КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2014 р. Справа№ 927/949/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Ткаченка Б.О.

Шевченка Е.О.

при секретарі: Волуйко Т.В.

Представники сторін:

прокурор:Гриб Н.П., посвідчення;

позивача:Дерев'янко Ю.М., за
довіреністю;

відповідача:не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "НАЦІОНАЛЬНА
АГРОУПРАВЛІНСЬКА КОМПАНІЯ"

на рішення господарського суду
Київської області від 01.09.2014

у справі № 927/949/14 (суддя:
Скутельник П.Ф.)

за позовом Заступник прокурора
Чернігівської області в інтересах
держави в особі Приватного
акціонерного товариства "Будівельна
компанія "Домобудівник"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "НАЦІОНАЛЬНА
АГРОУПРАВЛІНСЬКА КОМПАНІЯ"

про визнання недійсним договору,
визнання права власності та
витребування майна з незаконного
володіння

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Київської області від 01.09.2014 у справі №
927/949/14 позовні вимоги задоволено
повністю.

Визнано недійсним з моменту укладення
договір купівлі-продажу від 12.08.2013 року
квартири № 6 у будинку № 17 по вул.
Гвардійській в с. Шевченкове
Броварського району Київської області,
площею 57,1 м. кв., укладений між
приватним акціонерним товариством
"Будівельна компанія "Домобудівник",
місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, вул.
Щорса, 59-а, ідентифікаційний код: 01272976,
та товариством з обмеженою
відповідальністю "НАЦІОНАЛЬНА
АГРОУПРАВЛІНСЬКА КОМПАНІЯ", юридичне
місцезнаходження: 15527, Чернігівська
обл., Чернігівський район, с. Полуботки,
вул. Лісова, 46, фактичне
місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, вул.
Інструментальна, 4, ідентифікаційний
код: 37198860.

Визнано за приватним акціонерним
товариством "Будівельна компанія
"Домобудівник", місцезнаходження: 14000, м.
Чернігів, вул. Щорса, 59-а,
ідентифікаційний код: 01272976, право
власності на квартиру № 6 в будинку № 17
по вул. Гвардійській в с. Шевченкове
Броварського району Київської області,
площею 57,1 м. кв.

Витребувано нерухоме майно у вигляді
квартири № 6 у будинку № 17 по вул.
Гвардійській в с. Шевченкове
Броварського району Київської області,
площею 57,1 м. кв., з незаконного
володіння товариства з обмеженою
відповідальністю "НАЦІОНАЛЬНА
АГРОУПРАВЛІНСЬКА КОМПАНІЯ", юридичне
місцезнаходження: 15527, Чернігівська
обл., Чернігівський район, с. Полуботки,
вул. Лісова, 46, фактичне
місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, вул.
Інструментальна, 4, ідентифікаційний
код: 37198860, на користь приватного
акціонерного товариства "Будівельна
компанія "Домобудівник",
місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, вул.
Щорса, 59-а, ідентифікаційний код: 01272976.

Стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю "НАЦІОНАЛЬНА
АГРОУПРАВЛІНСЬКА КОМПАНІЯ", юридичне
місцезнаходження: 15527, Чернігівська
обл., Чернігівський район, с. Полуботки,
вул. Лісова, 46, фактичне
місцезнаходження: 14000, м. Чернігів, вул.
Інструментальна, 4, ідентифікаційний
код: 37198860, в доход державного бюджету
України, судовий збір у сумі 7156,40 грн.
(сім тисяч сто п'ятдесят шість гривень 40
коп.).

Не погоджуючись із вказаним
рішенням місцевого господарського
суду, Товариство з обмеженою
відповідальністю "НАЦІОНАЛЬНА
АГРОУПРАВЛІНСЬКА КОМПАНІЯ" звернулось
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення скасувати та прийняти нове,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Скарга мотивована тим, що
господарським судом Київської області
не в повному обсязі були з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, а також були порушені,
неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю"Торговельний
будинок"АМСТОР" на рішення
господарського суду Київської області
від 01.09.2014 у справі № 927/949/14 передано на
розгляд колегії суддів Київського
апеляційного господарського суду у
складі: Зеленіна В.О. (головуючий),
суддів Ткаченко Б.О., Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 06.10.2014,
колегією суддів в зазначеному
складі, прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
на 03.11.2014р.

27.10.2014 представником прокуратури через
відділ документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду били подані
письмові заперечення на апеляційну
скаргу.

03.11.2014 позивач та відповідач в судове
засідання не з'явились, повноважних
представників в судове засідання не
направили, про причини неявки суд не
повідомили, не зважаючи на те, що були
повідомлені про час та місце розгляду
апеляційної скарги належним чином
відповідно до вимог ст. 64, 86
Господарського процесуального кодексу
України.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.11.2014
розгляд справи відкладено на 08.12.2014.

08.12.2014 скаржник в судове засідання не
з'явився, повноважного представника в
судове засідання не направив, про
причини неявки суд не повідомив, не
зважаючи на те, що був повідомлений про
час та місце розгляду апеляційної
скарги належним чином відповідно до
вимог ст. 64, 86 Господарського
процесуального кодексу України.

Статтею 99 ГПК України передбачено, що в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Спір має бути вирішено господарським
судом у строк не більше двох місяців
від дня одержання позовної заяви (ч. 1
ст. 69 ГПК України).

Керуючись ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України
колегія суддів вважає за необхідне
здійснити перевірку рішення суду
першої інстанції у даній справі в
апеляційному порядку за наявними в
справі документами та за відсутності
представника скаржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

08.12.2014 прокурор в судовому засіданні
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги і просив суд
рішення господарського суду Київської
області від 01.09.2014 у справі № 927/949/14
залишити без змін.

08.12.2014 представник позивача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення апеляційної скарги і
просив суд рішення господарського суду
Київської області від 01.09.2014 у справі №
927/949/14 залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів встановила
наступне.

Відповідно до статуту позивача,
затвердженого загальними зборами
акціонерів Відкритого акціонерного
товариства «Домобудівник» від 15.07.2011
року (протокол №21), товариство змінило
свою назву на приватне акціонерне
товариство «Будівельна компанія
«Домобудівник».

Приватне акціонерне товариство
«Будівельна компанія «Домобудівник»
відповідно до статуту є підприємством,
яке здійснює будівництво об'єктів
житлового фонду, соціальної
інфраструктури області за державні
кошти по державним та регіональним
програмах.

Позивачем здійснюється забудова житла
у м. Чернігові під державні програми
для інвалідів Великої Вітчизняної
війни та потерпілих внаслідок ЧАЕС,
внаслідок чого не дивлячись на те, що
позивач має приватну форму власності,
проте в господарській діяльності
використовує переважно державні кошти,
в зв'язку з чим в даному випадку
зачіпаються і порушуються державні
інтереси.

З матеріалів справи вбачається, що
прокуратурою Чернігівської області
проведено перевірку
фінансово-господарської діяльності
приватного акціонерного товариства
«Будівельна компанія «Домобудівник»,
за наслідками якої встановлено
наступне.

Згідно додаткової угоди за № 3 до
договору від 04.06.2007 року за №279, ТОВ
«Бобрик-Град» в рахунок погашення
боргу на суму 3 258 218,96 грн. передав ВАТ
«Домобудівник» майнові права на
частину квартир, а саме: № 6, № 12, № 14, №
20, № 22, № 26, № 28, № 30, № 34, № 36, № 38 у
будинку №17 по вул. Гвардійській у с.
Шевченкове Броварського району
Київської області, загальною площею 650
кв.м.

Відповідно акту розподілу, вартість
переданих квартир становить за 1 м.кв. 5
030,44 грн. Загальна вартість складає 3 258
218,96 грн.

В свою чергу, позивачем отриманні
свідоцтва на право власності на
нерухоме майно від 19.12.2012 року серії САЕ
за номерами 31 та за номерами №
71.

Після чого, ПАТ «БК «Домобудівник» в
особі виконуючого обов'язки
генерального директора Ковтуна В.В.
12.08.2013 року уклало з ТОВ «Національна
агроуправлінська компанія» в особі
директора Мхцієва Ч.М. договори
купівлі-продажу квартир № 6, № 12, № 26, №
30, № 36, № 14, № 20, № 22, № 28, № 34, № 38 в
будинку № 17 по вулиці Гвардійська в с.
Шевченкове Броварського району
Київської області, загальною вартість
яких складала 1 684 020 грн.

На підставі зазначеного договору було
відчужено спірну квартиру № 6 у будинку
№17 по вул. Гвардійській в с. Шевченкове
Броварського району Київської області,
продаж якої вчинено за 148 460 грн. на
підставі довідки про вартість від
12.08.2013 року, яка складена та видана
головним бухгалтером ВАТ «БК
«Домобудівник» Пилипець Л.В.

Проте, органами прокуратури
встановлено, що зазначена довідка не
відповідає бухгалтерським даним ПАТ
«БК «Домобудівник» внаслідок того, що
вартість відчужених першим
заступником генерального директора
ПАТ «БК «Домобудівник» Ковтун В.В. від
імені товариства 11 квартир на користь
ТОВ «Національна агроуправлінська
компанія» суттєво відрізняється від їх
вартості за договором від 04.06.2007 року за
№279, укладеним з ТОВ «Бобрик-Град». Дана
різниця становить 1 574 198,96 грн.

Також, органами прокуратури було
встановлено та підтверджується
довідками ПАТ «БК «Домобудівник» від
12.09.2013 року, що генеральний директор
Роговий А.М. за 2013 рік перебував у
відпустках з 25 травня 2013 року по 6
червня 2013 року, з 29 червня 2013 року по 3
липня 2013 року, з 8 по 30 липня 2013 року та
приступив до виконання своїх
обов'язків лише 31.07.2013.

Проте, п. 12.4.4 статуту ПАТ «БК
«Домобудівник», у разі тимчасової
неможливості виконання генеральним
директором своїх повноважень або у
разі його відсутності, його
повноваження виконує (здійснює) перший
заступник генерального директора. При
виконанні функцій генерального
директора перший заступник має право
без довіреності здійснювати юридичні
дії від імені товариства в межах
компетенції, визначеної статутом.

21.08.2013 року за наслідки вищевказаної
перевірки прокуратурою Чернігівської
області порушено кримінальне
провадження відносно Ковтуна Віктора
Володимировича та Мхцієва Чермена
Махарбековича, яке внесено до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0000233 від 21.08.2013, за ознаками
кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст.
191, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209
Кримінального кодексу України.

13.06.2014 року Новозаводським районним
судом м. Чернігова за наслідками
розгляду матеріалів вказаного
кримінального провадження винесено
вирок, відповідно до якого Ковтун
Віктор Володимирович та Мхцієв Чермен
Махарбекович визнанні винними у
скоєнні кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст.
191, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 209
Кримінального кодексу України та факт
укладення договору без відома та згоди
позивача, без мети реального отримання
позивачем коштів за договором,
укладення договору з метою
протиправного заволодіння
відповідачем майном позивача.

20.08.2014 року ухвалою апеляційного суду
Чернігівської області апеляційні
скарги учасників вказаного
кримінального провадження залишено
без задоволення, а вирок
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 13.06.2014 року залишено без
змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 ГПКУкраїни,
вирок суду в кримінальному провадженні
або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для господарського суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, місцевий господарський
суд при прийнятті оскаржуваного
рішення вірно встановив, що перший
заступник генерального директора ПАТ
«БК «Домобудівник» Ковтун В.В. під час
укладення спірної угоди від 12.08.2013 року
не виконував обов'язки генерального
директора ПАТ «БК «Домобудівник»,
внаслідок чого діяв всупереч вимогам
п.12.4.4 статуту ПАТ «БК «Домобудівник»,
що в свою чергу свідчить про
відсутність у нього повноважень на
підписання і укладення спірного
договору та відсутність згоди позивача
на підписання і укладення від його
імені спірного договору.

Згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України
та ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України,
право власності є непорушним та ніхто
не може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Статтями 316, 317, 319 Цивільного кодексу
України визначено, що право власності -
є право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею незалежно від волі інших осіб.
Власник володіє, користується,
розпоряджається майном на власний
розсуд. Власник має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, що не
суперечать закону. Право власності
набувається з підстав, що не заборонені
законом, зокрема із правочинів.

Стаття 328 Цивільного кодексу України
передбачає, що право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Тобто, підставами для захисту
цивільного права є його порушення,
невизнання або оспорювання.

На підставі ст. 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого майнового і немайнового
права або інтересу.

Згідно ст. 331 Цивільного кодексу
України власник має право витребувати
своє майно від особи, яка незаконно без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Таким чином, одним із способів захисту
цивільних прав та інтересів є визнання
правочину недійсним та визнання права,
зокрема визнання права власності на
майно та повернення у власність
власника незаконно відчуженого
об'єкту.

Стаття 215 Цивільного кодексу України
визначає, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір про визнання договору
недійсним, необхідним є встановлення
наявності тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угод недійсними і
настання відповідних наслідків, а саме:
відповідність змісту угод вимогам
закону, додержання встановленої форми
угоди; правоздатність сторін за угодою;
у чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони тощо.

В ст. 228 Цивільного кодексу України
передбачено, що правочин вважається
таким, що порушує публічний порядок,
якщо він був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним. У разі
недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним. Якщо визнаний
судом недійсний правочин було вчинено
з метою, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то при
наявності умислу у обох сторін - в разі
виконання правочину обома сторонами - в
дохід держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання правочину однією
стороною з іншої сторони за рішенням
суду стягується в дохід держави все
одержане нею і все належне - з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності умислу лише у
однієї із сторін все одержане нею за
правочином повинно бути повернуто
іншій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
за рішенням суду стягується в дохід
держави.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу
України, ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності чи
обмежений у його здійсненні.

Отже, договором купівлі-продажу від
12.08.2013 року порушено права та
охоронювані законом інтереси ПАТ «БК
«Домобудівник» в зв'язку з тим, що
позивач є власником майна, яке вибуло
із його володіння без згоди та відома
позивача внаслідок скоєння службовою
особою позивача злочину, що в свою
чергу свідчить про те, що спірний
договір є таким, який порушує публічний
порядок через те, що спрямований на
протиправне позбавлення права
власності позивача на майно.

Цивільний кодекс України в ст. 392
передбачає, що власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Статтею 387 Цивільного кодексу України
передбачено, що власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним.

Згідно ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу
України, якщо майно за відплатним
договором придбане в особи, яка не мала
права його відчужувати, про що набувач
не знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у разі, якщо
майно: 1) було загублене власником або
особою, якій він передав майно у
володіння; 2) було викрадене у власника
або особи, якій він передав майно у
володіння; 3) вибуло з володіння
власника або особи, якій він передав
майно у володіння, не з їхньої волі
іншим шляхом.

Відповідно до ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України,
прокурори та їх заступники наділені
правом звернення до господарського
суду в інтересах держави. При цьому
прокурор в позові самостійно визначає,
в чому полягає порушення інтересів
держави, та обґрунтовує необхідність
їх захисту, а також вказує орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах.

Статтею 361 Закону України «Про
прокуратуру» передбачена підстава
звернення прокурора до суду в
інтересах держави в разі наявності
порушень або загрози порушень
економічних, політичних та інших
державних інтересів внаслідок
протиправних дій (бездіяльності)
фізичних або юридичних осіб, що
вчиняються у відносинах між ними або з
державою.

Цивільний кодекс України у ст. 386
передбачає, що на державу покладений
обов'язок забезпечувати рівний захист
прав усіх суб'єктів права власності.

Суд відзначає, що в розумінні ст. 33, 36
Господарського процесуального кодексу
України скаржник не надав ні до суду
першої інстанції ні до суду
апеляційної інстанції докази які б
підтверджували його вимоги та
заперечення.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дав належну оцінку
обставинам справи і прийшов до
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, а тому рішення
господарського суду Київської області
від 01.09.2014 у справі № 927/949/14 відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам та матеріалам справи і
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"НАЦІОНАЛЬНА АГРОУПРАВЛІНСЬКА
КОМПАНІЯ" залишити без задоволення, а
рішення господарського суду Київської
області від 01.09.2014 у справі № 927/949/14 -
без змін.

2. Матеріали справи № 927/949/14 повернути
до господарського суду Київської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
В.О. Зеленін

Судді
Б.О. Ткаченко

Е.О. Шевченко