука
О.С., внаслідок чого останній
транспортний засіб отримав механічні
пошкодження задньої лівої частини.

Постановою Ружинського районного суду
Житомирської області від 26.12.2013 по
справі №3/291/821/13 провадження №291/2048/13-п
Редюка В.В. визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КпАП України та
притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді накладення
штрафу у розмірі 340,00 грн.

27.01.2014 страхувальник звернувся до
позивача із заявою про настання
страхового випадку та виплату
страхового відшкодування.

З наявних в матеріалах справи
рахунку-фактури СТО від 19.01.2014, в
зв'язку з аварійними пошкодженнями,
виконаних суб'єктом оціночної
діяльності - ПП Ліщинський І.А.,
вартість ремонту автомобіля "Volkswagen
Transporter" державний реєстраційний номер
АМ8650ВІ без врахування зносу становить -
7080,00 грн., та відповідно калькуляції
№109900 від 28.01.2014 по визначенню вартості
матеріального збитку - 7310,05 грн.

На підставі заяви страхувальника б/н
від 27.01.2014, страхового акту №110626 від
06.03.2014 та рахунку-фактури СТО від 19.01.2014,
позивачем виплачено страхувальнику
страхове відшкодування у розмірі 6386,00
грн., що підтверджується наявною в
матеріалах справи копією платіжного
доручення № 2510 від 19.03.2014.

Відповідач за полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/840217, який
діяв на 18.12.2013, застрахував
цивільно-правову відповідальність
Редюка В.В. (страхувальник) автомобіля
марки "ВАЗ 2109" державний реєстраційний
номер М3993КХ.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем було направлено відповідачу
заяву на виплату страхового
відшкодування загальною сумою 6386,00 грн.
за №06760 від 11.06.2014. Відповідь позивачу
від відповідача не надійшла.

У позовній заяві позивач просить суд
стягнути з відповідача 5876,00 грн.
відшкодування понесених витрат в
порядку регресу та покласти на
відповідача витрати по сплаті судового
збору.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія "ІНГО УКРАЇНА"
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що
цивільно-правову відповідальність
власника Редюка В.В. (страхувальника)
автомобіля марки "ВАЗ 2109" державний
реєстраційний номер М3993КХ, яким
спричинено ДТП, що потягнуло нанесення
шкоди застрахованому у позивача
автомобілю "Volkswagen Transporter" державний
реєстраційний номер АМ8650ВІ
застраховано відповідачем за полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власника наземного транспортного
засобу № АС/840217, що підтверджується
інформацією, наданою Моторним
(транспортним) страховим бюро України в
листі №7/2-28/33319 від 02.12.2014.

Частиною другою статті 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК
України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Вина Редюка В.В., який керував
автомобілем марки "ВАЗ 2109" державний
реєстраційний номер М3993КХ, встановлена
у судовому порядку, підтверджується
постановою Ружинського районного суду
Житомирської області від 26.12.2013 по
справі №3/291/821/13 провадження №291/2048/13-п.

Відповідальність страховика винної
особи регламентована положеннями
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" та обмежується
укладеним договором страхування.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, відповідач є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля "Volkswagen
Transporter" державний реєстраційний номер
АМ8650ВІ, відповідно до положень Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільної відповідальності власників
транспортних засобів" в межах лімітів,
передбачених полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, а до позивача як
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором
страхування №250569816.13 страхування
засобів наземного транспорту,
цивільної відповідальності, перейшло
право вимоги, яке потерпіла особа мала
до відповідача як особи,
відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню
положень закону містяться у постанові
Верховного Суду України судової палати
у господарських справах від 25
листопада 2008 року.

Пунктом 37.4 Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" передбачено
право страховика за договором
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності власника
транспортного засобу в разі настання
страхового випадку здійснювати
виплату страхового відшкодування
безпосередньо потерпілим або
погодженим з ними підприємствам,
установам та організаціям, що надають
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

З наявних в матеріалах справи
рахунку-фактури СТО від 19.01.2014, в
зв'язку з аварійними пошкодженнями,
виконаних суб'єктом оціночної
діяльності - ПП Ліщинський І.А.,
вартість ремонту автомобіля "Volkswagen
Transporter" державний реєстраційний номер
АМ8650ВІ без врахування зносу становить -
7080,00 грн., та відповідно калькуляції
№109900 від 28.01.2014 по визначенню вартості
матеріального збитку - 7310,05 грн.

На підставі заяви страхувальника б/н
від 27.01.2014, страхового акту №110626 від
06.03.2014 та рахунку-фактури СТО від 19.01.2014,
позивачем виплачено страхувальнику
страхове відшкодування у розмірі 6386,00
грн., що підтверджується наявною в
матеріалах справи копією платіжного
доручення № 2510 від 19.03.2014.

На підставі страхового акту №110626 від
06.03.2014, позивачем виплачено
страхувальнику страхове відшкодування
у розмірі 6386,00 грн., що підтверджується
наявною в матеріалах справи копією
платіжного доручення № 2510 від 19.03.2014.

За приписами ст. 1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи в розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в
межах суми 6386,00 грн. право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
заподіяний збиток.

Судом встановлено, що позивач не
звертався до відповідача з вимогою про
відшкодування шкоду.

Проте, згідно з п. 36.1. ст. 36 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" рішення про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) приймається у
зв'язку з визнанням майнових вимог
заявника або на підставі рішення суду.

Відповідно до Рішення Конституційного
суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 кожна
особа має право вільно обирати
незаборонений законом спосіб захисту
прав і свобод, у тому числі й судовий.
Можливість судового захисту не може
бути поставлена законом, іншими
нормативно-правовими актами у
залежність від використання суб'єктом
правовідносин інших засобів правового
захисту. Держава може стимулювати
вирішення правових спорів у межах
досудових процедур, однак їх
використання є правом, а не обов'язком
особи, яка потребує такого захисту.

Згідно позиції Верховного суду
України, викладеній 28.08.2012 за
результатами перегляду постанови
Вищого господарського суду України від
06.12.2011 у справі № 23/279, страховик,
потерпілої особи після виплати
останній страхового відшкодування за
договором майнового страхування
отримує право вимоги потерпілої особи
та не зобов'язаний звертатися
безпосередньо до особи, відповідальної
за заподіяний збиток, або до особи, у
якої застраховано її цивільно-правову
відповідальність, з вимогою виплатити
матеріальне відшкодування. При цьому,
право на подання регресного позову
може бути реалізовано в межах
загального строку позовної давності,
який згідно вимог чинного
законодавства складає три роки.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" передбачено, що
страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
пункту.

Відповідно до полісу № АС/840217 ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну складає 50 000, 00 грн., розмір
франшизи за полісом - 510,00 грн.

Враховуючи викладене, за встановлених
обставин, до виплати в порядку регресу
із страховика, яким застраховано
відповідальність винної особи
належить сума (6386,00 - 510,00), що
становить 5876,00 грн.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідач жодних заперечень щодо
заявлених позовних вимог суду та
доказів на виконання свого обов'язку
щодо сплати страхового відшкодування в
порядку регресу станом на момент
розгляду справи не надав, своїм правом
на подання відзиву на позовну заяву і
направлення представника в судове
засідання не скористався.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги підлягають задоволенню
повністю.

Витрати по оплаті судового збору
покладається на відповідача
пропорційно до задоволених позовних
вимог, відповідно до ст. 49 ГПК України.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст.ст. 4, 49, 75, 82-85 ГПК України,
Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхове товариство
«Гарантія» (01601, м. Київ, Печерський
узвіз, ; в порядку
визначеному Законом України "Про
виконавче провадження") на користь
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Інго Україна " (01054,
м. Київ, вул. Воровського,33; ) 5876 (п'ять тисяч вісімсот сімдесят
шість) грн. 00 коп. страхового
відшкодування в порядку регресу та 1
827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім)
грн. витрат по оплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 17.12.2014.

Суддя
Г.П.
Бондаренко