ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2014
Справа № 917/2235/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Айнхель Україна",
вул. Кутузова, 134, м. Бровари, Київська
обл., 07400

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Текс", вул. Воїнів
Інтернаціоналістів, буд. 11, кв. 24, м.
Кременчук, Полтавська обл., 39622

про стягнення 10 732,63 грн.

Суддя Ківшик О.В.

Представники:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: не з'явилися.

18.12.2014 р. у судовому засіданні
відповідно до ст. 85 ГПК України
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення, залучено її до
матеріалів справи та повідомлено про
термін виготовлення повного тексту
судового рішення.

Суть спору : розглядається позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Айнхель Україна" про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Текс" 10 732,63 грн.
заборгованості, що виникла внаслідок
неналежного виконання останнім умов
укладеного між сторонами 22.07.2011 р.
Договору № 201, з яких : 9 876,69 грн. основна
заборгованість та 855,94 грн. три проценти
річних.

Позивач представництво у судове
засідання не забезпечив, його явка в
судове засідання судом обов'язковою не
визнавалась. У минулому судовому
засіданні представник позивача заявив,
що наполягає на задоволенні позовних
вимог за мотивами, викладеними у
позовній заяві.

Відповідач представництво у судове
засідання вдруге не забезпечив, вимог
суду (п. 5 ухвали суду від 03.11.2014 р. та п. 3
ухвали суду від 25.11.2014 р.) не виконав,
причин щодо цього не повідомив.
Останній відповідно до пп. 2.6.15
Інструкції з діловодства в
господарських судах України та пп. 3.9.1
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" був належним чином та
завчасно за місцезнаходженням згідно
даних Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців повідомлений про дату, час
і місце проведення судових засідань,
про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах
справи доказів для розгляду спору по
суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифікована Законом України від
17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на
розгляд його справи упродовж розумного
строку, суд не оцінює вказану обставину
як підставу для подальшого відкладення
розгляду справи. Спір розглядається за
наявними матеріалами відповідно до ст.
75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача (у минулому судовому
засіданні), оцінивши надані докази, суд,

встановив:

22.07.2011 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Айнхель Україна"
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Текс"
(покупець) було укладено Договір № 201
(а.с. 22-25, далі - Договір № 201), за умовами
якого Товариство з обмеженою
відповідальністю "Айнхель Україна"
(постачальник) зобов'язувалося
поставити і передати у власність
покупцю електроприлади торгової марки
Einhell Germany AG (далі-товар), а Товариство з
обмеженою відповідальністю "Текс"
(покупець) зобов'язувалося прийняти цей
товар та своєчасно здійснювати його
оплату на умовах цього Договору (п. 1.1
Договору № 201).

При цьому сторони узгодили, зокрема,
наступне :

- найменування, асортимент, загальна
кількість товару, загальна вартість ат
сума поставок товару узгоджуються
сторонами у процесі діяльності та
зазначаються у специфікаціях, що є
невід'ємними частинами цього Договору.
(ч. 2 п. 1.1 Договору № 201);

- товар відвантажується зі складу
постачальника і постачається покупцю
на умовах DDU (пункт поставки - склад
покупця) відповідно до Міжнародних
правил інтерпретації комерційних
термінів "ІНКОТЕРМС" - 2000 року. Всі
витрати з приводу доставки товару несе
постачальник (п. 2.1 Договору № 201);

- право власності на Товар, а з ним й
ризик випадкової загибелі Товару
переходить від Позивача до Відповідача
з моменту підписання уповноваженими
особами накладних, що свідчить про
передачу Товару (п. 2.2 Договору 201);

- оплата кожної окремої партії товару
здійснюється покупцем в безспірному
порядку протягом 60 календарних днів з
моменту поставки товару, відповідно до
п. 2.3. Договору, шляхом перерахування
вартості отриманої партії товару на
розрахунковий рахунок постачальника
(п. 4.5 Договору № 201);

- цей Договір набирає чинності з
моменту його підписання сторонами та
діє до 31.12.2011 р., але у будь-якому випадку
до повного виконання сторонами умов
даного договору. У разі якщо жодна зі
сторін за 30 днів до спливу строку
закінчення терміну дії договору не
повідомить іншу сторону у письмовій
формі про розірвання даного договору,
то його строк вважається автоматично
пролонгований (п. 13 Договору № 201).

Факт виконання позивачем договірних
зобов'язань з поставки товару покупцю
та факт отримання останнім товару на
загальну суму 12 218,38 грн.
підтверджується наявними у матеріалах
справи копіями належним чином
оформлених видаткових накладних, а
саме : видатковою накладною № УС00002418
від 15.09.2011 р. на суму 11 133,60 грн.,
видатковою накладною № УС00002539 від
23.09.2011 р. на суму 480,34 грн. та видатковою
накладною № УС00002696 від 05.10.2011 року. на
суму 604,44 грн. (а.с. 26-28). Дані первинні
документи підписані представниками
сторін та скріплені печатками сторін,
судом оглянуто оригінали останніх та
встановлено, що залучені до позовної
заяви копії відповідають оригіналам.

Позивачем також було пред'явлено
відповідачеві рахунки-фактури для
оплати поставлених товарів, а саме:
рахунок-фактура № УС00002418 від 15.09.2011 р.
на суму 11 133,60 грн., рахунок-фактура №
УС00002539 від 23.09.2011 р. на суму 480,34 грн. та
рахунок-фактура № УС00002696 від 05.10.2011
року на суму 604,44 грн. (а.с. 55-57).

За даними позивача в порушення умов
Договору № 201 відповідач лише частково
оплатив вартість отриманого ним
товару, а саме : проведено часткову
оплату у розмірі 2 341,69 грн. за товар
отриманий за видатковою накладною №
УС00002418 від 15.09.2011 р.. Заборгованість
останнього на момент пред'явлення
позову до суду складає 9 876,69 грн..

З огляду на невиконання відповідачем
зобов'язань щодо оплати товару позивач
звернувся до останнього з претензією №
20 від 05.05.2014 р. (а.с. 29), у якій вимагав
сплатити 9 876,69 грн. заборгованості з
оплати вартості отриманого товару.

Враховуючи відсутність реагування на
вказану претензію та вважаючи свої
права порушеними, позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення з
відповідача 10 732,63 грн. заборгованості,
що виникла внаслідок неналежного
виконання останнім умов укладеного між
сторонами 22.07.2011 р. Договору № 201, з яких
: 9 876,69 грн. основна заборгованість та
855,94 грн. три проценти річних.

При винесенні рішення суд виходив з
наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Положеннями статей 627, 628
Цивільного кодексу України визначено,
що відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного
між сторонами Договору поставки №
0575-СН, кореспондуючи права та обов'язки
його сторін, суд дійшов висновку, що
оцінка правомірності заявлених вимог
має здійснюватись з урахуванням
приписів законодавства, які
регламентують правовідносини з
договору поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Продавець зобов'язаний передати товар
покупцеві у строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо зміст
договору не дає змоги визначити цей
строк, - відповідно до положень статті
530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного
Кодексу України). Покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. У разі прострочення оплати
товару продавець має право вимагати
оплати товару (ст. 692 Цивільного
Кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України,
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином та в установлений строк,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається. Статтею
193 Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Не
допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом. Згідно
ст. 530 Цивільного кодексу України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України та ст. 202 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання припиняється, зокрема,
виконанням, проведеним належним чином.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач належним чином виконав
зобов'язання за Договором поставки №
201, поставивши відповідачеві товар за
вказаними вище видатковими накладними.
В свою чергу, відповідач в порушення
прийнятих на себе зобов'язань за
вказаним Договором № 201 та приписів ст.
692 Цивільного кодексу України не
оплатив вартість поставленого за
вказаними видатковими накладними
товару у визначені Договором строки,
заборгованість останнього на момент
пред'явлення даного позову до суду та
розгляду справи у суді складає 9 876,69
грн.. Дана обставина відповідачем не
спростована.

Отже, з аналізу наведених норм права та
поданих доказів, суд дійшов висновку
про те, що позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача 9 876,69 грн.
основного боргу підтверджені
документально та нормами
матеріального права, відповідачем не
спростовані, а тому підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Здійснивши перевірку наданого
позивачем розрахунку позовних вимог
щодо стягнення з відповідача 855,94 грн.
трьох процентів річних за період з
16.11.2011 р. по 06.10.2014 р. (з урахуванням
моменту виникнення зобов'язань з
оплати отриманого відповідачем товару
по кожній окремій поставці товару), суд
прийшов до висновку, що розмір вимог
позивача в цій частині є вірним
(перерахунок здійснено за допомогою
калькулятору підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій
"Ліга:Еліт 8.1.5").

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129
Конституції України та ст. 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Допустимих доказів в спростування
вищевикладеного чи будь-яких
обґрунтованих заперечень по суті спору
відповідач суду не надав.

За викладеного, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача 9 876,69
грн. основного боргу та 855,94 грн. 3%
річних підтверджені документально та
нормами матеріального права,
відповідачем не спростовані, а тому
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 43, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Текс" (вул. Воїнів
Інтернаціоналістів, буд. 11, кв. 24, м.
Кременчук, Полтавська обл., 39622),
ідентифікаційний код юридичної особи
30205022, п/р 4122 в ПАТ "БАНК ФОРУМ", МФО
322948 на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Айнхель Україна"
(вул. Кутузова, 134, м. Бровари, Київська
обл., 07400), ідентифікаційний код
юридичної особи 34189256, п/р 0208 в АТ
"ОТП Банк", м. Бровари, МФО 300528 : 9
876,69 грн. основного боргу та 855,94 грн. 3%
річних.

Видати наказ з набранням цим рішенням
законної сили.

Повне рішення складене 22.12.2014 р..

СУДДЯ

О.В.КІВШИК

Примітка : Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
прийняття, а у разі, якщо у судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 цього Кодексу. Рішення може
бути оскаржено протягом десяти днів з
дня прийняття рішення, а у разі якщо у
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення
- з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційною інстанцією.