ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року Справа № 925/12/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого:Полякова
Б.М.,суддів:Коваленка В.М., Короткевича
О.Є. (доповідач у справі),розглянувши
матеріали касаційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сван-1"на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 21.10.2014 року та
рішенняГосподарського суду Черкаської
області від 21.07.2014 рокуу справі№
925/12/14за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Сван-1"до1) Товариства
з обмеженою відповідальністю "Агро
Інжиніринг"; 2) Черкаської центральної
товарної біржіпровизнання правочину
недійсним,

в судовому засіданні взяли участь
представники:

від ТОВ "Сван-1" - Гураль С.Г.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 21 липня 2014 року
у справі № 925/12/14 (суддя Грачов В.М.)
відмовлено в задоволенні заяви
директора товариства з обмеженою
відповідальністю "Сван-1" Коберника В.М.
від 20.03.2014 за вх. № 6914 про відмову від
позову; в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Постановою від 21 жовтня 2014 року
Київський апеляційний господарський
суд (судді: Разіна Т.І. - головуючий,
Копитова О.С., Сотніков С.В.) у справі №
925/12/14 апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сван-1"
залишено без задоволення, рішення
місцевого суду залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими у справі
процесуальними актами, скаржник
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сван-1" звернулося до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, якою просить
скасувати рішення Господарського суду
Черкаської області від 21 липня 2014 року
та постанову Київського апеляційного
господарського суду від 21 жовтня 2014
року у справі № 925/12/14 та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Доводи касаційної скарги зводяться до
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, зокрема, ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, ст.ст. 215, 236, 256, 267 Цивільного
кодексу України.

Заслухавши пояснення учасника
судового засідання, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши наявні
матеріали справи, проаналізувавши
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сван-1" просить
задовольнити позов з підстав порушення
відповідачами при укладенні спірної
угоди норм ст. 203, 215 ЦК України та
положень Закону України "Про товарну
біржу", зокрема, з мотивів, що на
товарній біржі не можна продавати
вживані товари, угода укладена
внаслідок зловмисної змови члена біржі
Шатерніка Р.В. та другого відповідача,
продаж автомобіля здійснено за
заниженою ціною та порушує права
позивача на отримання прибутку від
господарської діяльності.

Судами на підставі наявних матеріалів
справи з'ясовано, що за змістом
оскарженої біржової угоди
купівлі-продажу транспортного засобу
реєстраційний № 18983/2 від 27.11.2010р., між
відповідачами по справі досягнуто
згоди про відчуження позивачем на
користь ТОВ "Агро Інжиніринг" ряду
автомобілів, в т.ч. і легкового
автомобіля DAEWOO LANOS TF69Y, сірого кольору,
2005 року випуску, державний номерний
знак СА9334АС, № двигуна А15SMS154794R, №
кузова SUPTF69YD6W262274. Вартість реалізації
даного автомобіля визначена в розмірі
за ціною 9 865 грн.

Відхиляючи доводи позивача, суди
виходили з того, що позивачем не надано
доказів зловмисної домовленості
тимчасового члена біржі Шатерніка Р.В.
з ТОВ "Агро Інжиніринг", та доказів
укладення спірної біржової угоди на
шкоду інтересам продавця.

При цьому, Господарський суд
Черкаської області дійшов висновку, а
суд апеляційної інстанції підтримав,
що відчуження автомобіля DAEWOO LANOS TF69Y,
сірого кольору, 2005 року випуску,
державний номерний знак СА9334АС, №
двигуна А15SMS154794R, № кузова SUPTF69YD6W262274
через укладення біржового договору
порушує вимоги чинного законодавства
України.

Так, згідно ст. 15 Закону України "Про
товарну біржу" не можуть бути предметом
біржової торгівлі речі, визначені
індивідуальними ознаками, якщо вони не
продаються як партія, а також будь-які
вживані товари, включаючи транспортні
засоби, та капітальні активи. Таке
обмеження не поширюється на майно, яке
відчужується з податкової застави, а
також майна, конфіскованого відповідно
до закону.

У відповідності до ст. 215, ч. 1 ст. 203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам, а встановлення
такої обставини є підставою для
визнання договору недійсним.

Встановивши наявність порушення
спірною угодою вимог чинного
законодавства, суд дійшов висновку, що
позивач не довів наявність свого
порушеного права внаслідок укладення
правочину, про недійсність якого
заявлено позов.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що такий висновок
місцевого суду не можна вважати
законним та належним чином
мотивованим, оскільки він зроблений
без правового обґрунтування та оцінки
доводів і доказів у справі в їх
сукупності.

Крім того, розглядаючи заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро Інжинірінг" про
застосування строку позовної давності,
суди попередніх інстанцій погодилися з
доводами, що в даному випадку для
оцінки перебігу строку позовної
давності слід враховувати, що стороною
спірного біржового договору є
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сван-1", а не
арбітражний керуючий Юдицький О.В.,
який в певний період почав виконувати
функцію керівника товариства в ході
розгляду справи про банкрутство №
10/5026/2337/2011. Зміна керівництва на
підприємстві не є підставою для зміни
обрахунку строку позовної давності.

Судом встановлено, що загальний
трирічний строк позовної давності щодо
визнання біржової угоди від 27.11.2010р.
недійсною з моменту її укладення сплив
28.11.2013, а позивач звернувся до суду
30.12.2013р.

Переглянувши в касаційному порядку
прийняті у справі судові рішення,
колегія суддів Вищого господарського
суду України зазначає, що за змістом ч.1
ст. 261 ЦК України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. І лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення.

Прийняті у зазначеній справі судові
акти не відповідають приписам ч. 1 ст. 261
ЦК України.

Так, зазначивши в судовому рішенні про
відсутність підстав для визнання
спірного правочину недійсним,
господарський суд, якого підтримав суд
апеляційної інстанції, належним чином
не з'ясував, не зробив обґрунтованого
висновку та не встановив, чи порушене
право або охоронюваний законом інтерес
позивача, за захистом якого той
звернувся до суду.

Крім того, суд першої інстанції не
зробив чіткого вмотивованого висновку,
з якої саме підстави відмовлено у
задоволенні позову: необґрунтованості
чи у зв'язку зі спливом позовної
давності.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду на
зазначені недоліки рішення місцевого
суду уваги не звернув та їх не усунув.
Висновки суду апеляційного суду про
відхилення доводів позивача є
тотожними висновкам Господарського
суду Черкаської області.

Таким чином, господарські суди в
порушення приписів ч.1 ст. 261 ЦК України
застосували позовну давність без
встановлення факту порушення прав
позивача.

Порушення норм матеріального та
процесуального права, яких
припустилися суди попередніх
інстанцій при прийнятті судових актів,
унеможливили зробити законний і
обґрунтований висновок.

Оскільки передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями чи
відхилені ними, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази, судові рішення у
справі підлягають скасуванню з
передачею справи на розгляд до
господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи
Господарському суду Черкаської
області слід взяти до уваги викладене у
даній постанові, вжити всі передбачені
чинним законодавством заходи для
всебічного, повного та об'єктивного
встановлення обставин справи, дати
належну правову оцінку доказам,
доводам та запереченням учасників
судового процесу і, в залежності від
встановленого та відповідно до вимог
закону, прийняти відповідне рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сван-1"
задовольнити.

2. Рішення Господарського суду
Черкаської області від 21 липня 2014 року
та постанову Київського апеляційного
господарського суду від 21 жовтня 2014
року у справі № 925/12/14 скасувати.

3. Справу № 925/12/14 передати на новий
розгляд до Господарського суду
Черкаської області.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич