ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2014 р.
Справа № 909/862/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

Головуючого судді
Марка Р.І.

суддів
Желіка М.Б.

Костів Т.С.

при секретарі судового засідання
Греділь М.І.

за участю представників сторін :

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хімшинторг", б/н від
16.10.2014 року

на рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 06.10.2014
року

у справі № 909/862/14, суддя Неверовська Л.М.

за позовом Державного підприємства
"Український державний
геологорозвідувальний інститут", м.
Київ

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хімшинторг", смт.
Богородчани, Івано-Франківська
область,

про стягнення 12 589,35 грн., з яких 10 380 грн.
основний борг, 841, 47 грн. - пеня,
163, 80 грн. - 3 % річних, 1 204,08 грн. -
інфляційні нарахування

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду
Івано-Франківської області від 06.10.2014р.
у справі №909/862/14 (суддя Неверовська Л.М.)
позов Державного підприємства
"Український державний
геологорозвідувальний інститут"
задоволено. Присуджено до стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хімшинторг" на
користь Державного підприємства
"Український державний
геологорозвідувальний інститут" 10 380
грн. основного боргу, 841,47 грн. пені, 163, 80
грн. 3% річних, 1 204, 08 грн. інфляційних
втрат та 1 827 грн. судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням
місцевого господарського суду,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Хімшинторг"
звернулось до Львівського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 06.10.2014р.
у даній справі скасувати з підстав
порушення місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права, невсебічного,
неповного і необ"єктивного
встановлення всіх обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги скаржник покликається, зокрема,
на відсутність підстав для підписання
акту приймання-передачі послуг від
16.12.2013р. у зв'язку з неотриманням разом з
таким звітних матеріалів, які б
підтверджували які саме послуги і в
якому обсязі надано позивачем.
Враховуючи наведене, скаржник зазначає
про відсутність доказів виконання
позивачем зобов'язань за договором
№КД2440-00 від 23.08.2013р. у встановлені
терміни та, як наслідок, відсутність у
відповідача боргу перед позивачем за
вказаним договором.

Державне підприємство "Український
державний геологорозвідувальний
інститут" у відзиві на апеляційну
скаргу просить рішення Господарського
суду Івано-Франківської області від
06.10.2014р. у даній справі залишити без
змін з підстав його законності та
обґрунтованості, а апеляційну скаргу -
без задоволення. Окрім того, позивач
просив розгляд апеляційної скарги
провести без участі його
уповноваженого представника за
наявними у справі доказами.

Згідно автоматичного розподілу справ
КП "Документообіг господарських судів",
04.11.2014р. справу за № 909/862/14 розподілено
до розгляду судді - доповідачу Бонк Т.Б.

Розпорядженням голови суду від 06.11.2014р.
у склад колегії для розгляду справи
введено суддів Бойко С.М. та Якімець Г.Г.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 06.11.2014р.
(колегією суддів у складі: головуючий
суддя Бонк Т.Б., судді Бойко С.М. та
Якімець Г.Г.) апеляційну скаргу
прийнято до провадження та призначено
до розгляду в судовому засіданні на
25.11.2014р.

У зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю головуючого судді
Бонк Т.Б., розпорядженням керівника
апарату суду №153 від 24.11.2014р. призначено
повторний автоматичний розподіл
справи.

Згідно з автоматичним розподілом справ
КП "Документообіг господарських судів"
24.11.2014р. справу № 909/862/14 розподілено до
розгляду судді-доповідачу Марку Р.І.

Розпорядженням в.о. голови суду від
25.11.2014р. в склад судової колегії для
розгляду справи №909/862/14 введено суддів
Желіка М.Б. та Костів Т.С.

Відповідно до п. 9-1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011 р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу XII Господарського
процесуального кодексу України", у разі
зміни складу суду апеляційної
інстанції розгляд ним справи
починається заново, а отже, спочатку
починається й перебіг строку розгляду
апеляційної скарги, що визначений
статтею 102 ГПК України.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 25.11.2014р.
(колегією суддів у складі: головуючий
суддя Марко Р.І., судді Желік М.Б. та
Костів Т.С.) на клопотання скаржника
розгляд апеляційної скарги відкладено
на 15.12.2014р.

В судове засідання 15.12.2014р. сторони
участі уповноважених представників
повторно не забезпечили, хоча
своєчасно та належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
апеляційної скарги, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштових
відправлень.

12 грудня 2014р. до суду від Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Хімшинторг" поступило клопотання
(факсограма) про відкладення розгляду
справи мотивоване тимчасовою
непрацездатністю і неможливістю
прибути в судове засідання директора
товариства.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і
т.п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою-п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32-34 ГПК), причому відсутність коштів для
оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Окрім того, стаття 22 ГПК України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Зважаючи на те, що ухвалою суду від
25.11.2014р. явку представників сторін в
судове засідання визначено на власний
розсуд, сторони належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
апеляційної скарги, а, відтак, не були
позбавлені конституційного права на
захист охоронюваних законом інтересів,
в клопотанні про відкладення розгляду
справи скаржником документально не
обґрунтовано неможливості
забезпечення участі іншого
представника в судовому засіданні, у
справі міститься достатньо доказів для
розгляду апеляційної скарги по суті,
судова колегія Львівського
апеляційного господарського суду
вирішила у задоволенні клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи відмовити, а апеляційну скаргу
розглянути за відсутності
представників сторін.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення
місцевим господарським судом,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваного судового рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вирішила, що у
задоволенні вимог апеляційної скарги
слід відмовити, оскаржуване рішення
місцевого господарського суду
залишити без змін, з огляду на наступне.

В силу статті 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно ст.173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
відносин у сфері господарювання з
підстав, передбачених ГК України, в
силу якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші тощо), а
інший суб'єкт (управнена сторона, у тому
числі кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. Наведена правова норма
кореспондується зі ст.509 Цивільного
кодексу України: зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов"язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом; зобов"язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Аналогічні положення
встановлено і статтею 193
Господарського кодексу України:
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу
України).

Як встановлено місцевим господарським
судом і це вбачається з матеріалів
справи, 23.08.2013р. між Державним
підприємством "Український державний
геологорозвідувальний інститут" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Хімшинторг"
укладено договір №КД2440-00 про надання
послуг з проведення моніторингу та
наукового супроводження
надрокористування (ділянка
Підгірського родовища (джерело №2)).

Згідно з п.п. 1.1., 1.3. договору позивач
зобов'язався надати відповідачу, а
відповідач зобов'язався прийняти й
оплатити послуги з проведення
моніторингу та наукового
супроводження надрокористування
ділянкою Підгірського родовища
(джерело №2) відповідно до умов цього
договору. Обсяг робіт, етапи (підетапи)
та строки їх виконання наведені в
Календарному плані у додатку, який є
невід'ємною частиною договору та
складається позивачем щорічно.

Згідно п. 3.1. договору, строки виконання
робіт або їх етапів (підетапів)
визначаються Календарним планом
(Додаток № 1) на поточний рік.

Відповідно до п.п. 4.2.- 4.4. договору по
завершенню кожного етапу (підетапу)
позивач надає відповідачу акт
здавання-приймання наданих послуг в 2-х
примірниках та звітні матеріали у
письмовій формі. Відповідач
протягом 5 робочих днів з дня одержання
звітних документів та акту
здавання-приймання наданих послуг,
зазначених в п. 4.1. договору, якщо надані
послуги відповідають умовам договору,
зобов'язаний направити позивачу
підписаний та належним чином
оформлений акт здавання-приймання
робіт. Якщо в строк, зазначений в п. 4.3.
договору акт здавання-приймання
наданих послуг не підписаний
відповідачем, або зауваження щодо
надання послуг не надійшли на адресу
позивача, то послуги вважаються
наданими. Позивач оформлює
односторонній акт здавання-приймання
наданих послуг, який є дійсним в якості
підстави для оплати роботи або
грошової вимоги. В строк підписання
акту здавання-приймання наданих послуг
(5 робочих днів) не входить строк
перебігу поштової кореспонденції.

Згідно з п. п. 5.1.-5.4. договору вартість
послуг згідно з цим договором
визначається протоколом узгодження
договірної ціни, що є додатком 2 до
договору, і складає у 2013 році: 8650 грн.,
крім того ПДВ 20% - 1730 грн., всього: 10380 грн.
Вартість кожного окремого етапу
(підетапу) зазначається в (Календарному
плані (Додаток 1) у межах узгодженої
загальної вартості послуг згідно з цим
договором. Відповідач
перераховує позивачу аванс у розмірі
100% від вартості послуг за відповідним
етапом (підетапом). Перерахування
авансу здійснюється на підставі
рахунку-фактури позивача протягом 10
робочих днів з дати отримання рахунку.
Остаточний розрахунок за
виконаний етап (підетап) здійснюється
відповідачем з урахуванням сплаченого
авансу на підставі акту
здавання-приймання наданих послуг
протягом 10 робочих днів з дати його
підписання.

На виконання умов зазначеного вище
договору, позивачем надано відповідачу
послуги з проведення моніторингу та
наукового супроводження
надрокористування ділянкою
Підгірського родовища (джерело №2)
згідно І етапу договору вартістю 10380
грн. та листом №2731 від 17.12.2013р.
направлено відповідачу акт №1/2013 р. від
16.12.2013р. про здавання-приймання послуг з
інформаційним звітом. Вказані
матеріали відповідачем отримано
24.12.2013р., що підтверджується наявним в
матеріалах справи повідомленням про
вручення поштового відправлення.
Додатково позивачем також подано копії
журналу реєстрації вихідної
кореспонданції за 2013 рік та реєстрів
виданих податкових накладних за
грудень 2013 року. У вказаних документах
відображено направлення відповідачу
акту про надання послуг,
інформаційного звіту та інших
документів, відображено видачу
відповідачу податкової накладної.

Однак відповідачем , протягом 5 робочих
днів з дня одержання звітних
документів та акту здавання-приймання
№1/2013 р. від 16.12.2013р. не направлено
позивачу підписаного та належним чином
оформленого акту здавання-приймання,
не подано зауваження щодо надання
послуг та не проведено оплату за надані
послуги.

Приписами ч. 1 ст. 853 ЦК України
визначено, що замовник зобов'язаний
прийняти роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі. Згідно ч. 4
вказаної статті, у разі виникнення між
замовником і підрядником спору з
приводу недоліків виконаної роботи або
їх причин на вимогу будь кого з них має
бути призначена експертиза.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України,
передання робіт підрядником і
прийняття їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами. У
разі відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною. Акт, підписаний однією
стороною, може бути визнаний судом
недійсним лише у разі, якщо мотиви
відмови другої сторони від підписання
акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного
законодавства підрядник не повинен
вчиняти жодних дій щодо спонукання
замовника до підписання акта виконаних
робіт, а має лише констатувати факт
відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти
виконані роботи, а у випадку виявлення
недоліків робіт негайно про них
заявити (у тому числі шляхом
мотивованої відмови від підписання
акта виконаних робіт) законом
покладений саме на замовника.

Відмова замовника від підписання акта
виконаних робіт за відсутності
своєчасно наданих зауважень до
виконаних робіт не звільняє замовника
від обов'язку щодо їх оплати.

Така ж, правова позиція міститься в п. 6
Оглядового листа Вищого
господарського суду України від 18.02.2013
р. № 01-06/374/2013 "Про практику вирішення
спорів, пов'язаних із виконанням
договорів підряду".

Крім цього, відповідно до п. 4.4.
договору, якщо в строк, зазначений в п.
4.3. договору акт здавання-приймання
наданих послуг не підписаний
відповідачем, або зауваження щодо
надання послуг не надійшли на адресу
позивача, то послуги вважаються
наданими. Позивач оформлює
односторонній акт здавання-приймання
наданих послуг, який є дійсним в якості
підстави для оплати роботи або
грошової вимоги.

Відповідачем не подано суду належних
та допустимих доказів звернення до
позивача у встановлений договором
строк після одержання акту №1/2013 від
16.12.2013р. з зауваженнями щодо надання
послуг та відсутності звітних
матеріалів, а в матеріалах справи
відсутні докази неякісного чи не в
повному обсязі виконання позивачем
робіт.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача на користь позивача
основного боргу в розмірі 10 380 грн. (що
не перевищують розміру узгодженого
сторонами в договорі) є обгрунтованими
та такими, що підлягають до
задоволення.

Разом з тим, відповідно до ст. 530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612
ЦК України встановлено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Окрім того, відповідно до вимог ст.230 ГК
України у разі невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити штрафні
санкції ( неустойку, пеню, штраф).

Згідно з ч. 6 статті 231 ГК України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Статтею 549 ЦК України визначено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч.3
ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів, за
прострочку платежу, пеню у розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до п.6.2. договору у разі
несвоєчасної оплати за надані послуги
замовник сплачує виконавцю пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожен день
прострочення від виконання своїх
зобов'язань.

Враховуючи наведені вище положення
чинного законодавства, умови договору
та обставини справи, здійснивши
перерахунок належних до стягнення з
відповідача на користь позивача за
прострочення виконання грошового
зобов 'язання пені, 3% річних та
інфляційних втрат, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про підставність
та обґрунтованість позовних вимог в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача 841,47 грн. пені (за
період з 21.01.2014р. по 20.07.2014р.), 163,80 грн. 3 %
річних та 1 204, 08 грн. інфляційних втрат
(за період з 21.01.2014р. по 31.07.2014р.).

Враховуючи те, що позивачем
представлено достатньо об"єктивних,
допустимих та переконливих доказів в
підтвердження заявлених позовних
вимог, а відповідач не заперечив
наявності заборгованості перед
позивачем, доказів сплати
заборгованості не подав, виконавши
вимоги процесуального права, всебічно
і повно перевіривши обставини справи в
їх сукупності, дослідивши представлені
докази у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин,
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що позовні вимоги
обгрунтовані та підлягають до
задоволення.

Статтею 129 Конституції України
встановлено, що основними засадами
судочинства є змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Згідно із ст. 4-3
Господарського процесуального кодексу
України судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Відповідно до ст. 33 вказаного Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини справи, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Скаржник не надав доказів на
спростування висновків місцевого
господарського суду, викладених у
рішенні Господарського суду
Івано-Франківської області від 06.10.2014р.
у даній справі.

З огляду на все викладене вище, колегія
суддів Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
Господарського суду
Івано-Франківської області від 06.10.2014р.
у даній справі відповідає матеріалам
справи, ґрунтується на вимогах чинного
законодавства і підстав для його
скасування немає, а зазначені в
апеляційній скарзі доводи скаржника не
відповідають матеріалам справи,
документально не обґрунтовані, а тому
не визнаються такими, що можуть бути
підставою згідно ст. 104 ГПК України для
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Судовий збір за перегляд рішення
Господарського суду
Івано-Франківської області від 06.10.2014р.
у даній справі в апеляційному порядку
покласти на скаржника в порядку,
передбаченому ст. 49 ГПК України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст. ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 ГПК України,
Львівський апеляційний господарський
суд ,

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 06.10.2014р.
у справі №909/862/14 залишити без змін,
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Хімшинторг" - без задоволення.

2. Витрати по сплаті судового збору за
перегляд рішення в апеляційному
порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повна постанова складена 18.12.2014р.

Головуючий-суддя
Марко Р.І.

Суддя
Желік М.Б.

Суддя
Костів Т.С.