м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24708/14 16.12.14

За позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Українська страхова група»

до Приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
компанія»

про відшкодування шкоди в порядку
регресу 48 807,88 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Шаталова Т.В - довіреність
№0114-43 від 17.03.2014 року;

від відповідача: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Українська
страхова група" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Приватного акціонерного
товариства "Українська транспортна
страхова компанія" про відшкодування
шкоди в порядку регресу 48 807,88 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди майну ТОВ «Порше Лізинг
Україна», яке є страхувальником
позивача, було завдано матеріальної
шкоди, яка була відшкодована позивачем
в якості страхового відшкодування. У
зв'язку з цим позивач просить суд
стягнути з відповідача 48 807,88 грн. -
відшкодування шкоди в порядку регресу.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 12.11.2014 року порушено
провадження у справі № 910/24708/14 та
призначено її розгляд на 02.12.2014 року.

25.11.2014 року через відділ діловодства
суду від представника позивача
надійшли документи по справі.

25.11.2014 року через відділ діловодства
суду від Моторного (транспортного)
страхового бюро надійшли документи.

02.12.2014 року через відділ діловодства
суду від представника відповідача
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

В судове засідання 02.12.2014 року
представник позивача з'явився.

В судове засідання представник
відповідача не з'явився, про день та час
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Враховуючи те, що нез'явлення
представника відповідача у судове
засідання перешкоджає вирішенню спору
по суті, а також враховуючи клопотання
представника відповідача, суд вважав
за доцільне відкласти розгляд справи
на 16.12.2014 року.

В судове засідання 16.12.2014 року
представник відповідача не з'явився,
про день та час розгляду справи
повідомлявся належним чином. Ухвали
суду, позовна заява надсилались на всі
відомі адреси, в тому числі на юридичну
адресу підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» за
змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою
від 12.11.2014 року, що свідчить про
достатність часу для підготовки до
судового розгляду справи, подання суду
відзиву на позов, доказів в
обґрунтування своєї позиції, в разі їх
наявності.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні 16.12.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в
судовому засіданні 16.12.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в
їх сукупності, та заслухавши пояснення
представника позивача, Господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2013 року між ТОВ «Порше Лізинг
Україна» (далі по тексту -
страхувальник) та Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Українська страхова група»
(далі по тексту - страховик, позивач)
укладено Договір добровільного
страхування наземних транспортних
засобів №28-0199-0157/12/0511 (далі за текстом -
Договір), за умовами якого був
застрахований транспортний засіб
марки «Фольцваген», державний номер
АА7684МН (далі по тексту - застрахований
транспортний засіб).

Відповідно до Договору страхування
страховик повинен відшкодовувати
шкоду, що трапилась в результаті
страхового випадку, а саме:
пошкодження, втрата або знищення
транспортного засобу або додаткового
обладнання внаслідок ДТП -
дорожньо-транспортної пригоди за
участю транспортного засобу.

З матеріалів справи слідує, що 17.12.2013
року в м. Києві по вул. Магніторській, 1,
сталося ДТП, в результаті якого
зіткнулися застрахований транспортний
засіб, та транспортний засіб марки
«Фольцваген», державний номер АІ7963СХ,
яким керував Боровий М.О., у результаті
чого застрахованому транспортному
засобу було завдано пошкодження
(Довідка про ДТП №9320491 від 17.12.2013 року,
ремонтна калькуляція №ДККА-33312 від
25.01.2014 року, наявні в матеріалах прави).

Відповідно до Страхового акту
№ДККА-33312 від 15.01.2014 року вартість
матеріального збитку, завданого
застрахованому транспортному засобу
склала 44 230,82 грн. (копія страхового
акту в матеріалах справи).

Відповідно до Страхового акту
№ДККА-33312/1 від 26.02.2014 року вартість
матеріального збитку, завданого
застрахованому транспортному засобу
склала 5 077,06 грн. (копія страхового акту
в матеріалах справи).

Загальна вартість матеріального
збитку, завданого застрахованому
транспортному засобу склала 49 307,88 грн.

У зв'язку зі зверненням страхувальника
до позивача з заявою про виплату
страхового відшкодування в порядку
регресу (копія заяви в матеріалах
справи), позивачем було визнано
вищезазначену дорожньо-транспортну
пригоду страховим випадком, про що
складено відповідний страховий акт,
видано наказ на здійснення виплати
страхового відшкодування
страхувальникові (зазначені документи
містяться в матеріалах справи) у
розмірі 49 307,88 грн.

Відповідно до ст. 22, 1166 ЦК України особа,
якій завдано збитків в результаті її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала, і звільняється
від її відшкодування, якщо доведе, що
шкоду завдано не з її вини.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Договір укладений між позивачем та
страхувальником за своєю правовою
природою є договором страхування.
Правовідносини щодо страхування
регулюються нормами Цивільного
кодексу України, зокрема, главою 67 ЦК
України.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Майнова шкода, завдана
страхувальникові позивача була
відшкодована позивачем відповідно до
умов Договору, однак постановою
Деснянського районного суду м. Києва
(суддя Галась І.А.) від 12.02.2014 року справа
№754/1096/14-п, винним у ДТП визнано водія
транспортного засобу марки
«Фольцваген», державний номер АІ7963СХ,
Борового М.О., відповідно до єдиної
централізованої бази даних МТСБУ
цивільно-правова відповідальність
Колосовської М.О. (власника
транспортного засобу марки
«Фольцваген», державний номер АІ7963СХ)
на момент дорожньо-транспортної
пригоди була застрахована в Приватного
акціонерного товариства «Українська
транспортна страхова компанія» (далі
по тексту - відповідач), відповідно до
Полісу серія АС №4425744, що в свою чергу є
підставою для відшкодування завданої
майнової шкоди відповідачем.

Згідно до ст. 27 Закону України «Про
страхування» та ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

У відповідності до вимог ст.1191 ЦК
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
страхування» франшиза - частина
збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

Судом встановлено, що страховик
виконав своє грошове зобов'язання
16.01.2014 року та 26.02.2014 року на
підтвердження чого позивач надав суду
платіжні доручення: №754 від 16.01.2014 року
на суму 44 230,82 грн. та №3911 від 26.02.2014 року
на суму 5 077,06 грн.

Відповідно до Полісу АС №94425744 ліміт
відповідальності відповідача: за шкоду
по життю та здоров'ю 100 000,00 грн., за
шкоду по майну 50 000,00 грн., франшиза 500,00
грн. (копія Полісу міститься в
матеріалах справи).

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Зважаючи на встановлені обставини
справи та вимоги правових норм
викладених вище, а також на те, що
відповідач в установленому порядку
обставини, які повідомлені позивачем,
не спростував, розміру позовних вимог
не оспорив, господарський суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення 48 807,88 грн. -
відшкодування шкоди в порядку регресу,
нормативно та документально доведені,
а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються судом на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська транспортна
страхова компанія» (01033, м. Київ, ВУЛИЦЯ
САКСАГАНСЬКОГО, будинок 77, ) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Українська страхова група»
(03038, м. Київ, ВУЛИЦЯ ФЕДОРОВА ІВАНА,
будинок 32 ЛІТ.А, ) 48 807
(сорок вісім тисяч вісімсот сім) грн. 88
коп. - відшкодування шкоди в порядку
регресу, 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. - судового
збору.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного
тексту рішення: 18.12.2014 року.