ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 902/250/14
Суддя господарського суду
Вінницької області Мельник П.А.,
розглянувши справу
за позовом: Приватного підприємства
"Імпульс-ВВ" (вул. Асмолова, 101-А, м.
до: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Отаман-2013" (вул.
Асмолова, 101, м. Жмеринка, Вінницька
до: Товариства з обмеженою
сільськогосподарське підприємство
"Нібулон" (вул. Каботажний спуск, 1, м.
про солідарне стягнення 346 177,09 грн.
Під час розгляду скарги Приватного
підприємства "Імпульс-ВВ" на
неправомірні дії державного виконавця
Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ
при виконанні рішення господарського
суду Вінницької області у справі
№902/250/14, судом виявлено порушення норм
законодавства допущені Заводським
ВДВС Миколаївського МУЮ.
Так, суд встановив, що на виконання
господарського суду Вінницької
області від 05 червня 2014 року, яке
залишене без змін постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 24 вересня 2014
року та постановою Вищого
господарського суду України від 12.11.14
р., яким вирішено було стягнути з
відповідачів солідарно на користь
позивача 346177,09 грн. боргу та 6923,54 грн.
судового збору, стягувач 01.07.14 р.
звернувся до ДВС з метою примусового
виконання вказаних судових актів.
03.07.14 р. державним виконавцем
Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ
Волкомор А.В. було винесено незаконну
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження з посиланням
на ст.18 Закону України, а саме з підстав
того, що у виконавчому документі
зазначено два боржника, що суперечить,
на думку виконавця, положенням ч.2 ст.18
ЗУ "Про виконавче провадження" щодо
зазначення, зокрема, обов''язку того, що
стягнення з кількох відповідачів є
солідарним. На думку суду, таке
твердження державного виконавця є
хибним, оскільки в наказі
господарського суду Вінницької
області від 23.06.14 р. чітко було
визначено, що обов''язок відповідачів
перед позивачем є солідарним, тобто в
рівних долях щодо кожного з
Відповідно п. 48 до листа Вищого
господарського суду України № 01-08/530
від 29.09.2009 року, а саме встановлено, що
якщо кілька відповідачів, до яких було
пред'явлено вимогу, солідарно
відповідають за зобов'язанням,
господарським судом може бути видано
один наказ на стягнення всієї суми, -
але саме один, а не декілька.
В Постанові Пленуму ВГСУ від 17.10.2012 року
№ 9 зазначено, що відповідно до статті
116 ГПК виконання рішення
господарського суду провадиться на
підставі виданого ним наказу, який є
виконавчим документом. Наказ видається
за заявою стягувачу чи прокурору, який
здійснює у справі представництво
інтересів громадянина або держави в
суді, або надсилається стягувачу
місцевим господарським судом після
набрання судовим рішенням законної
сили згідно з вимогами статті 85 ГПК і
повернення матеріалів справи із суду
апеляційної інстанції (якщо рішення
оскаржувалося в апеляційному порядку і
не було скасоване чи змінене), а строк
пред'явлення наказу до виконання
повинен відповідати статті 22 Закону
України "Про виконавче провадження".
Якщо кілька відповідачів, до яких було
пред'явлено вимогу, солідарно
відповідають за зобов'язанням,
господарським судом може бути видано
один наказ, в якому зазначається, що
право стягнення є солідарним (частина
друга статті 18 Закону України "Про
виконавче провадження") - у разі якщо
рішення ухвалено на користь кількох
позивачів або проти кількох
відповідачів, а також якщо належить
передати майно, що перебуває в
кількох місцях, у виконавчому
документі зазначаються один боржник та
один стягувач, а також визначається, в
якій частині необхідно виконати таке
рішення, або зазначається, що обов'язок
чи право стягнення є солідарним.

В постанові ВДВС виконавцем вказано,
що наказ, який був пред''явлений до
виконання виданий на "...стягнення
солідарно з ТОВ "Отаман-2013" та ТОВ
"Нібулон" на користь ПП "Імпульс - ВВ"
346177,09 грн. заборгованості за надані
послуги з охорони та 6923,54 грн. судового
збору...". В той же час, мотивувальна
частина постанови очевидно суперечить
встановленим обставинам, що призводить
суд до думки про певну упередженість до
сторін та неповагу до суду, в т.р. і щодо
умисного невиконання рішення суду.

Відповідно до частини 5 статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Статтею 11 Закону
України "Про судоустрій України"
передбачено, зокрема, що судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими особами, об'єднаннями
громадян та іншими організаціями,
громадянами та юридичними особами на
всій території України; невиконання
судових рішень тягне передбачену
законом відповідальність.

Відповідно до статті 45 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на усій
території України рішень, ухвал,
постанов. Рішення і постанови
господарських судів приймаються
іменем України. Невиконання вимог
рішень, ухвал, постанов господарських
судів тягне відповідальність,
встановлену цим Кодексом та іншими
законами України.

Згідно зі статтею 115 Господарського
процесуального кодексу України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Ухвалою суду від 01.12.14 р. для дачі
пояснень стосовно оскаржуваної
постанови судом було викликано
державного виконавця Заводського ВДВС
Миколаївського МУЮ та зобов''язано суду
надати ряд документів щодо всебічного
розгляду обставин спору.

Проте ВДВС не виконав вимоги суду, які
зазначені в ухвалі господарського суду
Вінницької області від 01.12.2014 р. у
справі № 902/250/14 щодо забезпечення явки
уповноваженого представника та щодо
надання необхідних для розгляду
доказів (документів). Причини
невиконання вимог суду щодо
забезпечення явки уповноваженого
представника та щодо надання
необхідних для розгляду доказів суду
останнім не повідомлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 ГПК України,
господарський суд, виявивши при
вирішенні господарського спору
порушення законності або недоліки в
діяльності підприємства, установи,
організації, державного чи іншого
органу, виносить окрему ухвалу.

Згідно абз. 3 п. 9.13 Постанови пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" № 9 від 17.10.2012 року, якщо
під час розгляду скарги господарським
судом буде виявлено порушення
законності або недоліки в діяльності
органу Державної виконавчої служби,
учасників виконавчого провадження, суд
має вжити заходів, передбачених
частинами першою і другою статті 90 ГПК.

Пунктом 5.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від 26
грудня 2011 року, визначається, що окрема
ухвала виноситься господарським судом
за наявності умов, передбачених
частиною першою статті 90 ГПК -
виявлення при вирішенні спору порушень
законності або недоліків у діяльності
підприємства, установи, організації,
державного чи іншого органу (далі -
підприємства і організації).

При цьому господарський суд не
обмежений колом ні учасників судового
процесу у конкретній справі, ані
загалом осіб, зазначених у статті 1 ГПК.

З огляду на викладене та керуючись, ст.
ст. 86, 90, 115 ГПК України, -

УХВАЛИВ :

1. Зобов'язати Головне управління
юстиції у Миколаївській області вжити
заходів щодо реагування на допущені
порушення законодавства головним
державним виконавцем Заводського ВДВС
Миколаївського МУЮ Волкомор А.В. в ході
виконання наказу господарського суду
Вінницької області № 902/250/14 від 23.06.2014
року.

2. Про вжиті заходи повідомити
господарський суд Вінницької області у
місячний термін з дня отримання
окремої ухвали.

3. При наданні відповіді у листі зробити
позначку "реагування на окрему
ухвалу".

Суддя
Мельник П.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - в наряд

3 - Головному управлінню юстиції у
Миколаївській області 54029, м. Миколаїв,
вул. 8-березня, 107