м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Фізичної особи-підприємця Горб
Григорія Володимировича
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДПЗКУ-МТС»
про відшкодування збитків в
сумі 112 493,65 грн.
Суддя Борисенко І.І.
Представники сторін:
від позивача - Лазуткін О.І.,
представник за довіреністю;
від відповідача - Рябець Л.В.,
представник за довіреністю.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача про відшкодування збитків
на підставі ч. 1 ст. 224 ГК України за
договором №КО-ЧРК-17/13 про надання
послуг від 11.09.2013р. в сумі 112 493,65 грн.
Відповідач у поданому до суду відзиві
на позовну заяву, проти позову
категорично заперечив, зокрема
послався на те, що умовами договору
№КО-ЧРК-17/13 від 11.09.2013р. передбачено, що
позивач замовив послуги у загальній
кількості на 340,00 га, а згідно
додаткової угоди №1 від 18.09.2013р.,
кількість послуг була збільшена до 890,00
га, а відтак посилання позивача на те,
що останній замовляв послуги у
кількості 8,03 га є необґрунтованим.
Окрім того, сторонами договору не було
визначено місце його укладення та
надання послуг. Також зазначив, що в
порушення приписів статті 33 ГПК
України позивач не довів та не надав
належних доказів того, що відповідач
замовляв послуги по збиранню врожаю за
договором та не надав доказів
спричинення збитків відповідачем,
оскільки всі документи, які надані
позивачем, є нічим іншим, як
інформаційно-обліковими і
статистичними даними органів
виконавчої влади за місцем оформлення
оренди земельних ділянок позивача.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов та заперечення проти
позову, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
Представник позивача вказує, що 11.09.2013р.
між Фізичною особою-підприємцем Горб
Григорієм Володимировичем (Замовником
- Відповідач у справі) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«ДПЗКУ-МГС» (Виконавцем - Позивач у
справі) було укладено договір про
надання послуг №КО-ЧРК-17/13 (надалі -
Договір №КО-ЧРК-17/13), за умовами якого
Виконавець зобов'язується в порядку та
на умовах даного договору на території
сільськогосподарських угідь Замовника
надати останньому послуги власною
технікою по збиранню врожаю
сільськогосподарських культур -
кукурудзи - на пальному Замовника, а
Замовник зобов'язується прийняти та
оплатити надані послуги.
Відповідно до п. 3.3 Договору загальна
вартість наданих послуг обчислюється,
виходячи з актів передачi-приймання
наданих послуг, що підписані сторонами.
Відповідно до п. 3.4 Договору оплата
послуг здійснюється шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок Виконавця на підставі
актів передачі-приймання наданих
послуг в строк не пізніше, ніж через 5
робочих днів з дати підписання
Відповідно до п. 1.2 Договору сторони
домовились, що Виконавець надаватиме
послуги по збиранню врожаю
сільськогосподарських культур на
площі 340 га. Плановий початок надання
послуг 16.09.2013р., Вартість послуг за 1
зібраний га складає 320 грн., загальна
вартість наданих послуг (в т.ч. ПДВ)
становить 108 800,00 грн.
Вказаний договір №КО-ЧРК-17/13 суду
представлений в копії. На вимогу суду
щодо надання оригіналу вказаного
договору суду повідомлено, що, оригінал
зазначеного договору вилучений
слідчим для проведення експертизи в
межах кримінального провадження,
порушеного за фактом підробки
Разом з тим, позивач вказує, що
останній не підписував договір щодо
збирання врожаю площею 340 га, а уклав
договір по збиранню врожаю площею 8,03
га., проте суду ані копії ані оригіналу
договору щодо збирання врожаю площею
Підставою позову як вказує позивач
стало те, що врожай кукурудзи, який
відповідач мав би зібрати з
орендованих позивачем 8,03 га земельних
угідь за умовами договору №КО-ЧРК-17/13
не зібрав, спричинивши матеріальні
збитки на суму 112 493,65 грн.
На підтвердження розміру понесених
збитків позивачем надано суду: Акт
обстеження та План-схему орендованої
земельної ділянки від 18.03.2014p.; фото
таблицю; довідку Софіївської сільради
від 21.02.2014р. № 56/02-13; довідку управління
агропромислового розвитку Черкаської
районної державної адміністрації від
18.03.2014р. №231/03-04; довідку Головного
управління статистики у Черкаській
інформації щодо цін реалізації
сільськогосподарської продукції
(зокрема кукурудзи) юридичними особами
по Черкаській області у січні-липні
На підставі викладених обставин,
керуючись ст. ст. ч. 1 ст. 224 ГК України
позивач просить суд стягнути з
відповідача суму збитків у розмірі 112
За таких обставин справи позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
Частиною 1 статті 224 ГК України
передбачено, що учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено.
Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною (частина 2
статті 224 ГК України).
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 225 ГК
України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, зокрема, включаються
додаткові витрати (штрафні санкції,
сплачені іншим суб'єктам, вартість
додаткових робіт, додатково витрачених
матеріалів тощо), понесені стороною,
яка зазнала збитків внаслідок
порушення зобов'язання другою
Відповідно до частин 1, 2 статті 22
Цивільного кодексу України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).
Тобто, притягнення до
цивільно-правової відповідальності
можливо лише при наявності певних,
передбачених законом умов. Їх
сукупність утворює склад цивільного
правопорушення, який і є підставою
цивільно-правової відповідальності.
Застосування відповідальності у
вигляді відшкодування збитків можливе
за наявності повного складу цивільного
правопорушення, як-то: протиправна
поведінка, дія чи бездіяльність особи;
шкідливий результат такої поведінки
(збитки); причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та збитками;
вина правопорушника.
Спір у справі виник у зв'язку із тим, що,
на думку позивача відповідач повинен
був зібрати врожай за договором
№КО-ЧРК-17/13, площею 8,03 га земельних
угідь, у зв'язку із тим, що відповідач не
зібрав вказаний врожай, останній
спричинив збитки на суму 112 493,65 грн.
Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана майну фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Посилання позивача на те, що на його
думку протиправність поведінки
відповідача полягає в тому, що
відповідач не зібрав врожай на площі 8,03
га, обов'язок чого передбачений умовами
договору №КО-ЧРК-17/13 (предметом якого
було збирання врожаю 8,03 га) судом
визнається необґрунтованим, оскільки
суду не надано такого договору (по
збиранню врожаю площею 8,03 га),
зворотного матеріали справи не
містять. Наявний ж в матеріалах справи
договір, який наданий суду лише в копії,
передбачає обсяг збирання врожаю у
розмірі 340 га., натомість позивач
заперечив факт укладення даного
договору (обсягом збирання врожаю 340
Таким чином суду не доведено підстав
вказаного позову та не встановлено
договірних відносин по збиранню врожаю
(обсягом 8,03 га) та на підставі чого у
відповідача виник обов'язок збирати
Судом також встановлено, що
господарським судом Черкаської
області розглядалась справа №925/182/14 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДПЗКУ-МТС» до
Фізичної особи-підприємця Горб
Григорія Володимировича про стягнення
Рішенням у справі №925/182/14 у позові
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДПЗКУ-МТС»
відмовлено. Вказане рішення залишено в
силі постановою Вищого господарського
суду України від 30.07.2014р., отже набрало
законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Обставини, встановлені рішенням суду у
справ №925/182/14 не доводять знову у межах
справи №910/19130/14.

Так, рішенням у справі №925/182/14 не
встановлені договірні відносини
надання і споживання послуг по
збиранню врожаю 2013р. згідно договору
про надання послуг №КО-ЧРК-17/13 від
11.09.2013р. та додаткової угоди №1 на
площах 890 га. В межах справи №925/182/14
договірні відносини заперечені
відповідачем. Відповідач заперечив
замовлення робіт у позивача на площі 340
га.

Судове рішення не може ґрунтуватися на
усних заявах представника позивача та
на його припущеннях при ненаданні чи
відсутності у справі відповідних
доказів, а стверджуючи про обов'язок
відповідача вчинити певні дії за
договором та протиправну поведінку
відповідача позивач має довести суду
зазначені обставини належними
доказами.

Отже, факт правопорушення саме з боку
відповідача щодо прав та інтересів
позивача суду не доведений.

Суд вказує, що для кваліфікації збитків
обов'язковою умовою є наявність також
причинно-наслідкового зв'язку між
діями боржника і виникненням у
кредитора збитків. Вимагаючи
відшкодування збитків позивач повинен
також довести, що протиправні дії
відповідача є причиною, а збитки, які
виникли, - наслідком такої
протиправної поведінки, тобто
причинно-наслідковий зв'язок між діями
відповідача та отриманими збитками від
таких дій.

Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року № 6, із наступними змінами, "Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди" розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, суди повинні мати
на увазі, що шкода, заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Позивачем не доведено суду та не надано
достатніх доказів
причинно-наслідкового зв'язку між
діями відповідача та внаслідок цього
отриманими збитками позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позивачем належними
засобами доказування не доведено суду
наявності складу правопорушення у діях
відповідача та причинно-наслідкового
зв'язку між діями відповідача та
внаслідок цього отриманими збитками
позивача. Обов'язок доведення таких
складових правопорушення, як
протиправність поведінки,
причинно-наслідкового зв'язку та
збитків покладається законом на
позивача.

Суду не підтверджено обставин з якими у
відповідача виник обов'язок по
збиранню врожаю. В межах справи судом
не встановлені договірні відносини
надання і споживання послуг по
збиранню врожаю 2013р. згідно договору
про надання послуг №КО-ЧРК-17/13 від
11.09.2013р. на площах 340 га. Судом не
встановлено укладення між сторонами
іншого договору по збиранню на іншу
площу, зокрема 8,03 га. Зворотного
матеріали справи не містять, а відтак
суду не доведено наявності обов'язку
відповідача збирати врожай позивача.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги
про стягнення збитків у сумі 112 493, 65 грн.
за недоведеністю не підлягають
задоволенню судом.

Згідно з частини 1 статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 49 ГПК України
витрати пов'язані з розглядом справи
при відмові в позові покладаються на
позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 16.12.2014р.

Суддя
І.І. Борисенко