ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р.
Справа № 911/4693/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕСКА КАПІТАЛ",

03067, м. Київ, Солом'янський р-н, вул.
Машинобудівна, буд. 50-А

до Фізичної особи-підприємця Малишко
Тетяни Миколаївни,

08436, Київська обл.,
Переяслав-Хмельницький р-н, с.
Стовп'яги, вул. Миру, 22

08400, Київська обл., м.
Переяслав-Хмельницький, вул.
Б.Хмельницького, 48

про стягнення 374 399,09 грн.

за участю представників:

позивача - Дідковська Т.О. (довіреність
від 17.10.2013 № 960);

відповідача - не з'явився, про час і
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕСКА КАПІТАЛ" (далі -
позивач) до Фізичної особи-підприємця
Малишко Тетяни Миколаївни (далі -
відповідач) про стягнення 374 399,09 грн., з
яких: 88 570,69 грн. основного боргу, 50 615,45
грн. пені, 2 357,55 грн. 3% річних, 213 096,23 грн.
штрафу та 19 759,20 грн. витрат на ремонт
предмету лізингу.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
грошових зобов'язань за договором
фінансового лізингу від 29.04.2013 №
290413/ФЛ-180.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 05.11.2014 порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
25.11.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 26418/14 від 25.11.2014)
позивачем подано до матеріалів справи
документи на виконання вимог ухвали
суду від 05.11.2014.

У судове засідання 25.11.2014 представник
відповідача не з'явився, вимоги ухвали
суду від 05.11.2014 не виконав, розгляд
справи відкладено на 09.12.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 27645/14 від 09.12.2014)
позивачем подано до матеріалів справи
додаткові докази.

У судовому засіданні 09.12.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі. Відповідач письмовий
відзив на позовну заяву не подав, явку
представника у судове засідання не
забезпечив, хоча про час і місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

Неподання відзиву на позовну заяву і
нез'явлення у судове засідання
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи.

На підставі статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 09.12.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутнього в
судовому засіданні представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ЕСКА КАПІТАЛ" (далі -
лізингодавець) та Фізичною
особою-підприємцем Малишко Тетяною
Миколаївною (далі - лізингоодержувач)
укладено договір фінансового лізингу
від 29.04.2013 № 290413/ФЛ (далі - Договір), за
умовами якого, лізингодавець набуває у
власність предмет лізингу - комбайн Claas
Lexion 460, заводський № 45403004, 1999 року в
комплекті з жаткою зерновою Claas 750 V, 2 000
року випуску, заводський № 70501022
(Специфікація предмета лізингу та його
технічні характеристики вказані в
Специфікації - Додаток № 2 до Договору),
та надає його лізингоодержувачу за
плату у володіння та користування на
умовах Договору та Правил фінансового
лізингу (Додаток № 1 до Договору), (пункт
3. Договору).

Відповідно до пункту 5.1. Договору, ціна
Договору становить 1 065 481,14 грн.

Строк лізингу - 34 місяці, починаючи з
дати підписання акту
приймання-передачі предмета лізингу в
лізинг (пункт 5.2. Договору).

Сторонами підписано Додатки, що є
невід'ємними частинами Договору:
Додаток № 1 - Правила фінансового
лізингу, Додаток № 2 - Специфікація
предмета лізингу, Додаток № 3 - Графік
лізингових платежів, Додаток № 4 - Умови
страхування, Додаток № 5 - Договір
страхування (пункт 6. Договору).

Відповідно до пункту 1.1. Додатку № 1 до
Договору «Правила фінансового
лізингу», лізингоодержувач за надане
йому право володіння та користування
майном (далі - предмет лізингу)
зобов'язується сплачувати
лізингодавцю періодичні лізингові
платежі, згідно з Графіком лізингових
платежів, а також інші платежі, вказані
в статті 5 Договору.

Згідно з пунктом 2.1. Додатку № 1 до
Договору «Правила фінансового
лізингу», придбання предмета лізингу
здійснюється лізингодавцем за
Договором поставки (купівлі-продажу) у
відповідності з погодженими
лізингоодержувачем Специфікацією
предмета лізингу та умовами такого
Договору поставки. Умови щодо строку,
місця поставки предмета лізингу
погоджуються з лізингоодержувачем.

До матеріалів справи додано копії
договору купівлі-продажу від 03.06.2013 №
А-22/04/13-2 та акту приймання-передачі
товару від 04.06.2013 до вказаного договору.

Передача предмета лізингу в лізинг
здійснюється на підставі акту
прийому-передачі, що підписується
уповноваженими представниками
лізингодавця та лізингоодержувача, в
день поставки предмета лізингу, в
порядку, передбаченому Договором
поставки та Договором лізингу (пункт 2.6.
Додатку № 1 до Договору «Правила
фінансового лізингу»).

Відповідно до пунктів 11.1.-11.3. Додатку №
1 до Договору «Правила фінансового
лізингу», Договір лізингу вступає в
силу з моменту його підписання
уповноваженими представниками і
скріплення печатками сторін, моментом
початку обчислення строку лізингу є
дата підписання акту прийому-передачі
предмету лізингу в лізинг, закінчення
строку лізингу вказується в Графіку
лізингових платежів.

Згідно з пунктом 1. Додатку № 3 до
Договору «Графік лізингових платежів»,
лізинговий платіж починається з дати
підписання акту приймання-передачі
предмету лізингу в лізинг.

На виконання умов Договору, позивачем
передано, а відповідачем отримано в
строкове платне володіння і
користування предмет лізингу, що
підтверджується актом
приймання-передачі від 10.06.2013, який
підписано уповноваженими
представниками обох сторін та
скріплено відбитками їх печаток. Копію
акту долучено до матеріалів справи.

Відповідно до Додатку № 3 до Договору
«Графік лізингових платежів»,
лізингові платежі повинні
сплачуватися до 20 числа кожного місяця
та з датою останнього платежу - 20.03.2016.

Відповідачем оплати за Договором
здійснювались частково, що
підтверджується наданою в матеріали
справи довідкою від 10.10.2014 № 209/14 з
банківської установи, в якій відкрито
поточний банківський рахунок позивача,
відповідно до якої судом встановлено
надходження за період з 20.08.2013 до 10.10.2014
від відповідача на рахунок позивача 30
000,00 грн. за серпень 2013 року.

У зв'язку з тим, що зазначена довідка
підписана уповноваженою особою
банківської установи та скріплена
відбитком їх печатки, судом оцінено її
як належний та допустимий доказ для
встановлення сум, що перераховані
відповідачем позивачу у межах спірних
правовідносин - часткової сплати
лізингових платежів. Докази сплати
лізингових платежів за період з
вересня 2013 року до лютого 2014 року у
матеріалах справи відсутні.

Так, за твердженнями позову, у
відповідача наявна заборгованість зі
сплати наступних платежів по відсотках
та комісії: 18 086,21 грн. - за вересень 2013
року , 17 253,71 грн. - за жовтень 2013 року, 16
421,21 грн. - за листопад 2013 року, 15 588,71 грн.
- за грудень 2013 року, 14 756,21 грн. - за
січень 2014 року, 6 464,64 грн. - за лютий 2013
року.

Позивачем на адресу відповідача
направлено вимоги щодо оплати
лізингових платежів від 28.08.2013 № 0003 та
від 29.04.2013 № 0004. Відповідачем
відповідей на вказані вимоги не надано,
заборгованість не оплачено. У
матеріалах справи відсутні докази
протилежного.

Відповідно до пунктів 3.3.8., 8.2.4., 8.9.
Додатку № 1 до Договору «Правила
фінансового лізингу», лізингодавець
має право відмовитись від договору
лізингу в односторонньому порядку та
вимагати повернення предмету лізингу
на підставі виконавчого напису
нотаріусу, у випадку, зокрема,
прострочення лізингоодержувач зі
сплати лізингових платежів (хоча б
одного місячного лізингового платежу)
перевищує 30 календарних днів.

Відповідно до виконавчого напису
нотаріусу від 13.02.2014, що зареєстрований
в реєстрі за № 59, у зв'язку з несплатою
лізингових платежів, починаючи з 20.08.2013,
на підставі пунктів 8.2.4., 8.9. Договору,
статті 651 Цивільного кодексу України,
за ініціативою лізингодавця
достроково розірвано Договір з 13.02.2014
та задоволено вимогу щодо повернення
предмету фінансового лізингу в
безспірному порядку на підставі
виконавчого напису нотаріуса.

Договір за правовою природою є
договором лізингу.

Регулювання відносин, що виникають у
зв'язку із передачею майна у лізинг
здійснюється Господарським кодексом
України, Цивільним кодексом України,
Законом України „Про фінансовий
лізинг", іншими нормативно-правовими
актами і безпосередньо договором.

Згідно з частиною 1 статті 806 Цивільного
кодексу України за договором лізингу
одна сторона (лізингодавець) передає
або зобов'язується передати другій
стороні (лізингоодержувачеві) у
користування майно, що належить
лізингодавцю на праві власності і було
набуте ним без попередньої
домовленості із лізингоодержувачем
(прямий лізинг), або майно, спеціально
придбане лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

Згідно з статтею 1 Закону України «Про
фінансовий лізинг», фінансовий лізинг -
це вид цивільно-правових відносин, що
виникають із договору фінансового
лізингу. За договором фінансового
лізингу лізингодавець зобов'язується
набути у власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті
11 Закону України «Про фінансовий
лізинг», лізингоодержувач зобов'язаний
своєчасно сплачувати лізингові
платежі.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону
України «Про фінансовий лізинг» сплата
лізингових платежів здійснюється в
порядку, встановленому договором.

Крім того, згідно зі статтею 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових доказів
та пояснень представників сторін.
Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Згідно з статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами.

Зважаючи на викладене, з матеріалів
справи вбачається, що наявні грошові
зобов'язання відповідача перед
позивачем, які виникли протягом дії
Договору, строк виконання яких настав і
які відповідачем не виконані.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням, визначених
змістом зобов'язання (неналежне
виконання).

Згідно з частинами 1, 3 статті 612
Цивільного кодексу України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовна вимога про
стягнення з відповідача платежів по
відсотках та комісії: за вересень 2013
року у розмірі 18 086,21 грн., за жовтень 2013
року у розмірі 17 253,71 грн., за листопад 2013
року у розмірі 16 421,21 грн., за грудень 2013
року у розмірі 15 588,71 грн., за січень 2014
року у розмірі 14 756,21 грн., за лютий 2013
року у розмірі 6 464,64 грн. обґрунтована,
підтверджується матеріалами справи,
відповідачем не спростована та
підлягає задоволенню.

У зв'язку з порушенням умов Договору,
позивач, на підставі пункту 8.7. Додатку
№ 1 до Договору «Правила фінансового
лізингу», заявляє до стягнення з
відповідача штраф у розмірі 20 % від суми
Договору, що за розрахунком позивача
складає 213 096,23 грн.

Позовна вимога про стягнення з
відповідача штрафу підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

Пунктом 8.5. Додатку № 1 до Договору
«Правила фінансового лізингу»
визначено, що при настанні випадків,
передбачених пунктами 8.2.4. - 8.2.12., а саме
щодо відмови лізингодавця від Договору
в односторонньому порядку, та
невиконанні умов, вказаних в Договорі,
пункті 8.3. Правил фінансового лізингу,
лізингодавець має право вимагати від
лізингоодержувач повернення йому
предмета лізингу. При цьому,
лізингоодержувач зобов'язується
протягом одного календарного дня з
дати отримання повідомлення від
лізингодавцю доставити предмет
лізингу у нормальному стані (без
механічних та будь-яких інших
пошкоджень та недоліків, в стані,
придатному для нормальної
експлуатації та використання за
цільовим призначенням) з урахуванням
нормального зносу, до місця,
визначеного лізингодавцем. Всі ризики
та витрати, пов'язані з поверненням
предмета лізингу бере на себе
лізингоодержувач.

Відповідно до пункту 8.6. Додатку № 1 до
Договору «Правила фінансового
лізингу», лізингоодержувач вважається
таким, що виконав свої обов'язки
відносно повернення предмета лізингу,
якщо до 14 годин дня повернення предмета
лізингу забезпечив доставку предмета
лізингу в належному технічному стані
по місцю знаходження лізингодавцю, або
в інше місце, що було попередньо
письмово узгоджено сторонами, передав
лізингодавцю повний ракет технічної
документації на предмет лізингу,
підписані з боку лізингоодержувач два
примірники акта приймання-передачі
предмета лізингу, а також здійснив
оплату всіх лізингових платежів та
штрафних санкцій.

Позивачем на адресу відповідача
направлено вимогу від 04.09.2013 № 0004 про
повернення предмета лізингу за
адресою: 03067, м. Київ, вул. Машинобудівна,
50 А. Відповідач на вказану вимогу не
відреагував, предмет лізингу позивачу
не повернув.

Відтак, на підставі виконавчого напису
нотаріуса від 13.02.2014, що зареєстрований
в реєстрі за № 59, відкрито виконавче
провадження щодо повернення предмету
фінансового лізингу позивачу у справі
та надано час для добровільного
виконання.

Відповідно до акту вилучення у
боржника предметів, зазначених у
виконавчому документі, та передачі їх
стягувачу від 20.03.2014, державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції предмет
лізингу вилучено у відповідача та
передано на користь позивача.

Згідно з постановою державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції від 20.03.2014
закінчено виконавче провадження у
зв'язку виконанням у повному обсязі
виконавчого напису нотаріуса від 13.02.2014
№ 59.

Пунктом 8.7. Додатку № 1 до Договору
«Правила фінансового лізингу»
передбачено, що у випадку, якщо,
незважаючи на вимогу лізингодавцю щодо
повернення предмета лізингу у
відповідності до пункту 8.5. Правил
фінансового лізингу, лізингоодержувач
не забезпечить повернення предмета
лізингу, лізингодавець буде мати право
вступити у володіння предметом
лізингу, здійснити перевезення
(транспортування) предмета лізингу за
рахунок лізингоодержувач та вимагати
від лізингоодержувач, а останній, в
такому випадку, зобов'язується
сплатити штраф в розмірі 20 % від
загальної суми Договору.

Згідно з приписами статті 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема, сплата неустойки.

Статтею 216 Господарського кодексу
України передбачено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

З долученого до матеріалів справи
розрахунку штрафу вбачається, що
позивачем визначено розмір штрафу в
розмірі 213 096,23 грн. (1 065 481,14 х 20 %), який є
обґрунтованим та арифметично вірним, у
зв'язку з чим вказана позовна вимога
підлягає задоволенню в заявленому
позивачем розмірі.

Крім того, позивач, на підставі пункту
5.1. Додатку № 1 до Договору «Правила
фінансового лізингу», заявляє до
стягнення з відповідача пеню в розмірі
0,5 % від суми заборгованості від суми,
належної до сплати (заборгованості) за
кожний календарний день прострочення.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання,
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського
кодексу України встановлено, що у разі,
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.
Відповідно до частини 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" вiд
22.11.1996 № 543/96-ВР визначено, що платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено,
що розмір пені передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Згідно з частиною 6 статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, якщо інше не встановлено
законом або договором.

Зважаючи на вищевикладені вимоги
законодавства, умови Договору та
обставини справи, судом перевірено
правильність розрахунку пені, що
наданий позивачем та встановлено, що
розрахунок не відповідає вимогам
законодавства, оскільки розрахований з
перевищенням подвійної облікової
ставки Національного банку України.

Судом здійснено перерахунок пені в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України за кожен
день прострочення та встановлено, що
позовна вимога про стягнення пені
підлягає задоволенню частково у
розмірі 3 605,47 грн. Позовна вимога у
частині стягнення з відповідача 47 009,98
грн. пені задоволенню не підлягає.

У зв'язку з простроченням відповідачем
виконання грошового зобов'язання,
позивач на підставі статті 625
Цивільного кодексу України заявляє до
стягнення 3% річних у розмірі 2 357,55 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З метою всебічного, повного і
об'єктивного розгляду обставин справи,
суд здійснив перерахунок розміру 3 %
річних та з'ясував, що наданий
позивачем розрахунок є арифметично
вірним і відповідає обставинам справи,
а тому, позовна вимога про стягнення 2
357,55 грн. 3% річних підлягає задоволенню
у повному обсязі.

Також, позивачем заявлено до стягнення
з відповідача 19 759,20 грн. витрат на
ремонт предмету лізингу, що
обґрунтоване таким.

Згідно з актом приймання-передачі від
10.06.2013 позивачем передано, а
відповідачем отримано предмет лізингу
у належному технічному стані, про що
зазначено у вказаному акті.

Відповідно до пункту 3.1.8. Додатку № 1 до
Договору «Правила фінансового
лізингу», лізингоодержувач
зобов'язаний, зокрема, здійснювати
поточний та капітальний ремонт
предмета лізингу, а також своєчасно
проводити профілактичне та сервісне
обслуговування, технічний огляд та
нести інші витрати стосовно
обслуговування, зберігання та
використання предмета лізингу за
власний рахунок.

Відповідно пункту 8.3. Додатку № 1 до
Договору «Правила фінансового
лізингу», при настанні наслідків,
передбачених пунктами 8.2.1. - 8.2.12. Правил,
а саме: щодо настання умов для
односторонньої відмови лізингодавця
від Договору, відшкодування шкоди, всіх
збитків та понесення витрат в наслідок
настання вищевказаних обставин,
лізингоодержувач зобов'язується
відшкодувати лізингодавцю таку шкоду,
збитки та понесені витрати протягом 5
банківських днів з дати пред'явлення
лізингодавем такої вимоги.

Позивачем направлено на адресу
відповідача претензію від 12.06.2014 № 120614-1
з вимогою оплатити заборгованість, у
тому числі, витрати на ремонт предмета
лізингу.

У якості доказу понесення витрат на
ремонт предмета лізингу до матеріалів
справи додано договір про технічне
обслуговування та ремонт транспортних
засобів від 10.02.2014, що укладений між
Фізичною особою-підприємцем
Романенком Андрієм Геннадійовичем та
позивачем, рахунки-фактури від 28.03.2014
№ СФ-000016 на суму 8 376,00 грн. та від
26.03.2014 № СФ-000015 на суму 11 383,20 грн., а
також платіжні доручення від 27.03.2014 №
3029 на суму 11 383,20 грн. та від 31.03.2014 № 3048
на суму 8 376,00 грн., з призначеннями
платежу: «оплата за технічне
обслуговування комбайна Lexion 460».

За результатами аналізу вказаної
позовної вимоги, суд дійшов висновку
про відсутність підстав для її
задоволення, з огляду на наступне.

Пункт 8.3. Додатку № 1 до Договору
«Правила фінансового лізингу»
передбачає відшкодування відповідачем
позивачу шкоди, всіх збитків та витрат,
що понесені позивачем у зв'язку з
настанням обставин для односторонньої
відмови позивача від Договору.

Відповідно до матеріалів справи, судом
встановлено, що підставою для
дострокового розірвання Договору є
прострочення лізингоодержувача зі
сплати лізингових платежів на строк, що
перевищує 30 календарних днів.

Витрати на ремонт предмета лізингу, які
позивач заявляє до стягнення, не є
шкодою чи збитками, що понесені
позивачем у зв'язку достроковим
розірванням Договору, а, відтак, не
можуть стягуватися у порядку пункту 8.3.
Додатку № 1 до Договору «Правила
фінансового лізингу».

Крім того, пунктом 4.4.3. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, що затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№ 512/5 встановлено, що в актах вилучення
та передачі майна зазначаються
реквізити виконавчого документа та
номер виконавчого провадження,
прізвища, імена та по батькові
державного виконавця, сторін
виконавчого провадження та інших осіб,
які беруть участь у передачі майна та
короткий опис майна.

В акті вилучення предмета лізингу не
зазначено про наявність недоліків чи
технічної несправності, а, відтак, суд
не може встановити зв'язок між
витратами позивача на ремонт предмета
лізингу з його використанням
відповідачем.

За результатами аналізу
вищезазначених норм чинного
законодавства та всебічного розгляду
матеріалів справи, господарський суд
дійшов висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача 88 570,69 грн.
основної заборгованості, 3 605,47 грн.
пені, 2 357,55 грн. 3% річних та 213 096,23 грн.
штрафу є доведеними, обґрунтованими,
відповідачем не спростованими, а,
відтак, підлягають задоволенню. Решта
позовних вимог задоволенню не
підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір, що сплачений
позивачем у розмірі 7 488,00 грн.
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 -
85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
Малишко Тетяни Миколаївни (08436,
Київська обл., Переяслав-Хмельницький
р-н, с. Стовп'яги, вул. Миру, 22,
ідентифікаційний номер ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕСКА КАПІТАЛ" (03067, м.
Київ, Солом'янський р-н, вул.
Машинобудівна, буд. 50-А,
ідентифікаційний ) 88 570
(вісімдесят вісім тисяч п'ятсот
сімдесят) грн. 69 коп. основної
заборгованості, 3 605 (три тисячі шістсот
п'ять) грн. 47 коп. пені, 2 357 (дві тисячі
триста п'ятдесят сім) грн. 55 коп. 3%
річних, 213 096 (двісті тринадцять тисяч
дев'яносто шість) грн. 23 коп. штрафу та 6
152 (шість тисяч сто п'ятдесят дві) грн. 61
коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 15.12.2014.

Суддя
С.О. Саванчук