ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2014 р.Справа № 922/5265/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Доленчука Д.О.

при секретарі судового засідання
Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Харківського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері, м. Харків
в інтересах держави в особі 1.
Регіонального відділення фонду
державного майна України по
Харківській області, м. Харків 2.
Державного підприємства "Південна
залізниця" в особі Відокремленого
підрозділу вокзал "Харків -
Пасажирський" Державного підприємства
"Південна залізниця", м. Харків до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комерційна фірма
"Закор М, ЛТД", м. Харків про стягнення
8611,52 грн. за участю представників:

прокурора - Вензель Ю.М. за
посвідченням № 013763 від 06.12.2012 р.

1-го позивача - не з'явився

2-го позивача - не з'явився

відповідача - Герасимова М.В., директор

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду
Харківської області знаходиться
справа за позовом Харківського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері, з урахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог, в
інтересах держави в особі: 1.
Регіонального відділення фонду
державного майна України по
Харківській області та 2. Державного
підприємства "Південна залізниця" в
особі Відокремленого підрозділу
вокзал "Харків - Пасажирський"
Державного підприємства "Південна
залізниця" (позивачі) до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Комерційна фірма "Закор М, ЛТД"
(відповідач).

Згідно позову прокурор просить суд:

- стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комерційна фірма
"Закор М, ЛТД" за договором № 2140-Н від
27.12.2005 р. 4231,18 грн. заборгованості з
орендної плати за період з травня 2012 р.
по жовтень 2014 р. та 2584,77 грн. пені на
користь Регіонального відділення
фонду державного майна України по
Харківській області;

- стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комерційна фірма
"Закор М, ЛТД" 1795,57 грн. заборгованості з
орендної платина користь Державного
підприємства "Південна залізниця" в
особі Відокремленого підрозділу
вокзал "Харків - Пасажирський"
Державного підприємства "Південна
залізниця".

11.12.2014 р. судом розгляд справи було
відкладено на 17.12.2014 р. о 15:00.

Відповідач, через канцелярію
господарського суду 17.12.2014 р. за вх. №
45568, надав відзив на позовну заяву з
додатком, який судом долучений до
матеріалів справи. Згідно відзиву
відповідач просив суд зобов'язати
сторони провести звірку взаємних
розрахунків за договором оренди від
27.12.2005 р. № 2140-Н та зменшити розмір
заявлених штрафних санкцій
застосовуючи положення ст. 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань".

Прокурор та представник відповідача до
початку судового засідання, через
канцелярію господарського суду 17.12.2014
р. за вх.№ Д783/14, надали заяву про
розгляд справи без застосування
технічних засобів фіксації судового
процесу. Дана заява не суперечить
чинному законодавству, інтересам
сторін, тому приймається судом та
підлягає задоволенню.

Інші учасники судового процесу в
призначене судове засідання не
з'явилися.

Представник 1-го позивача, через
канцелярію господарського суду 17.12.2014
р. за вх.№ 45567, надав письмові пояснення
по справі, які судом долучені до
матеріалів справи. Згідно них
представник 1-го позивача вказував, що
станом на 12.12.2014 р. відповідачем
сплачена заборгованість платіжними
дорученнями на суму 4231,18 грн., а пеня не
сплачувалася. За таких обставин
представник 1-го позивача просив суд
припинити провадження у справі в
частині сплати боргу з орендної плати у
розмірі 4231,18 грн.

Прокурор у судовому засіданні
вказував, що відповідачем
заборгованість з орендної плати
сплачена у повному обсязі в процесі
розгляду справи, просив суд стягнути з
відповідача пеню у розмірі 2584,77 грн.

Представник відповідача у судовому
засіданні просив суд зменшити розмір
пені на підставі ст. 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129
Конституції України основними
засадами судочинства є, зокрема
рівність усіх учасників судового
процесу перед законом і судом, та те, що
відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання
доказів покладено на сторони, суд
згідно за статтею 75 Господарського
процесуального кодексу України
розглядає справу за наявними
матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення прокурора та
відповідача, встановив наступне.

27.12.2005 р. між Регіональним відділенням
Фонду державного майна по Харківській
області та ТОВ "Комерційна фірма "Закор
М, ЛТД" був укладений договір оренди №
2140-Н (надалі - договір), за яким
орендодавець (РВ ФДМУ по Харківській
області) передає, а орендар приймає в
строкове платне користування окреме
індивідуально визначене майно -
частину нежитлового приміщення на 1-му
поверсі нової двоповерхової будівлі
вокзалу з правого боку в переході між
залом нового Сервісного Центру та
центральним залом будинку вокзалу
пам'ятника архітектури (майно),
загальною площею 7,7 кв.м., розміщеного
за адресою:м. Харків, Привокзальна
площа, 1, що знаходиться на балансі
вокзалу Харків-пасажирський Південної
залізниці, (відповідно до п.1.
додаткової угоди №3 від 25.05.2010 р. до
договору № 2140-Н: предмет договору -
нежитлове приміщення кімната № 94,
розташована на 1 поверсі
восьмиповерхової будівлі вокзалу
Харків-Пасажирський, яка є пам'яткою
архітектури, в переході між залом
нового Сервісного центру та
центральним залом (з правого боку),
загальною площею 7,7 кв.м., розміщене за
адресою: м. Харків, пл. Привокзальна, 1,
що знаходиться на балансі вокзалу
Харків-Пасажирський Південної
залізниці).

Відповідно до абз.3 п.1.1. договору майно
передається в оренду з метою
розташування торгівельної точки.

Відповідно до п.5.2. договору відповідач
зобов'язувався своєчасно і в повному
обсязі сплачувати орендну плату, а
також всі податки і збори, передбачені
законодавством України.

Орендна плата перераховується
орендарем щомісячно, до 10 числа місяця
наступного за звітним, відповідно до
вимог діючої Методики розрахунку
орендної плати: безпосередньо до
Державного бюджету: на рахунки,
визначені фінансовими органами - у
розмірі 70 %; на рахунок, визначений
Балансоутримувачем - у розмірі 30% (п.3.3.
договору).

В редакції з 13.10.2014 р. орендна плата,
перерахована несвоєчасно або не в
повному обсязі, підлягає індексації і
стягується до державного бюджету та
балансоутримувачу у визначеному п.3.3.
співвідношенні відповідно до чинного
законодавства України з урахуванням
пені в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ на дату нарахування пені від
суми заборгованості за кожний день
прострочення, включаючи день оплати»
(п. 3.5 договору №2140-Н від 27.12.2005 р.
відповідно до додаткової угоди № 8 від
22.10.2014 р.).

Також, в редакції з 13.10.2014 р. орендна
плата перераховується орендарем до
державного бюджету та
балансоутримувачу щомісячно, до 15
числа місяця, наступного за звітним,
відповідно до вимог діючої Методики у
співвідношенні: безпосередньо до
Державного бюджету на рахунки,
визначені фінансовими органами - у
розмірі 70 %; на рахунок, визначений
Балансоутримувачем - у розмірі 30% (п. 3.3
договору №2140-Н від 27.12.2005 р. відповідно
до додаткової угоди № 8 від 22.10.2014 р.).

Згідно розрахунку заборгованості з
орендної плати станом на 06.11.2014 р. за
договором №2140-Н від 27.12.2005 р.
заборгованість відповідача перед 1-м
позивачем становила 4231,18 грн. за період
з травня 2012 р. по жовтень 2014 р.

Згідно розрахунку заборгованості за
договором № 2140-Н від 27.12.2005 р.
заборгованість відповідача перед 2-м
позивачем станом на 26.11.2014 р. становила
1795,57 грн. за період з серпня 2014 р. по
жовтень 2014 р.

Отже, загальна сума заборгованості
відповідача перед позивачами з
договором становила 8611,52 грн. та момент
звернення прокурора з відповідним
позовом до суду відповідачем не була
сплачена.

Проте, в процесі розгляду справи дана
сума заборгованості відповідачем була
сплачена позивачам про що свідчать
письмові пояснення 1-позивача та надані
до суду відповідачем копії наступних
платіжних доручень: № 321 від 21.11.2014 р., №
329 від 26.11.2014 р., № 345 від 04.12.2014 р. № 349 від
10.12.2014 р., № 338 від 03.12.2014 р., № 339 від 03.12.2014
р., № 343 від 04.12.2014 р. та № 326 від 25.11.2014 р.

За таких обставин господарський суд
дійшов до висновку про відмову в
задоволенні клопотання відповідача
про зобов'язання сторони провести
звірку взаємних розрахунків за
договором оренди № 2140-Н від 27.12.2005 р.,
задоволення клопотання представника
1-го позивача про припинення
провадження у справі та припинення
провадження у справі в частині
стягнення з відповідача на користь
позивачів суми заборгованості з
орендної плати на підставі п.1-1. ч.1. ст. 80
ГПК України у зв'язку з відсутністю
предмету спору.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковими.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України
з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк
(термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 759 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Згідно ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу
України за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Також, ч.3 ст.18 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" передбачено, що орендар
зобов'язаний вносити орендну плату
своєчасно і у повному обсязі.

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Цивільного кодексу України. Відповідно
до частини 1 вказаної статті, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України та статті 231 Господарського
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання; штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання; пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Отже, штраф та
пеня є різновидами неустойки, які
відрізняються тим, що розмір пені
залежить від тривалості прострочення
боржника, а штраф не залежить.

Особливості порядку застосування
штрафних санкцій передбачено статтею
232 Господарського кодексу України,
відповідно до частини 6 якої,
нарахування таких санкцій
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, якщо інше не встановлено
законом або договором.

У відповідності до статті 1 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", платник коштів сплачує на
користь їхнього одержувача за
прострочення платежу, пеню в розмірі
встановленому угодою сторін. Статтею 3
Закону передбачено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Враховуючи приписи вищенаведених норм
матеріального права, зокрема те, що
пеня обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, та умови п. 3.8 вищевказаного
договору, суд дійшов до висновку, що
клопотання відповідача про зменшення
розміру заявлених штрафних санкцій на
підставі ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
підлягає задоволенню, а позовні вимоги
прокурора в частині стягнення з
відповідача на користь 1-го позивача
пені підлягають задоволенні у розмірі
358,13 грн.

Враховуючи те, що з вини відповідача
спір було доведено до суду, та те, що
позов підлягає частковому задоволенню,
господарський суд відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України вважав за необхідне стягнути з
відповідача на користь державного
бюджету України суму судового збору у
розмірі 1354,72 грн.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. 129 Конституції України,
ст.18 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна",
ст.ст. 1,3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", ст.ст.
193, 231, 232 Господарського кодексу
України, ст.ст. 526, 530, 549, 611, 629, 759, 762
Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12,
22, 32, 33, 43, 49, 75, п.1-1. ч.1. ст. 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі в
частині стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Комерційна фірма "Закор М, ЛТД" на
користь Регіонального відділення
фонду державного майна України по
Харківській області суми
заборгованості з орендної плати у
розмірі 4231,18 грн.

Припинити провадження у справі в
частині стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Комерційна фірма "Закор М, ЛТД" на
користь Державного підприємства
"Південна залізниця" в особі
Відокремленого підрозділу вокзал
"Харків - Пасажирський" Державного
підприємства "Південна залізниця" суми
заборгованості з орендної плати у
розмірі 1795,57 грн.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комерційна фірма
"Закор М, ЛТД" (61052, м. Харків, Ленінський
район, площа Привокзальна, буд. 1,
ідентифікаційний код 30290139) на користь
Регіонального відділення фонду
державного майна України по
Харківській області (61024, м. Харків,
Київський район, вул. Гуданова, буд. 18,
ідентифікаційний код 23148337; отримувач
коштів: УК Ленінський/мХар
Ленінський/22080300, код ЄДРПОУ УДКСУ:
37999696, номер рахунку: 0006, установа
банку: ГУДКСУ у Харківській області,
МФО банку: 851011) суму пені у розмірі 358,13
грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В решті позову відмовити

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комерційна фірма
"Закор М, ЛТД" (61052, м. Харків, Ленінський
район, площа Привокзальна, буд. 1,
ідентифікаційний код 30290139) на користь
державного бюджету України (одержувач
коштів - Управління державної
казначейської служби у Дзержинському
районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м.
Харків, 61166, , рахунок
3003, банк одержувача - Головне
управління державної казначейської
служби України у Харківській області,
МФО 851011, код бюджетної класифікації
22030001) 1354,72 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 22.12.2014 р.

Суддя Д.О. Доленчук