ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2014 р.
Справа № 911/4668/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Бабкіної В.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Комунального підприємства
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківтепломережа»

до Фізичної особи-підприємця Шеншиної
Ірини Юріївни

про стягнення 3897,39 грн.

секретар судового засідання (пом.
судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: Колесник Т.А., довір. № 166
від 30.12.2013 р.

від відповідача: не з'явився

Обставини справи:

Комунальне підприємство
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківтепломережа» (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду Київської області з позовом до
Фізичної особи-підприємця Шеншиної
Ірини Юріївни (далі - відповідач) про
стягнення 3897,39 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на укладення з
відповідачем 15.10.2002 р. договору № 1427 на
споживання теплової енергії, згідно
якого КП Білоцерківської міської ради
«Білоцерківтепломережа»
зобов'язувалося надавати послуги з
постачання теплової енергії, а
відповідач - здійснювати своєчасну
оплату за надані позивачем послуги.

Згідно умов вказаного договору позивач
надав відповідачеві послуги, які
останнім не були оплачені належним
чином, у зв'язку з чим позивач просить
суд стягнути з відповідача 3897,39 грн.
заборгованості за надані послуги, а
також 1827,00 грн. судового збору.

Розгляд справи відкладався.

У судових засіданнях 17.11.2014 р. та 15.12.2014
р. представник позивача позовні вимоги
підтримав.

Відповідач у судові засідання 17.11.2014 р.,
01.12.2014 р. та 15.12.2014 р. не з'явився,
представника не направив, хоча про дату
та час розгляду справи був
повідомлений належно. Відзиву на позов
не надав.

Згідно із абз. 3 пп. 3.9.1 п. 3.9 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України в разі,
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

У судовому засіданні 15.12.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

15.10.2002 р. між Комунальним підприємством
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківтепломережа»
(теплопостачальна організація) та
Фізичною особою-підприємцем Шеншиною
Іриною Юріївною (споживач) було
укладено договір № 1427 на споживання
теплової енергії, відповідно до п. 1
якого предметом договору є надання
споживачеві теплової енергії.

Згідно з п. 5.1 договору розрахунки за
теплову енергію, що споживається,
проводяться в грошовій формі
відповідно до встановлених тарифів.
Тарифи на теплопостачання
розраховуються згідно планових витрат
з подальшим перерахунком згідно
фактичних витрат за цей період.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що
розрахунки споживачем виконуються в
термін до 10-го числа наступного місяця
на підставі рахунків-фактур, які
направляються споживачеві
теплопостачальною організацією.

Цей договір укладається строком на 1
рік і діє з 15.10.2002 р. до 15.10.2003 р. (п. 9.1
договору).

У відповідності з п. 9.2 договору,
договір вважається щорічно поновленим,
якщо за місяць до закінчення його дії
не надійде заява від однієї із сторін
про розірвання цього договору.

Оскільки сторонами не було письмово
заявлено про розірвання або
необхідність перегляду умов договору,
строк дії останнього, у відповідності
до п. 9.2 договору, було продовжено на
наступні календарні роки.

Згідно з додатком № 1 до договору
сторонами погоджено об'єкт постачання
теплової енергії: перукарня,
розташована в м. Біла Церква, вул.
Славіна, 10, кв. 120, загальною площею 33,8
кв.м.

На виконання умов договору № 1427 на
споживання теплової енергії від 15.10.2002
р. позивачем за період з грудня 2013 року
по квітень 2014 року було поставлено
відповідачу теплову енергію на
загальну суму 3897,39 грн., що
підтверджується актом здачі-прийняття
робіт/послуг з теплової енергії за
період з грудня 2013 року по квітень 2014
року, а також виставленим позивачем
відповідачу рахунком-фактурою № 1427 за
квітень 2014 року на суму 3897,39 грн.

З наданих позивачем пояснень слідує, що
розрахунковий пакет документів згідно
договору відповідачеві щомісячно
надсилався простими листами, а 15.09.2014 р.
КП БМР «Білоцерківтепломережа» було
повторно надіслано на адресу ФОП
Шеншиноюї І.Ю. дублікат рахунку-фактури
та акту приймання-передачі
робіт/послуг з теплової енергії за
період з грудня 2013 року по квітень 2014
року, які не були повернуті
відповідачем позивачеві.

Водночас, письмових заперечень чи
зауважень щодо наданих послуг з
теплопостачання споживачем позивачеві
надано не було.

Надання послуг КП Білоцерківської
міської ради «Білоцерківтепломережа»
з опалення ФОП Шеншиній І.Ю. також
підтверджується листом № 609 від 19.06.2014
р. Комунального підприємства
Білоцерківської міської ради
Житлово-експлуатаційної контори № 1,
відповідно до якого було зазначено, що
ФОП Шеншина І.Ю. є власником
нежитлового приміщення, розташованого
у житловому будинку за адресою: Біла
Церква, вул. Славіна, 10, пр. 120, опалення
якого здійснювалось протягом 2013 - 2014 рр.

Оскільки відповідач не розрахувався з
позивачем за отримані послуги за
договором № 1427 на споживання теплової
енергії від 15.10.2002 р., позивач і
звернувся з даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є таке
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Зазначена норма
кореспондується з приписами статті 193
Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 статті 193 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Згідно ч. 7 статті 193 Господарського
кодексу України не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України
передбачено, що, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

У відповідності до п.п. 6, 7 ст. 276
Господарського кодексу України
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється відповідно до умов
договору. Договір може передбачати
попередню оплату, планові платежі з
наступним перерахунком або оплату, що
проводиться за вартість прийнятих
ресурсів.

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідач у судові засідання не
з'явився, відзив на позов,
контррозрахунок суми заборгованості
або докази оплати наданих йому
позивачем послуг за договором № 1427 на
споживання теплової енергії від 15.10.2002
р. в сумі 3897,39 грн. суду не надав.

Отже, факт порушення відповідачем
зобов'язань судом встановлений та по
суті відповідачем не спростований.

З огляду на викладене, вимога позивача
про стягнення з відповідача
заборгованості за договором № 1427 на
споживання теплової енергії від 15.10.2002
р., з урахуванням встановлення судом
факту наявності заборгованості
відповідача перед позивачем у сумі 3897,39
грн., є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

За таких обставин суд дійшов висновку
щодо задоволення позовних вимог
Комунального підприємства
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківтепломережа» у повному
обсязі.

Витрати зі сплати судового збору
відповідно до статті 49 ГПК України
покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця Шеншиної Ірини
Юріївни (09100, Київська обл., м. Біла
Церква, шосе Сквирське, 250, кв. 50, ідент.
номер ) на користь Комунального
підприємства Білоцерківської міської
ради «Білоцерківтепломережа» (09100,
Київська обл., м. Біла Церква, вул.
Мережна, буд. 3, код 04654336) - 3897 (три тисячі
вісімсот дев'яносто сім) грн. 39 коп.
основного боргу, 1827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення підписане 22.12.2014 р.

Суддя
В.М. Бабкіна