ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

09 грудня 2014 року Справа № Б22/144-10/8 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. (головуючого), Катеринчук
Л.Й. (доповідача), Куровського
С.В.розглянувши касаційну скаргу ТОВ
"Плазма" на постанову та
ухвалуКиївського апеляційного
господарського суду від 04.06.2014 року
господарського суду Київської області
від 24.03.2014 рокуза заявою до проТОВ
"Плазма" в особі ліквідатора Мегері
Артура Валерійовича Приватного
підприємства "ВАУ-11" визнання договору
недійсниму справі про банкрутство
господарського суду № Б22/144-10/8
Київської областіза заявою Голови
ліквідаційної комісії ТОВ "Плазма"до
ТОВ "Плазма"в судовому засіданні взяли
участь представники:

ТОВ "Плазма":не з'явилися,Приватного
підприємства "ВАУ-11":Головко О.І.
(довіреність від 09.01.2014 року).ВСТАНОВИВ :

у провадженні
господарського суду Київської області
знаходиться справа №Б22/144-10/8 про
банкрутство ТОВ "Плазма" (далі -
боржника), порушена ухвалою суду від
26.07.2010 року за заявою голови
ліквідаційної комісії боржника з
урахуванням особливостей,
передбачених статтею 51 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції Закону України №2343-ХІІ, до
внесення змін Законом України №4212-VІ
від 22.12.2011 року) (далі - Закон про
банкрутство), введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів.

Справа перебуває на стадії
ліквідаційної процедури, введеної
постановою господарського суду
Київської області від 18.08.2010 року,
ліквідатором банкрута призначено
арбітражного керуючого Степанова Є.В.
(том 2 матеріалів розгляду заяви
ліквідатора Мегері А.В. про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
нерухомого майна банкрута від 27.12.2011
року, а.с. 170 - 175). Постановою Вищого
господарського суду України від 08.12.2010
року постанову про визнання боржника
банкрутом в частині призначення
ліквідатором банкрута арбітражного
керуючого Степанова Є.В. скасовано з
переданням справи в цій частині на
новий розгляд до суду першої інстанції,
зобов'язано арбітражного керуючого
Степанова Є.В. виконувати обов'язки
ліквідатора ТОВ "Плазма" до призначення
у справі нового ліквідатора в порядку,
передбаченому Законом про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 28.04.2011 року, залишеною без
змін судами апеляційної та касаційної
інстанцій, ліквідатором банкрута
призначено арбітражного керуючого
Ковальчука М.М., продовжено строк
ліквідаційної процедури у справі на
два місяці - до 18.10.2011 року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 01.11.2011 року, залишеною без
змін судами апеляційної та касаційної
інстанцій, ліквідатором банкрута
призначено арбітражного керуючого
Янчука О.М., строк ліквідаційної
процедури банкрута продовжено до 18.01.2012
року, а ухвалою місцевого
господарського суду від 15.06.2012 року - до
18.07.2012 року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 02.07.2012 року, залишеною без
змін судами апеляційної та касаційної
інстанцій, усунено арбітражного
керуючого Янчука О.М. від виконання
обов'язків ліквідатора банкрута,
призначено ліквідатором банкрута
арбітражного керуючого Мегерю А.В. (том
1 матеріалів розгляду заяви
ліквідатора Мегері А.В. про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
нерухомого майна банкрута від 27.12.2011
року, а.с. 51 - 67, том 2, а.с. 151 - 161).

В подальшому строк ліквідаційної
процедури у справі неодноразово
продовжувався ухвалами місцевого
господарського суду.

04.03.2014 року до господарського суду
надійшла заява ліквідатора боржника
Мегері Артура Валерійовича за вих.
№01-34-35 від 04.03.2014 року про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
комплексу будівель
виробничо-складської бази від 27.12.2011
року, укладеного між боржником ТОВ
"Плазма" в особі арбітражного керуючого
Янчука О.М., який на дату вчинення
спірного правочину виконував обов'язки
ліквідатора банкрута, та Приватним
підприємством "ВАУ-11", посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
Юр-Капіносом А.Є. та зареєстрованого в
реєстрі за №7577, з посиланням на
порушення вимог частини 10 статті 17,
статті 25 Закону про банкрутство в
редакції, чинній до 19.01.2013 року (вх. №782/14
від 04.03.2014 року) із зазначенням того, що
попереднім ліквідатором боржника
Янчуком О.М. було порушено порядок
реалізації майна боржника в ході
ліквідаційної процедури, виставлено на
продаж та продано за заниженою
вартістю заставне майно боржника, до
фактичного розгляду у справі про
банкрутство вимог ПАТ "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" (далі - ПАТ "ВіЕйБі
Банк"), який був іпотекодержателем
спірного майна, продаж спірного майна
відбувся без відома та узгодження із
заставодержателем умов продажу
предмета іпотеки, внаслідок такого
боржнику завдано збитків, а вимоги його
кредиторів залишились незадоволеними
на значну суму (том 1 матеріалів
розгляду заяви ліквідатора Мегері А.В.
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна
банкрута від 27.12.2011 року, а.с. 5 - 71).

Ухвалою господарського суду Київської
області від 24.03.2014 року (суддя
Скутельник П.Ф.) у задоволенні заяви ТОВ
"Плазма" в особі ліквідатора Мегері А.В.
№01-34-35 від 04.03.2014 року про визнання
договору недійсним відмовлено, судові
витрати у справі на суму 1 218 грн.
покладено на ТОВ "Плазма", повернено ТОВ
"Плазма" з Державного бюджету України 2
грн. надмірно сплаченого судового
збору за подання заяви про визнання
договору недійсним (том 1 матеріалів
розгляду заяви ліквідатора Мегері А.В.
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна
банкрута від 27.12.2011 року, а.с. 214 - 224). Суд
першої інстанції дійшов висновку про
недоведення заявником обставин
неповідомлення банку про продаж його
майна в ході ліквідаційної процедури
та спростував докази заявника про
завдання боржнику збитків внаслідок
продажу спірного майна в ході
ліквідаційної процедури.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою,
боржник в особі ліквідатора Мегері А.В.
(далі - скаржник) звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просив скасувати
оскаржувану ухвалу місцевого
господарського суду від 24.03.2014 року як
таку, що прийнята з порушенням положень
статті 334 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) і за умов неповноти
дослідження судом обставин, що мають
значення для справи, та з порушенням
принципу рівності всіх учасників
процесу перед судом, а також
задовольнити заяву ліквідатора
банкрута Мегері А.В. про визнання
недійсним спірного договору
купівлі-продажу нерухомого майна
банкрута.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 04.06.2014 року
(колегія суддів у складі: головуючого
судді - Тищенко О.В., суддів: Іоннікової
І.А., Чорної Л.В.) апеляційну скаргу
залишено без задоволення, а ухвалу
господарського суду Київської області
від 24.03.2014 року у справі - без змін з тих
же підстав (том 2 матеріалів розгляду
заяви ліквідатора Мегері А.В. про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна
банкрута від 27.12.2011 року, а.с. 95-103).

Не погоджуючись з винесеною
постановою, скаржник звернувся до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просив
скасувати постанову апеляційного суду
від 04.06.2014 року та ухвалу суду першої
інстанції від 24.03.2014 року, задовольнити
заяву ліквідатора ТОВ "Плазма" Мегері
А.В. про визнання недійсним
оспорюваного договору купівлі-продажу
комплексу будівель
виробничо-складської бази від 27.11.2011
року, укладеного між ТОВ "Плазма" та ПП
"ВАУ-11", обґрунтовуючи порушенням
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, статті 334 ЦК України та статей
41 - 43, 22, 26, 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України). Скаржник доводить
порушення попереднім ліквідатором
процедури продажу майна у справі про
банкрутство, зазначає про помилковість
висновків судів про відмову у визнанні
недійним договору купівлі-продажу
нерухомого майна банкрута від 27.12.2011
року та зазначає, що виконання
оспорюваного договору завдало збитків
боржнику та його кредиторам, оскільки
спірне нерухоме майно було реалізоване
з публічних торгів за ціною, що є значно
нижчою від його реальної ринкової
вартості, а відтак, вимоги кредиторів
не були задоволені.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, переглянувши у
касаційному порядку постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 04.06.2014 року та
ухвалу господарського суду Київської
області від 24.03.2014 року, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, розглянувши
доводи касаційної скарги, вислухавши
представника Приватного підприємства
"ВАУ-11" Головка О.І., дійшла висновку про
наявність правових підстав для
часткового задоволення касаційної
скарги, виходячи з такого.

Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК
України, провадження у справах про
банкрутство здійснюється у порядку,
передбаченому цим кодексом, з
врахуванням вимог Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
норми якого, як спеціальні норми права,
превалюють у застосуванні над
загальними нормами Господарського
процесуального кодексу України.

Законодавством про банкрутство згідно
частин 10 та 11 статті 17 Закону про
банкрутство (в редакції до внесення
змін Законом України №4212-VІ від 22.12.2011
року) передбачено спеціальні підстави,
за якими можна визнати недійсними
угоди боржника, укладені як до моменту
порушення провадження у справі про
банкрутство, так і в ході здійснення
такого провадження, зокрема, на стадії
ліквідаційної процедури.

Так, частиною 1 статті 25 Закону про
банкрутство (в зазначеній редакції)
ліквідатора наділено повноваженнями
подання до господарського суду у
справі про банкрутство заяв про
визнання недійсними угод боржника з
підстав, передбачених частиною 10
статті 17 цього Закону.

З такою правовою позицією погоджується
Верховний Суд України у Постанові №06/310
від 26.09.2006 року у справі №Б40/29/26/2/62-00.

Частиною 10 статті 17 Закону про
банкрутство (в зазначеній редакції)
визначено такі спеціальні підстави, за
якими ліквідатор може звернутися у
справу про банкрутство зі заявою про
визнання недійсними угод боржника:
виконання договору завдає збитків
боржнику; договір є довгостроковим
(понад один рік) або розрахованим на
одержання позитивних результатів для
боржника в довгостроковій перспективі,
крім випадків випуску продукції з
технологічним циклом, більшим за
строки санації боржника; виконання
договору створює умови, що
перешкоджають відновленню
платоспроможності боржника.

Згідно з частиною 1 статті 33 та частиною
2 статті 34 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, 26.07.2010 року за
заявою голови ліквідаційної комісії
боржника порушено дану справу про
банкрутство ТОВ "Плазма" за спеціальною
процедурою, передбаченою статтею 51
Закону про банкрутство; постановою
суду першої інстанції від 18.08.2010 року
боржника визнано банкрутом та введено
щодо нього ліквідаційну процедуру (в
цій частині зазначену постанову
залишено без змін судом касаційної
інстанції) (том 2 матеріалів розгляду
заяви ліквідатора Мегері А.В. про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна
банкрута від 27.12.2011 року, а.с. 170 - 175);
ухвалою місцевого господарського суду
від 28.04.2011 року ліквідатором банкрута
призначено арбітражного керуючого
Ковальчука М.М., а ухвалою суду від
01.11.2011 року ліквідатором у справі
призначено арбітражного керуючого
Янчука О.М.; ухвалою суду першої
інстанції від 02.07.2012 року усунено
арбітражного керуючого Янчука О.М. від
виконання обов'язків ліквідатора
банкрута, призначено ліквідатором
банкрута арбітражного керуючого
Мегерю А.В. (том 1 матеріалів розгляду
заяви ліквідатора Мегері А.В. про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна
банкрута від 27.12.2011 року, а.с. 51 - 67, том 2,
а.с. 151 - 161).

Отже, провадження на стадії
ліквідаційної процедури здійснюється
відповідно до Закону про банкрутство в
редакції чинній до 19.01.2013 року.

Матеріалами справи підтверджується, що
ліквідатором Янчуком О.М. за період
здійснення ним повноважень з моменту
призначення ухвалою суду від 01.11.2011
року по 16.01.2012 року подано до суду Звіт
про хід процедури ліквідації, з якого
вбачається вчинення ним дій по
звільненню керівника боржника, подано
заяви про закриття банківських
рахунків боржника, розпочато
інвентаризацію майна боржника шляхом
створення інвентаризаційної комісії
згідно Наказу №1а від 15.11.2011 року та
направлення ПАТ "ВіЕйБі Банк", який
прийняв на відповідальне зберігання
заставне майно боржника, запиту про
підтвердження наявності та
схоронності активів ТОВ "Плазма",
отримано з Бориспільського районного
БТІ Витяги про державну реєстрацію
права власності на нерухоме майно
боржника та матеріали поточної
інвентаризації, яку проводив
попередній ліквідатор Ковальчук М.М.
Також, ліквідатор Янчук О.М. зазначив
про те, що 24.11.2011 року за його
замовленням здійснено оцінку
комплексу будівель
виробничо-складської бази загальною
площею 23 712,2 кв.м., що розташований за
адресою: 08320, Київська область, с. Велика
Олександрівка, вул. Леніна, 121, на суму 13
324 370 грн. без ПДВ та основних засобів
боржника, що знаходились на балансі ТОВ
"Плазма", на суму 604 250 грн. без ПДВ. Також,
ліквідатор Янчук О.М. зазначив про те,
що 27.12.2011 року Товарною біржею "Іннекс"
було продано на аукціоні усе майно
боржника, в тому числі й предмети
застави, та просив продовжити строки
ліквідаційної процедури для отримання
коштів від покупця та розподілу їх між
кредиторами боржника (том 10, а.с. 49 - 122).

За матеріалами справи вбачається, що
15.06.2012 року ПАТ "ВіЕйБі Банк" звернулося
до господарського суду зі скаргою на
дії ліквідатора Янчука О.М. в ході
ліквідаційної процедури, зазначивши
про недотримання ліквідатором
процедури реалізації майна боржника з
обов'язковим попереднім повідомленням
банку про місце, час та умови продажу
предмета застави (вх. №9665) (том 11, а.с. 11 -
31).

Також, за матеріалами справи
вбачається, що грошові вимоги
кредиторів боржника розглядалися
судом першої інстанції з їх визнанням
та включенням до реєстру тільки 02.07.2012
року, зокрема, в даному судовому
засіданні була частково задоволена
скарга на результат розгляду
ліквідатором Янчуком О.М. грошових
вимог ПАТ "ВіЕйБі Банк" та задоволено
скаргу ПАТ "ВіЕйБі Банк" на дії
ліквідатора Янчука О.М., усунено його
від виконання повноважень ліквідатора
ТОВ "Плазма" (том 13, а.с. 14 - 51).

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 19.09.2012 року
залишено без змін ухвалу
господарського суду Київської області
від 02.07.2012 року в частині відсторонення
арбітражного керуючого Янчука О.М. та
змінено її в частині розгляду грошових
вимог ПАТ "ВіЕйБі Банк" з визнанням та
віднесенням до першої черги вимог на
загальну суму 121 321 961, 50 грн. за
договором №7/К-2008 від 29.07.2008 року та на
суму 18 716 677, 10 грн. за договором №8/К-2008
від 29.07.2008 року за курсом НБУ на дату
подачі заяви з грошовими вимогами до
боржника (том 14, а.с. 136-156). Постановою
ВГСУ від 23.01.2012 року постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 19.09.2012 року
скасовано з направленням справи на
новий апеляційний розгляд (том 16, а.с.
57-59). Постановою ВГСУ від 25.06.2013 року
залишено в силі рішення судів про
усунення від повноважень Янчука О.М. та
призначення ліквідатором Мегері А.В.,
скасовано Постанову Київського
апеляційного господарського суду від
18.04.2013 року, прийняту за наслідком
нового розгляду в частині визнання
вимог ПАТ "ВіЕйБі Банк" ("Всеукраїнський
Акціонерний Банк") за Договорами
№7/К-2008, №8/К-2008, №9/К-2008 від 29.07.2008 року,
прийнято власне рішення про визнання
спірних вимог, як вимоги першої черги
задоволення, з визначенням конкретних
сум по окремих договорах (том 16, а.с.
138-158, 333-347).

Отже, розгляд спірних вимог ПАТ "ВіЕйБі
Банк" із визначенням їх вимогами першої
черги як таких, що забезпечені заставою
майна боржника, завершився з
прийняттям власного рішення згідно
Постанови ВГСУ від 25.06.2013 року.

Разом з тим, ліквідатор Янчук О.М., не
сформувавши пасив боржника (не
здійснивши належним чином розгляд
грошових вимог кредиторів у справі про
банкрутство у відповідних судових
процедурах), не провівши власної
інвентаризації активів боржника,
прийняв рішення про реалізацію
заставного майна боржника ще в грудні
2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, 04.03.2014 року до
господарського суду надійшла заява
новопризначеного ліквідатора боржника
Мегері Артура Валерійовича про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу комплексу будівель
виробничо-складської бази від 27.12.2011
року, укладеного між боржником ТОВ
"Плазма" в особі арбітражного керуючого
Янчука О.М., який на дату вчинення
спірного правочину виконував обов'язки
ліквідатора банкрута, та Приватним
підприємством "ВАУ-11", посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
Юр-Капіносом А.Є. та зареєстрованого в
реєстрі за №7577 (том 1 матеріалів
розгляду заяви ліквідатора Мегері А.В.
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна
банкрута від 27.12.2011 року, а.с. 5 - 71).

Розглядаючи зазначену заяву в межах
провадження у даній справі про
банкрутство, суди встановили, що 27.12.2011
року на Товарній біржі "Іннекс"
відбувся аукціон з продажу комплексу
будівель виробничо-складської бази ТОВ
"Плазма", загальною площею 23 712,20 кв.м.,
розташованого за адресою: Київська
область, Бориспільський район, с.
Велика Олександрівка, вул. Леніна, 121;
згідно протоколу №1 проведення
аукціону, його переможцем визнано
Приватне підприємства "ВАУ-11", яке
сплатило за лот найвищу ціну - 13 324 370
грн. без ПДВ (том 11, а.с. 202 - 203).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, 27.12.2011 року між
ліквідатором банкрута Янчуком О.М. та
Приватним підприємством "ВАУ-11", як
переможцем аукціону, укладено договір
купівлі-продажу комплексу будівель
виробничо-складської бази, який
посвідчено нотаріально, за яким
ліквідатор банкрута Янчук О.М., як
продавець, зобов'язується передати у
власність покупця комплекс будівель
виробничо-складської бази, загальною
площею 23 712,20 кв.м., розташований за
адресою: Київська область,
Бориспільський район, с. Велика
Олександрівка, вул. Леніна, 121, а
покупець зобов'язується прийняти його
та впродовж 30 календарних днів з
моменту укладення сторонами цього
договору внести на рахунок продавця
грошові кошти в розмірі 13 324 370 грн., як
плату за придбане на аукціоні нерухоме
майно боржника (том 11, а.с. 204 - 206).

Суди встановили, що за результатами
оцінки спірного нерухомого майна,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності Приватним підприємством
"Автоексперт", складено звіт від 24.11.2011
року, згідно якого ринкова вартість
об'єкта оцінки - комплексу будівель
виробничо-складської бази, загальною
площею 23 712,20 кв.м., що знаходиться на
балансі ТОВ "Плазма" та розташований за
адресою: Київська область,
Бориспільський район, с. Велика
Олександрівка, вул. Леніна, 121, станом на
31.10.2011 року становить 13 324 370 грн. (том 11,
а.с. 180). При цьому, саме дані про ринкову
вартість спірного майна згідно
зазначеного звіту були взяті до уваги
ліквідатором Янчуком О.М. при
визначенні його початкової ціни
продажу на спірному аукціоні від 27.12.2011
року.

Судами встановлено, що арбітражним
керуючим Мегерею А.В., призначеним
ліквідатором банкрута у даній справі
ухвалою суду від 02.07.2012 року, замовлено
в суб'єкта оціночної діяльності ТОВ
"Бізнес-центр "Експертиза" незалежну
оцінку спірного нерухомого майна
банкрута, за результатами проведення
якої складено звіт про оцінку згідно
якого ринкова вартість спірного майна
станом на 30.04.2013 року становила 30 560 086
грн. (том 1 матеріалів розгляду заяви
ліквідатора Мегері А.В. про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
нерухомого майна банкрута від 27.12.2011
року, а.с. 16 - 17).

Приймаючи рішення про відмову у
визнанні недійсним договору
купівлі-продажу комплексу будівель
виробничо-складської бази від 27.12.2011
року, суд першої інстанції виходив з
того, що дані про експертну оцінку
майна станом на 30.04.2013 року не можуть
підтверджувати наявності збитків у
боржника з огляду на його реалізацію
шляхом проведення аукціону 27.12.2011 року.
Також, апеляційний суд прийняв до
уваги, як преюдиційний факт, прийняття
власного рішення згідно Постанови ВГСУ
від 04.11.2013 року про відмову у
задоволенні позову про визнання
недійсним аукціону, проведеного
Товарною біржею "Іннекс" з продажу
майна ТОВ "Плазма", оформленого
протоколом аукціону №1 від 27.12.2011 року,
та про визнання недійсним договору
купівлі-продажу комплексу будівель
виробничо-складської бази від 27.11.2011
року з цивільно-правових підстав (том 1
матеріалів розгляду заяви ліквідатора
Мегері А.В. про визнання недійсним
договору купівлі-продажу нерухомого
майна банкрута від 27.12.2011 року, а.с.143-149) .

Апеляційний господарський суд,
переглядаючи справу в повному обсязі,
погодився з такими висновками суду
першої інстанції, зазначив про його
відповідність положенням цивільного
законодавства та не вбачав правових
підстав для зміни чи скасуванні
оскаржуваної ухвали від 24.03.2014 року (том
2 матеріалів розгляду заяви
ліквідатора Мегері А.В. про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
нерухомого майна банкрута від 27.12.2011
року, а.с. 95 - 103).

Колегія суддів Вищого господарського
суду України не погоджується з такими
висновками судів та зазначає, що
відмова у визнанні недійсним договору,
укладеного в ході ліквідаційної
процедури боржника, в позовному
провадженні з цивільно-правових
підстав не перешкоджає ліквідатору
боржника, відповідно до наданих йому
повноважень згідно частини 1 статті 25
та частини 10 статті 17 Закону про
банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013
року, звернутися зі заявою про визнання
недійсною угоди з підстав,
передбачених спеціальними нормами
Закону про банкрутство. Така заява
розглядається за особливою процедурою
провадження в межах справи про
банкрутство і предметом дослідження в
ході розгляду є підстави визнання
недійсними угод згідно частини 10
статті 17 Закону про банкрутство (в
зазначеній редакції), зокрема,
виконання договору завдає збитків
боржнику, договір є довгостроковим
(понад 1 рік) або розрахованим на
одержання позитивних результатів для
боржника в довгостроковій перспективі
та виконання договору створює умови, що
перешкоджають відновленню
платоспроможності боржника.

Відтак, досліджуючи спірний договір на
предмет того, чи завдає він збитків
боржнику, судам належало дати оцінку не
тільки обставинам експертної оцінки
майна боржника на момент його продажу з
аукціону, а дослідити які дії були
здійснені ліквідатором в ході
ліквідаційною процедури, чи було
сформовано ним пасив боржника на
момент проведення реалізації спірного
майна, чи було здійснено
інвентаризацію майна боржника,
оскільки зазначені дії є такими, що
передують реалізації активів боржника
в ході проведення ліквідаційної
процедури та гарантують кредиторам,
чиї вимоги визнані та включені до
реєстру вимог кредиторів, дотримання
їх колективних прав та інтересів в ході
здійснення процедури ліквідації,
зокрема, формування комітету
кредиторів та прийняття на його
засіданнях рішень про визначення
порядку реалізації майна боржника, що
не обмежується для кредиторів в ході
здійснення провадження у справі з
особливостями відповідно статті 51
Закону про банкрутство в редакції,
чинній до 19.01.2013 року.

За змістом оскаржуваних судових рішень
не вбачається дослідження обставин
завдання збитків боржнику передчасною
реалізацію його майна в контексті
недотримання ліквідатором боржника
Янчуком О.М. визначеної Законом про
банкрутство послідовності дій
ліквідатора з метою забезпечення
балансу інтересів боржника та
кредиторів в ході провадження у справі
про банкрутство, не дано оцінки тим
обставинам, що Янчук О.М. був усунений
ухвалою суду від 02.07.2012 року від
виконання повноважень ліквідатора за
неналежне проведення ліквідаційної
процедури.

Судами встановлено, що експертна
вартість майна станом на 27.11.2011 року
згідно висновків експерта становила
понад 13 млн. грн., а станом на 30.04.2013 року
зросла більш як у 2 рази та становила
понад 30 млн. грн. Відтак, здійснивши
реалізацію спірного об'єкта
нерухомості після формування пасиву
боржника (розгляду спірних вимог
кредиторів та включення їх до реєстру
вимог кредиторів), ліквідатор боржника
міг би отримати суму у 2 рази більшу, ніж
за яку було продано зазначене майно за
оспорюваним договором. Зазначеним
обставинам суди першої та апеляційної
інстанцій не дали жодної оцінки.

Також, колегія суддів касаційного суду
зазначає про те, що судами не було
перевірено доводів ПАТ "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" про те, що жодного
повідомлення про реалізацію
заставного майна ліквідатором Янчуком
О.М. в порядку, визначеному частиною 5
статті 31 Закону про банкрутство в
редакції, чинній до 19.01.2013 року, йому не
направлялося (том 11, а.с. 14), а згідно
рекомендованого поштового
відправлення №821 від 23.12.2011 року
йому надійшов лист ліквідатора про
часткове визнання його вимог від 23.12.2011
року (том 10, а.с. 111, том 11, а.с. 186). Отже,
суди не позбавлені можливості
зобов'язати банк, як учасника у справі
про банкрутство, надати для огляду в
судовому засіданні всі отримані ним
листи від ліквідатора Янчука О.М. та
перевірити таким чином дотримання ним
процедури повідомлення
кредитора-заставодержателя про
реалізацію його майна в ході
здійснення провадження у справі про
банкрутство.

З огляду на зазначене, колегія суддів
Вищого господарського суду України
дійшла висновку про порушення судами
першої та апеляційної інстанцій норм
законодавства про банкрутство та
процесуального права при розгляді
заяви ліквідатора банкрута Мегері А.В.
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу комплексу будівель
виробничо-складської бази від 27.12.2011
року, внаслідок чого відмова у визнанні
його недійсним із спеціальних підстав,
передбачених Законом про банкрутство,
є передчасною.

Відтак, постанова Київського
апеляційного господарського суду від
04.06.2014 року та ухвала господарського
суду Київської області від 24.03.2014 року у
даній справі підлягають скасуванню з
направленням на новий розгляд до суду
першої інстанції в іншому складі суду
заяви ліквідатора ТОВ "Плазма" Мегері
Артура Валерійовича за вих. №01-34-35 від
04.03.2014 року про визнання недійсним
Договору купівлі-продажу комплексу
будівель виробничо-складської бази від
27.12.2011 року, укладеного між ТОВ "Плазма"
та Приватним підприємством "ВАУ-11".

При новому розгляді справи судам
належить врахувати викладене,
дослідити обставини належності дій
ліквідатора Янчука О.М. в ході
ліквідаційної процедури ТОВ "Плазма",
дотримання ним принципу реалізації
майна після формування активу та
пасиву боржника із забезпеченням
балансу інтересів кредиторів та
боржника у справі про банкрутство,
належного повідомлення
кредитора-заставодержателя спірного
майна до початку його реалізації з
аукціону, дослідити обставини
можливого завдання збитків боржнику та
кредитору-заставодержателю
передчасною реалізацією спірного
майна згідно договору від 27.12.2011 року.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

П О С Т А Н О В И
В :

1. Касаційну скаргу ТОВ "Плазма"
задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 04.06.2014 року та
ухвалу господарського суду Київської
області від 24.03.2014 року у справі
№Б22/144-10/8 скасувати.

Справу №Б22/144-10/8 в частині розгляду
Заяви ліквідатора ТОВ "Плазма" Мегері
Артура Валерійовича за вих. №01-34-35 від
04.03.2014 року про визнання недійсним
Договору купівлі-продажу комплексу
будівель виробничо-складської бази від
27.12.2011 року направити на новий розгляд
до господарського суду Київської
області в іншому складі суду.

Головуючий
Н.Г. Ткаченко

Судді
Л.Й. Катеринчук

С.В. Куровський