м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/26117/14 16.12.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Побутелетротехніка»

До Державного підприємства
«Державне спеціалізоване видавництво

«Вища школа»

Про стягнення 290 364,56 грн.

Суддя Сівакова
В.В.

Представники сторін:

від позивача Кириєнко С.А. - по дов.
№ б/н від 12.12.2014

від відповідача Вуйцик О.Г. - по дов.
№ 689 від 08.04.2014

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Побутелетротехніка» до Державного
підприємства «Державне спеціалізоване
видавництво «Вища школа» про стягнення
290 364,56 грн. заборгованості, з яких: 234
590,00 грн. основного боргу, 43 183,83 грн.
пені та 12 590,73 грн. - 3% річних за
неналежне виконання взятих на себе
останнім зобов'язань згідно договору
на виконання поліграфічних робіт №
121112-01 від 12.11.2012.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.11.2014 порушено провадження у
справі № 910/26117/14 та призначено справу
до розгляду на 11.12.2014.

В судовому засіданні 11.12.2014 на підставі
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України було оголошено перерву
до 16.12.2014.

Позивач в судовому засіданні 16.12.2014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач у поданому 16.12.2014 до відділу
діловодства суду відзиві позовні
вимоги позивача визнав повністю.

В судовому засіданні 16.12.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

12.11.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Побутелетротехніка» (виконавець) та
Державним підприємством «Державне
спеціалізоване видавництво «Вища
школа» (замовник) було укладено договір
на виконання поліграфічних робіт №
121112-01 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору виконавець
зобов'язується виконати поліграфічні
роботи по виготовленню поліграфічної
продукції (далі - продукція), згідно з
додатками «Замовленнями на виконання
поліграфічних робіт» (далі - додатки),
що є невід'ємними частинами цього
договору, а замовник зобов'язується
сплатити вартість поліграфічних робіт
(продукції) та прийняти готову
продукцію, згідно умов цього договору.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач
вважає, що відповідачем в порушення
умов договору не було у повному обсязі
сплачено вартість виконаних
поліграфічних робіт (продукції), в
зв'язку з чим у відповідача виникла
заборгованість перед позивачем в
розмірі 234 590,00 грн. та за несвоєчасне
виконання зобов'язання нараховані пеня
в розмірі 43 183,83 грн. та 3% річних в сумі 12
590,73 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України
встановлює, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є не обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Статтею 631 Цивільного кодексу України
визначено, що строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати
обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 9.1. договору останній
набирає чинності з моменту його
підписання сторонами та діє до моменту
його виконання в повному обсязі.

Згідно з п. 1.2. договору технічна
характеристика видання (найменування,
формат, об'єм, наклад), розцінки на
виготовлення продукції і загальна її
вартість, термін надання вихідних
матеріалів, термін виготовлення і
передачі продукції визначаються в
додатках на кожну окрему назву
продукції, які є невід'ємною частиною
цього договору після підписання їх
сторонами. Замовник надає замовлення
на кожну окрему назву продукції.

Сторонами до договору було укладено
додатки, якими визначено найменування
продукції, опис замовлення, тираж,
вартість поліграфічних послуг та
терміни їх виконання, а саме: додаток №
1 від 12.11.2012, додаток № 2 від 12.11.2012 та
додаток № 3 від 03.12.2012, додаток № 4 від
06.12.2012.

Відповідно до п. 3.1. договору загальна
вартість договору складає сумарну
вартість всіх додатків до цього
договору без ПДВ на підставі п. 6
підрозділу 2 розділу XX Податкового
кодексу України.

Відповідно до п. 6.2. договору
прийом-передача готової продукції
здійснюється на складі виконавця по
кількості згідно товарно-супровідних
документів, за якістю згідно галузевих
нормативних документів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач виконав, а відповідач прийняв
поліграфічні роботи на суму 234 590,00 грн.,
що підтверджується наступними
документами, які підписані та
скріплені печатками обох сторін:

- накладна № 3624-23489128 від 13.12.2012, накладна
№ 3624-23489134 від 13.12.2012 та акт № 3624-234839128
від 13.12.2012 по виготовленню книги
«Природна та етнокультурна спадщина
України» Стецюк В.В., Пазинич В.Г.,
Ткаченко T.І., вартість поліграфічних
послуг 51 180,00 грн.;

- накладна № 3624-23489127 від 13.12.2012, накладна
№ 3624-23489133 від 13.12.2012 та акт № 3624-234839127
від 13.12.2012 по виготовленню книги
«Російсько-Український словник
синонімів» Черторизька Т.К., Вишневська
Г.П., Бойко И.О. за ред. Бріцина В.М.,
вартість поліграфічних послуг 72 630,00
грн.;

- накладна № 3624-23489129 від 13.12.2012,
накладною № 3624-23489135 від 13.12.2012 та акт №
3624-234839129 від 13.12.2012 по виготовленню
книги «Живопис і Графіка» за
авторством Є.К Петренко, вартість
поліграфічних послуг 83 100,00 грн.;

- накладна № 3624-23489130 від 13.12.2012, накладна
№ 3624-23489136 від 13.12.2012 та акт № 3624-234839130
від 13.12.2012 по виготовленню книги
«Духовність дитини у ранньому віці» за
авторством М.І. Голець, вартість
поліграфічних послуг 27 680,00 грн.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу
України встановлює, що виконавець
повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу
України передбачений обов'язок
замовника оплатити надану йому послугу
в розмірі, у строки та в порядку, що
встановлені договором.

Тобто, обов'язковою підставою для
здійснення замовником свого обов'язку
щодо оплати послуг є надання цих
послуг.

Пунктом 3.2. договору визначено, що
замовник здійснює оплату вартості
поліграфічних робіт (продукції), що
визначена в додатках до цього договору,
в строк до 45 (сорока п'яти) календарних
днів з моменту передачі замовнику
готової продукції (підписання
сторонами накладних про відвантаження
продукції та акта здачі-прийняття
виконаних робіт).

Згідно з п. 3.3. договору форма
розрахунків - безготівкова. Днем
здійснення платежу вважається день, в
який сума, що підлягає оплаті за
виконання поліграфічних робіт
(продукції) зараховується на
банківський рахунок виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
визначено, що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 4.2.2. договору замовник
зобов'язався сплатити уплатити
виконавцю в повному обсязі вартість
поліграфічних робіт (продукції) в
порядку та на умовах, визначених у
розділі 3 цього договору.

Проте, замовник в порушення взятих на
себе зобов'язань за договором вартість
виконаних поліграфічних робіт не
сплатив, в зв'язку з чим виникла
заборгованість перед позивачем, розмір
якої визнано відповідачем та становить
234 590,00 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

З урахуванням існування належних
доказів надання виконання
поліграфічних робіт суд дійшов
висновку про наявність передбачених
чинним законодавством правових
підстав для стягнення з відповідача їх
вартості в розмірі 234 590,00 грн.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу
України визначає що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Матеріалами справи підтверджується те,
що відповідач у визначені строки плату
за надані поліграфічні роботи повністю
не вніс, а отже є таким, що прострочив
виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено що, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері
господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України визначає, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про
зменшення розміру неустойки,
встановленого актом цивільного
законодавства, крім випадків
передбачених законом.

Пунктом 6 статті 232 Господарського
кодексу України встановлено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що при
порушенні замовником строків оплати
вартості поліграфічних робіт
(продукції), що визначені в п. 3.2. цього
договору, виконавець має право
стягнути з замовника пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення (включаючи день
оплати). Граничний термін нарахування
пені не обмежується шестимісячним або
будь-яким іншим строком з дня, коли
зобов'язання мало бути виконано, а
позовна давність обчислюється за
кожний день нарахування окремо.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського
кодексу України платник грошових
коштів сплачує на користь одержувача
цих коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлює, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

При укладанні договору сторони
визначили розмір відповідальності за
порушення зобов'язання щодо оплати
наданих поліграфічних робіт.

В зв'язку з тим, що взяті на себе
зобов'язання по сплаті наданих послуг
відповідач не виконав, він повинен
сплатити позивачу, крім суми основного
боргу, пеню відповідно до п. 7.2.
договору, розмір якої, за
обґрунтованими розрахунками позивача,
становить 43 183,83 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення з
відповідача пені в розмірі 43 183,83 грн.
обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В зв'язку з тим, що відповідач
припустився прострочення по сплаті
коштів за виконані поліграфічні
роботи, позивач на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України просить суд
стягнути з відповідача 12 590,73 грн. - 3%
річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3 % річних, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом, не є санкціями, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника.

Умовами договору не передбачено інший
розмір процентів.

Суд приходить до висновку про
задоволення вимог позивача щодо
стягнення з відповідача 12 590,73 грн. - 3%
річних(за обґрунтованими
розрахунками).

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав.

З огляду на вищевикладене, позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Побутелетротехніка» обґрунтовані та
підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст.82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства
«Державне спеціалізоване видавництво
«Вища школа» (01054, м. Київ, вул.
Гоголівська, 7, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Побутелетротехніка» (61024, м. Харків,
вул. Ольмінського, 17, кв. 2, ) 234 590 (двісті тридцять чотири
тисячі п'ятсот дев'яносто) грн. 00 коп.
основного боргу, 43 183 (сорок три тисячі
сто вісімдесят три) грн. 83 коп. пені, 12 590
(дванадцять тисяч п'ятсот дев'яносто)
грн. 73 коп. - 3% річних, 5 807 (п'ять тисяч
вісімсот сім) грн. 29 коп. витрат по
сплаті судового збору.

Повне рішення складено 22.12.2014.

СуддяВ.В. Сівакова