ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2014 р.
Справа № 922/2266/14

У складі колегії суддів: головуючий
суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В.,
суддя Шутенко І.А.

при секретарі Міракові Г.А.

за участю :

від позивача - Демуру І.Б. (за
довіреністю від 22.10.2014р.);

від відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу ТОВ фірма "Альта ЛТД"
(вх. № 3605 Х/2) на рішення господарського
суду Харківської області від 14.10.14 у
справі № 922/2266/14

за позовом ТОВ "Альта ЛТД"

до ПАТ Банк "Меркурій"

про припинення зобов"язань шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю фірма "Альта ЛТД", м.
Харків, звернувся до господарського
суду з позовом до відповідача -
Публічного АТ банк "Меркурій" м. Харків,
в якому просить суд: визнати незаконною
відмову Публічного АТ банк "Меркурій" м.
Харків, зарахувати зустрічні однорідні
вимоги, згідно заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю фірми
"Альта ЛТД", м. Харків; припинити
зобов"язання Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "Альта ЛТД", м.
Харків, перед Публічним АТ банк
"Меркурій", м. Харків, за договором №
02/1-25К-24 невідновлювальної кредитної
лінії в національній валюті України
від 09.04.2012р. шляхом зарахування
зустрічних однорідних вимог за
договором банківського вкладу
(депозиту) "Класичний" № 1/423 від 09.04.2012р.;
покласти на відповідача судові
витрати.

Позивач вважає, що вимоги, які ПАТ Банк
"Меркурій" пред'явив TOB Фірма "Альта ЛТД",
є зустрічними однорідними та мають
однакову правову природу, оскільки у
ПАТ Банк "Меркурій" існує
заборгованість перед TOB Фірма "Альта
ЛТД" у тій самій сумі, що і у останнього.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 14.10.2014р. у
справі № 922/2266/14 (суддя Аюпова р.М.) в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з прийнятим у
справі рішенням та звернувся з
апеляційною скаргою, в якій з
посиланням на порушення місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права
просить скасувати оскаржуване рішення
та прийняти нове, яким припинити
зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "Альта ЛТД", м.
Харків, перед Публічним АТ банк
"Меркурій", м. Харків, за договором №
02/1-25К-24 невідновлювальної кредитної
лінії в національній валюті України
від 09.04.2012р.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 03.11.2014р. у
справі № 922/2266/14 апеляційну скаргу
прийнято до провадження та призначено
до розгляду в судовому засіданні
08.12.2014р.

Відповідач надав відзив (вх. 11724 від
04.12.2014р.) на апеляційну скаргу, в якому
вважає заявлену апеляційну скаргу
безпідставною, а оскаржуване рішення
господарського суду першої інстанції
законним та обгрунтованим. Відповідач
просить відмовити в задоволенні
апеляційної скарги.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 08.12.2014р. у
справі № 922/2266/14 відкладено розгляд
справи на 22.12.2014р.

ТОВ Фірма "Альта ЛТД" надав додаткові
пояснення (вх. 12751 від 22.12.2014р.), в яких
наводить додаткові аргументи на
підтвердження своєї позиції у справі.

В судове засідання 22.12.2014р. представник
відповідача не прибув, про причини
неявки суд не повідомив, про час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Зважаючи на встановлений
процесуальним законом строк розгляду
апеляційної скарги на рішення суду,
належне повідомлення сторін про час та
місце розгляду апеляційної скарги, те,
що сторони попереджені, що у разі
неявки їх уповноважених представників
до судового засідання справа може бути
розглянута за наявними у ній
матеріалами, судова колегія вважає за
можливе розглядати апеляційну скаргу
за відсутності представника
відповідача.

В судовому засіданні 22.12.2014р.
представник заявника апеляційної
скарги підтримав її вимоги в повному
обсязі та наполягав на задоволенні
скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі та
відзиві на неї з урахуванням
додаткових письмових пояснень доводи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а також повноту встановлених обставин
справи та відповідність їх наданим
доказам, заслухавши пояснення
представника заявника апеляційної
скарги та повторно розглянувши справу
в порядку ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

09 квітня 2012 року між ПАТ Банк "Меркурій"
(кредитор, відповідач) та ТОВ Фірмою
"Альта ЛТД" (позичальник, позивач) було
укладено Договір №02/1-25К-24
невідновлювальної кредитної лінії в
національній валюті України (далі -
договір №02/1-25К-24).

Відповідно до п.1.1. Договору №02/1-25К-24
ПАТ Банк "Меркурій" відкриває TOB Фірма
"Альта ЛТД" невідновлювальну кредитну
лінію в національній валюті України,
надає TOB Фірма "Альта ЛТД" кредитні
кошти за рахунок кредитної лінії на
умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
використання.

У відповідності з додатковою угодою №15
до договору №02/1-25К-24, яка є невід'ємною
його частиною, ліміт кредитної лінії
складає 46000000,00 грн.

Пунктом 2 додаткової угоди №15 до
договору №02/1-25К-24 доповнено пункт 1.4, за
яким: кінцевий термін повернення
заборгованості за кредитною лінією - 27
березня 2014 року відповідно.

Згідно п.4.1. Договору №02/1-25К-24 виконання
TOB Фірма "Альта ЛТД" своїх зобов'язань
перед ПАТ Банк "Меркурій" за даним
договором забезпечує договір застави
майнових прав №02/2-08-64 від 09 квітня 2012
року.

На виконання п.4.1. договору №02/1-25К-24, 09
квітня 2012 року між ПАТ Банк "Меркурій"
та TOB Фірма "Альта ЛТД" було укладено
договір банківського вкладу (депозиту)
"Класичний" №1/423 (далі - Договір №1/423).

Згідно п.1.1. Договору №1/423 ПАТ Банк
"Меркурій" приймає від TOB Фірма "Альта
ЛТД" (вкладник, позивач) грошові кошти у
формі вкладу (депозиту) "Класичний" в
сумі 2500000,00 грн. на вкладний
(депозитний) рахунок та зобов'язується
виплачувати TOB Фірма "Альта ЛТД" суму
вкладу на умовах повернення,
визначених цим договором, а також
нараховані на вклад проценти у розмірі
та в порядку, установленим цим
договором.

Згодом вклад було збільшено до
загального розміру 46000000,00 грн.

Пунктом 1 додаткової угоди №5 до
договору №1/423 доповнено пункт 6.2., за
яким майнові права на вклад у розмірі
46000000,00 грн. передаються в заставу банку
для забезпечення виконання TOB Фірма
"Альта ЛТД" своїх зобов'язань за
договором №02/1-25К-24 невідновлювальної
кредитної лінії в національній валюті
України від 09 квітня 2012 року.

Пунктом 2 додаткової угоди №4 до
договору №1/423 доповнено пункт 1.2., за
яким термін виконання вкладу - 05 квітня
2014 року.

27 березня 2014 року TOB Фірма "Альта ЛТД"
було направлено ПАТ Банк "Меркурій"
заяву з проханням направити вклад у
розмірі 46000000,00 грн., що обліковуються за
договором банківського вкладу
депозиту "Класичний" №1/423 від 09 квітня
2012 року, на погашення кредитної лінії
за договором №02/1-25К-24
невідновлювальної кредитної лінії в
національній валюті України, строк
виконання зобов'язання за яким настав.

31 березня 2014 року ПАТ Банк «Меркурій»
на адресу TOB Фірма «АЛЬТА ЛТД» було
направлено вимогу про усунення
порушення та вимогу про погашення
заборгованості за договором №02/1-25К-24
невідновлювальної кредитної.

14 квітня 2014 року TOB Фірма "Альта ЛТД"
було подано через канцелярію ПАТ Банк
"Меркурій" заяву про припинення
Договору №02/1-25К-24 невідновлювальної
кредитної лінії в національній валюті
України від 09 квітня 2014 року шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог.

05 травня 2014 року TOB Фірма "Альта ЛТД"
отримало від ПАТ Банк "Меркурій"
відповідь від 29 квітня 2014 року №2503/08, з
якої вбачається, що договір №02/1-25К-24
невідновлюваної кредитної лінії в
національній валюті не може бути
припинений шляхом зарахування
зустрічних вимог, посилаючись на п. 4 ч. 5
ст. 36 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб", за
яким під час тимчасової адміністрації
не здійснюється зарахування
зустрічних однорідних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про припинення зобов'язань
шляхом зарахування зустрічних
однорідних вимог, господарський суд
вважав, що в період здійснення
ліквідаційної процедури ПАТ банка
"Меркурій" задоволення вимог окремих
кредиторів поза межами ліквідаційної
процедури неможливо.

Судова колегія Харківського
апеляційного господарського суду
вважає правомірними такі висновки
господарського суду першої інстанції,
зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може
здійснюватися за заявою однієї із
сторін.

Статтею 602 Цивільного кодексу України
встановлено, що не допускається
зарахування зустрічних вимог: 1) про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3)
щодо довічного утримання (догляду); 4) у
разі спливу позовної давності; 5) в
інших випадках, встановлених договором
або законом.

Аналогічні положення містить
Господарський кодекс України. Так,
відповідно до ч.3 ст 203 Господарського
кодексу України, господарське
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічної однорідної
вимоги, строк якої настав або строк
якої не визначений чи визначений
моментом витребування. Для зарахування
достатньо заяви однієї сторони.

Ст. 602 ЦК України встановлюють
обмеження щодо зарахування
зустрічних однорідних вимог.
Відповідно до норм п. 5 цієї статті не
допускається зарахування зустрічних
вимог в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Стаття 2 Закону України "Про банки і
банківську діяльність" визначає, що
кредитором банку є юридична або
фізична особа, яка має документально
підтверджені вимоги до боржника щодо
його майнових зобов'язань.

Процедура щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків врегульована
Законом України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб",
який є спеціальним законом у даних
правовідносинах.

Стаття 1 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
визначає, що цим Законом
встановлюються правові, фінансові та
організаційні засади функціонування
системи гарантування вкладів фізичних
осіб, повноваження Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб (далі - Фонд),
порядок виплати Фондом відшкодування
за вкладами, а також регулюються
відносини між Фондом, банками,
Національним банком України,
визначаються повноваження та функції
Фонду щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків. Відносини, що
виникають у зв'язку із створенням і
функціонуванням системи гарантування
вкладів фізичних осіб, виведенням
неплатоспроможних банків з ринку та
ліквідації банків, регулюються цим
Законом, іншими законами України,
нормативно-правовими актами Фонду та
Національного банку України.

Отже, норми наведеного закону
стосуються не лише вкладів фізичних
осіб, але і регулюють будь-які
відносини, які виникають у зв'язку із
виведенням неплатоспроможних банків з
ринку та ліквідації банків, в тому
числі відносини з клієнтами фізичними
особами, юридичними особами, іншими
учасниками господарської діяльності
банку.

Статті 1, 34 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
встановлюють, що тимчасова
адміністрація - це процедура виведення
банку з ринку, що запроваджується
Фондом стосовно неплатоспроможного
банку в порядку, встановленому цим
Законом. Фонд розпочинає процедуру
виведення неплатоспроможного банку з
ринку та здійснення тимчасової
адміністрації в банку на наступний
робочий день після офіційного
отримання рішення Національного банку
України про віднесення банку до
категорії неплатоспроможних.

Нормами статті 36 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" врегульовані наслідки
запровадження тимчасової
адміністрації.

Так, відповідно до частини 5 ст. 36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" під час
тимчасової адміністрації не
здійснюється: задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів банку;
примусове стягнення коштів та майна
банку, звернення стягнення на майно
банку, накладення арешту на кошти та
майно банку; нарахування неустойки
(штрафів, пені), інших фінансових
(економічних) санкцій за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язань перед
кредиторами та зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів); зарахування зустрічних
однорідних вимог, якщо це може
призвести до порушення порядку
погашення вимог кредиторів,
встановленого цим законом, нарахування
відсотків за зобов'язанням банку перед
кредиторами.

Стаття 1 вказаного закону визначає, що
вкладником є фізична особа (крім
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності), яка
уклала або на користь якої укладено
договір банківського вкладу (депозиту),
банківського рахунку або яка є
власником іменного депозитного
сертифіката.

Наведеною нормою закону встановлено
імперативний припис, що вкладником за
договорами банківського вкладу
(депозиту), банківського рахунку або
яка є власником іменного депозитного
сертифіката є виключно фізична особа.

Таким чином, дане виключення не
стосується здійснення операцій за
договорами банківського рахунку
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Крім того, рішенням Виконавчої
дирекції Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб №47 від 12.06.2014р. "Про
початок ліквідації АТ Банк "Меркурій"
та призначення уповноваженої особи
Фонду на ліквідацію" розпочато
ліквідацію Публічного акціонерного
товариства Банку "Меркурій" з 12 червня
2014р.

Стаття 44 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
визначає порядок ліквідації і
призначення уповноваженої особи Фонду.
Зокрема, Національний банк України
приймає рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
банку за пропозицією Фонду та з інших
підстав, передбачених Законом України
"Про банки і банківську діяльність".

Частиною 5 ст. 45 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" передбачено, що протягом 30 днів з
дня опублікування відомостей про
відкликання банківської ліцензії,
ліквідацію банку та призначення
уповноваженої особи Фонду кредитори
мають право заявити уповноваженій
особі Фонду про свої вимоги до банку.
Вимоги фізичних осіб-вкладників у
межах гарантованої Фондом суми
відшкодування за вкладами не
заявляються.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб" уповноважена особа
Фонду від імені Фонду виконує функції з
ліквідації банку відповідно до цього
Закону та приступає до виконання своїх
обов'язків негайно після прийняття
Фондом рішення про призначення
уповноваженої особи Фонду.

Згідно ч.2 ст. 46 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" з дня призначення уповноваженої
особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження
органів управління банку (загальних
зборів, спостережної ради і правління
(ради директорів)) та органів контролю
(ревізійної комісії та внутрішнього
аудиту). Якщо в банку, що ліквідується,
здійснювалася тимчасова
адміністрація, з дня прийняття рішення
про відкликання банківської ліцензії
та ліквідацію банку тимчасова
адміністрація банку припиняється;

2) банківська діяльність банку
завершується закінченням
технологічного циклу конкретних
операцій у разі, якщо це сприятиме
збереженню або збільшенню
ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових
зобов'язань банку та зобов'язання щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків,
неустойки (штрафу, пені) та
застосування інших санкцій за всіма
видами заборгованості банку;

5) відомості про фінансове становище
банку перестають бути конфіденційними
чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з
відчуженням майна банку чи передачею
його майна третім особам, допускається
в порядку, передбаченому статтею 51
цього Закону;

7) втрачають чинність публічні
обтяження чи обмеження на
розпорядження (у тому числі арешти)
будь-яким майном (коштами) банку.
Накладення нових обтяжень чи обмежень
на майно банку не допускається.

Відповідно до ч.3 ст. 46 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб" вимоги за зобов'язаннями
банку, що виникли під час проведення
ліквідації, можуть пред'являтися
тільки в межах ліквідаційної
процедури.

Стаття 52 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
визначає черговість та порядок
задоволення вимог до банку, оплата
витрат та здійснення платежів. Кошти,
одержані в результаті ліквідації та
реалізації майна банку, спрямовуються
уповноваженою особою Фонду на
задоволення вимог кредиторів у такій
черговості: зобов'язання, що виникли
внаслідок заподіяння шкоди життю та
здоров'ю громадян; грошові вимоги щодо
заробітної плати, що виникли із
зобов'язань банку перед працівниками
до прийняття рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
банку; вимоги Фонду, що виникли у
випадках, визначених цим Законом, у
тому числі щодо повернення цільової
позики банку, наданої протягом
здійснення тимчасової адміністрації з
метою забезпечення виплат відповідно
до пункту 1 частини шостої статті 36
цього Закону, та щодо покриття витрат
Фонду, передбачених у пункті 17 частини
п'ятої цього Закону; вимоги вкладників -
фізичних осіб у частині, що перевищує
суму, виплачену Фондом; вимоги
Національного банку України, що
виникли в результаті зниження вартості
застави, наданої для забезпечення
кредитів рефінансування; вимоги
фізичних осіб, платежі яких або платежі
на ім'я яких заблоковано (крім фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності); інші вимоги, крім вимог за
субординованим боргом; вимоги за
субординованим боргом.

Отже, у будь-якому випадку в період
здійснення ліквідаційної процедури
ПАТ Банка "Меркурій" задоволення вимог
позивача має здійснюватись у порядку
задоволення вимог кредиторів до банку
та черговості, передбачених статтею 52
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб", у
зв'язку з чим у задоволенні позовних
вимог необхідно відмовити, які
фактично є погашенням вимог кредитора
в порушення порядку статті 52 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб", що не припускає
задоволення вимог окремих кредиторів
поза межами ліквідаційної процедури.

Крім того, судова колегія звертає увагу
на те, що Верховний Суд України у
постановах від 03.10.2011р. та від 10.10.2011р.
дійшов висновків про неможливість
зарахування зустрічних вимог у
процедурі ліквідації банку з
посиланням на статтю 602 ЦК є
обґрунтованим і законним, оскільки це
призвело б до порушення порядку
задоволення вимог кредиторів,
встановленого статтею 96 Закону.

Відповідно до статті 111-28 ГПК України
Рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України. Невиконання судових
рішень Верховного Суду України тягне
за собою відповідальність, установлену
законом.

Також, судова колегія вважає, що
господарський суд першої інстанції
правомірно звернув увагу на те, що
рішенням господарського суду
Харківської області від 18.08.2014р. у іншій
господарській справі № 922/2455/14
стягнуто, крім іншого, з ТОВ "Альта ЛТД"
на користь ПАТ банк "Меркурій"
заборгованість за договором № 02/1-25К-24
на невідновлювальну кредитну лінію в
національній валюті України від 09.04.2012
р. у розмірі 49808605,51 грн.

Отже, заборгованість за кредитним
договором № 02/1-25К-24, яку позивач у
даній справі просить зарахувати як
однорідні вимоги за договором
банківського вкладу депозиту № 1/423 від
09.04.2012р., стягнута вищевказаним
рішенням суду. Як вбачається з
матеріалів справи, позивач ТОВ "Альта
ЛТД" зазначав, що сума заборгованості
за договором кредитної лінії та
вкладом є ідентичними та становить 46
000000,00 грн. Однак, вищевказаним рішенням
суду стягнуто з ТОВ "Альта ЛТД" на
користь ПАТ банк "Меркурій"
заборгованість за договором № 02/1-25К-24
на невідновлювальну кредитну лінію в
національній валюті України від 09.04.2012
р. у розмірі 49808605,51 грн. Тобто, сума
заборгованості за договором кредитої
лінії, стягнута з ТОВ "Альта ЛТД"
рішенням суду, є значно більшою ніж
сума вкладу позивача. Враховуючи
викладене, твердження позивача про те,
що сума заборгованості за договором
кредиту та вкладом є ідентичними є
помилковим та спростовується рішенням
господарського суду Харківської
області від 18.08.2014р. у справі № 922/2455/14.

Статтею 115 ГПК України встановлено, що
рішення, ухвали, постанови, які набради
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Судова колегія вважає правомірним
рішення господарського суду в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про визнання відмови банку зарахувати
зустрічні однорідні вимоги, згідно
заяви позивача, незаконною, зважаючи на
те, що вказана вимога не відповідає
встановленим законом способам захисту
прав та охоронюваних законом
інтересів.

Так, відсутність правових підстав для
застосування способу захисту права,
обраного позивачем, а саме -
встановлення певного факту (визнання
незаконною відмови банку зарахувати
зустрічні однорідні вимоги, згідно
заяви позивача), випливає з того, що у
відповідності до статті 15, 16 Цивільного
кодексу України способи захисту права
по своїй суті - це правові заходи, за
допомогою яких у встановленому законом
порядку здійснюється відновлення
порушеного суб'єктивного права.
Натомість спосіб обраний позивачем до
такого результату (відновлення права)
привести не спроможний. Застосування
судом заходів, які не приводять до
захисту права неприпустимо, оскільки
не відповідає завданням суду
визначеним статті 2 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", яка
передбачає, що суд, здійснюючи
правосуддя на засадах верховенства
права, забезпечує кожному право на
справедливий суд та повагу до інших
прав і свобод, гарантованих
Конституцією України і законами
України, а також міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, апеляційна скарга є
необґрунтованою і не може бути
підставою для скасування
оскаржуваного рішення по даній справі.
При прийнятті рішення місцевий
господарський суд забезпечив
дотримання вимог чинного
законодавства щодо всебічного, повного
та об'єктивного дослідження усіх
фактичних обставин справи та дав
належну правову оцінку наявним у
матеріалах справи доказам, тому
рішення господарського суду
Харківської області від 14.10.2014 року по
справі №922/2266/14 слід залишити без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

Враховуючи, що апеляційний
господарський суд дійшов висновку про
відмову у задоволенні апеляційної
скарги, витрати апелянта по сплаті
судового збору за подання апеляційної
скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 91, 99, 101, п.1 ст.
103, ст. 105 Господарського процесуального
кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ фірма "Альта ЛТД"
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 14.10.14 у справі
№ 922/2266/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено 23.12.14

Головуючий суддя
Здоровко Л.М.

Суддя
Плахов О.В.

Суддя
Шутенко І.А.