ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.12.14р. Справа № 904/8635/14

За позовом Комунальне підприємство
"ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської
міської Ради

до Обласний комунальний вищий
навчальний заклад "Дніпропетровська
консерваторія ім. М.Глінки"

про стягнення 189 018 грн. 03 коп.

Суддя Манько Г.В.

Представники:

Від позивача: Костюченко В.П. - дов. №8
від 13.01.2014р.

Від відповідача: Солодовник О.А. - дов.
№2 від 20.10.2014р.; Шаповал С.В. - дов. №1 від
23.09.2014р.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство
„Теплоенерго" Дніпропетровської
міської ради звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою, просить суд
стягнути з обласного комунального
вищого навчального закладу
„Дніпропетровська консерваторія ім.
Глінки" заборгованість за спожиту
теплову енергію у сумі 189018 грн. 03 коп.
Судові витрати у справі позивач
просить покласти на відповідача.

Позивач наполягав на задоволенні
позовних. Вважає, що послуги з
теплопостачання відповідач у спірному
періоді отримував та надані докази у
справі є достатніми для задоволення
позовних вимог.

Відповідач заперечував проти
задоволення позовних вимог, просив суд
у позові відмовити. Наполягав, що у
спірному періоді не споживав теплову
енергію. Вважає, що позивачем не надано
належних доказів на підтвердження його
вимог.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи,
дослідивши надані докази, заслухавши
пояснення представника позивача,
відповідача, господарський суд, -

Встановив:

Позивачем та відповідачем 07 лютого 2014р.
було укладено договір про постачання
теплової енергії для задоволення
потреб споживача (далі Договір).

Згідно предмету Договору
теплопостачальне підприємство бере на
себе зобов'язання виробляти та
постачати теплову енергію для
задоволення потреб споживача в
опаленні та гарячому водопостачанні, а
споживач зобов'язується одержати
теплову енергію та сплатити
теплопостачальному підприємству її
вартість за встановленими тарифами в
терміни та на умовах, передбачених
Договором.

Розділом 4 Договору передбачено, що
розрахунки проводяться шляхом оплати
споживачем після пред'явлення
теплопостачальним підприємством
рахунку на оплату послуг, або після
підписання сторонами Акту здачи -
приймання теплової енергії. Облік
споживання теплової енергії
здійснюється на межі продажу, яка є
межею балансової належності на
підставі показників комерційних
приладів обліку. Розрахунки між
теплопостачальним підприємством та
споживачем за Договором проводиться
виключно у безготівковій формі у
національній валюті України - гривні,
шляхом перерахування грошових коштів
на поточні рахунки, зазначені
сторонами у розділі 13 Договору.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що
облік споживання теплової енергії
споживачем здійснюється по приладу
обліку за адресою: вул. Ливарна, буд. 10.

Пунктом 5.5 Договору передбачено, що
фактично отриманий обсяг теплової
енергії споживачем від
теплопостачального підприємства
фіксується сторонами Актом здачі -
приймання теплової енергії за
відповідний розрахунковий період за
формою, визначеною сторонами у додатку
№ 3 до Договору.

У розділі 10 Договору сторони погодили,
що Договір набирає чинності з 01.02.2014р.
та діє до 31.12.2014р.

Позивач у позовній заяві визначив, що
заборгованість за теплову енергію
виникла у період з 17 лютого 2014р. по 07
квітня 2014р.

18 лютого 2014р. позивачем та відповідачем
складено Акт обстеження приладу обліку
теплової енергії за адресою вул.
Ливарна, буд. 10, тобто за адресою
знаходження відповідача. У Акті
зазначено, що опалення вимкнено.
Показання водовиміру - 36945, 4 куб. м.

03 березня 2014р. позивачем та
відповідачем складено Акт обстеження
приладу обліку теплової енергії за
адресою вул. Ливарна, буд. 10, тобто за
адресою знаходження відповідача. У
Акті зазначено, що опалення вимкнено.
Показання водовиміру - 36945, 4 куб. м.
Пломби не пошкоджені.

02 квітня 2014р. позивачем та відповідачем
складено Акт обстеження приладу обліку
теплової енергії за адресою вул.
Ливарна, буд. 10, тобто за адресою
знаходження відповідача. У Акті
зазначено не зазначено, що теплоносій
постачався споживачу. Показання
водовиміру - 36945, 4 куб. м. Також у акті
вказано, що зняті архівні дані.

Слід взяти до уваги, що у Акті від 02
квітня 2014р. не зазначено, який
електронний прилад було застосовано
при знятті архівних даних з приладу
обліку, його обліковий номер.

Отже у Актах від 18 лютого 2014р., 03
березня 2014р., 02 квітня 2014р. не
зазначено, що при контрольному
обстеженні відбувалось споживання
теплової енергії. Крім того у вказаний
Актах показники водовиміру не
змінювались.

Господарський суд не приймає у якості
доказу споживання теплової енергії
Акт обстеження від 20.02.2014р., наданий
позивачем, оскільки він не підписаний
представником відповідача та загалом
при складанні вказаного акту
представник відповідача був відсутній.
Крім того у Акті вказано, що обстеження
проводилось за адресою Ливарна, буд. 17,
а відповідач (споживач за Договором)
знаходиться за адресою - Ливарна, буд. 10.

У якості доказу споживання
відповідачем теплової енергії
позивачем надано Звіт про добові
параметри теплопостачання за період з
17.02.2014р. по 02.04.2014р. Вказаний звіт
підписаний лише двома представниками
позивача. Отже обробка даних,
зазначених у Звіті відбувалась без
участі представників відповідача та
без участі незалежних фахівців.

Господарський суд вважає, що позивачем
не доведено, що наданий позивачем до
господарського суду звіт про добові
параметри теплопостачання за період з
17.02.2014р. по 02.04.2014р. був зроблений на
підставі вимірів 02.04.2014р., під час
складання Акту обстеження приладу
обліку теплової енергії за адресою вул.
Ливарна, буд. 10.

Слід взяти до уваги, що у звіті про
добові параметри теплопостачання та у
Акті від 02 квітня 2014р. обстеження
приладу обліку теплової енергії за
адресою вул. Ливарна, буд. 10 не було
зазначено, який електронний прилад
було застосовано при проведенні
вимірів. Вказане позбавляє можливості
господарський суд з'ясувати, чи
відповідає вимірювальний засіб
вимогам щодо точності, встановленим
для цих засобів, у певних умовах їх
експлуатації у відповідності до
приписів Закону України "Про
метрологію та метрологічну
діяльність".

Згідно вимог ст.ст. 1; 10; 11 28 Закону
України "Про метрологію та
метрологічну діяльність" засіб
вимірювальної техніки, це технічний
засіб, який застосовується під час
вимірювань має нормовані
метрологічні характеристики.
Результати вимірювань можуть бути
використані за умови, якщо відомі
відповідні характеристики похибок або
невизначеності вимірювань. Засоби
вимірювальної техніки можуть
застосовуватися, якщо вони
відповідають вимогам щодо точності,
встановленим для цих засобів, у певних
умовах їх експлуатації. Повірка
засобів вимірювальної техніки -
встановлення придатності засобів
вимірювальної техніки до
застосування на підставі результатів
контролю їх метрологічних
характеристик. Метрологічна атестація
засобів вимірювальної техніки -
дослідження засобів вимірювальної
техніки з метою визначення їх
метрологічних характеристик та
встановлення придатності цих засобів
до застосування.

Отже, господарський суд не має
можливості прийняти у якості належного
доказу посилання позивача на те, що
зняття архівних даних відбулось шляхом
застосування накопичувального пульту
НП-4 оскільки про це не зазначено у
Звіті про добові параметри
теплопостачання та у Акті обстеження
від 02 квітня 2014р. Крім того на даний час
неможливо встановити, чи відповідав
прилад, яким знімали архівні дані
вимогам Закону України "Про метрологію
та метрологічну діяльність".

В порушення вимог ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України позивачем не надано до
господарського суду належних доказів
на підтвердження його позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином та у встановлений строк
у відповідності з вказівками закону,
договору, одностороння відмова від
виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Таким чином протягом часу розгляду
справи встановлено, що відповідач, у
спірному періоді, належним чином
виконував умови Договору про
постачання теплової енергії для
задоволення потреб споживача та за
спірний період заборгованості за
теплову енергію не має.

Таким чином позовні вимоги позивача не
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Згідно вимог ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 15.12.2014р.

Суддя Г.В. Манько