ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.12.14р. Справа № 904/8431/14

За позовом Комунального підприємства
"Міська житлово-технічна інспекція"
Нікопольської міської ради, м. Нікополь

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Комунальник-Нікополь", м. Нікополь

про стягнення заборгованості

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: Петров В.В., дов. від 01.10.2014
року, представник;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Міська
житлово-технічна інспекція"
Нікопольської міської ради, м. Нікополь
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Комунальник-Нікополь",
м. Нікополь про стягнення
заборгованості.

Позовні вимоги мотивовано
неналежним виконанням відповідачем
умов договору 3-13 від 01.01.2013 року в
частині повного та своєчасного
розрахунку.

Відповідач відзив на позов не
надав, явку повноважного представника
в судове засідання, призначене для
розгляду справи, не забезпечив, про
дату, час і місце проведення судових
засідань відповідач повідомлений
належним чином за його
місцезнаходженням згідно матеріалів
справи.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК України. За змістом цієї норми,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2
постанови).

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
заявлялось.

Згідно зі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 15.12.2014року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
надані докази в їх сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Комунальним підприємством
"Міська житлово-технічна інспекція"
Нікопольської міської ради
(далі-позивач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Комунальник-Нікополь", м. Нікополь
(далі - відповідач) укладено договір
№3-13 від 01.01.2013 року (далі-договір).

Відповідно ло п. 1.1. договору,
виконавець надає Замовнику послуги з
періодичної перевірки димових і
вентиляційних каналів (надалі ДВК) у
житлових багатоповерхових будинках.

Пунктом 1.2 договору визначено, що
послуги з періодичної перевірки ДВК
надаються виконавцем замовнику на
підставі "Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
гуртожитків", затверджених постановою
Кабінету Міністрів України №572 від
08.10.1992р., з наступними змінами, та
"Правил безпеки систем газопостачання
України", затверджених наказом
Державного комітету України по нагляду
за охороною праці №254 від 01.10.1997р.

Відповідно до п. 2.1 договору
визначено, що послуги з перевірки ДВК
надаються виконавцем замовнику у
відповідності до графіку перевірки,
який підписується сторонами, і який є
невід'ємною частиною договору (Додаток
№1). Про зміни у графіку періодичної
перевірки замовник повинен письмово
попередити виконавця протягом п'яти
днів з моменту, коли замовник дізнався
про такі зміни.

Пунктом 2.4 договору визначено, що
акти періодичної перевірки Ф-2 та акти
виконаних робіт надаються замовнику до
кінця поточного місяця, але не пізніше,
ніж до 3-го числа місяця, наступного за
звітним.

Відповідно до пункту 3.1 договору
ціна договору складається з сукупності
вартості послуг, наданих за весь період
дії договору.

Згідно з п.3.2 договору вартість
послуг, що надається за договором,
визначається із розрахунку розміру
витрат на обслуговування ДВК,
включеного до тарифу на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій по кожному
житловому багатоповерховому будинку
окремо.

Відповідно до пункту 3.3 договору
розрахунок за договором здійснюється
шляхом перерахування замовником
грошових коштів на поточний рахунок
виконавця на підставі підписаних
сторонами актів періодичної перевірки
Ф-2 та актів виконаних робіт, до 20 числа
кожного місяця, наступного за звітним.
При цьому, розмір суми, яка сплачується
замовником за послуги не може
перевищувати суму отриману замовником
від споживачів.

Розділом 4 договору визначено
права та обов'язки сторін серед яких
замовник зобов'язаний виконувати
вимоги "Правил безпеки систем
газопостачання України"; вчасно
підписувати акти періодичної
перевірки Ф-2 та акти виконаних робіт,
якщо немає зауважень до виконавця;
розраховуватись з виконавцем за надані
послуги відповідно до п.3.3 договору не
пізніше, ніж до 10-го числа місяця,
наступного за звітним. Виконавець в
свою чергу зобов'язаний виконувати
вимоги "Правил безпеки систем
газопостачання України"; надати якісні
послуги замовнику відповідно до цього
договору та графіку перевірки; вчасно
надавати замовнику акти періодичної
перевірки Ф-2 та акти виконаних робіт.

Пунктом 6.1 договору визначено, що
за невиконання чи неналежне виконання
умов цього договору сторони несуть
відповідальність згідно з чинним
законодавством України.

Договір набирає чинності з
моменту його підписання сторонами та
діє до 31.12.13р. (пункт 8.1 договору).

На виконання умов договору,
позивачем здійснено періодичну
перевірку димових та вентиляційних
каналів, що підтверджується
відповідними актами виконаних робіт,
які містяться в матеріалах справи,
частина яких беззаперечно підписана
відповідачем.

Крім того, в матеріали справи
містять докази направлення
відповідачу актів виконаних робіт та
виставлених рахунків на підставі яких
здійснено нарахування.

Позивачем на адресу відповідача
неодноразово було направлено
претензії, які залишені відповідачем
без відповіді.

З огляду на положення пункту 3.3
договору, строк оплати послуг наданих у
2013 році є таким, що настав.

Доказів оплати послуг в сумі 88
074,67грн. відповідач не надав, доводи
позивача, наведені в обґрунтування
позову, належними доказами не
спростував.

Згідно зі ст. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання
виникає, зокрема із господарського
договору (ст. 174 Господарського кодексу
України).

Зобов'язанням є правовідношення,
в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку ( ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором (ч. 1
ст. 903 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Як зазначено в ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає позовні вимоги про
стягнення 88 074,67 грн. обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір стягується з
відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85,115-116
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю
"Комунальник-Нікополь" (53200,
Дніпропетровська область, м.Нікополь,
вул. Шевченка, 79-а, ) на
користь комунального підприємства
"Міська житлово-технічна інспекція"
Нікопольської міської ради (53200,
Дніпропетровська область, м.Нікополь,
вул.Трубченка, 5; ) суму
основного боргу в розмірі 88 074,67 грн. та
судовий збір в розмірі 1827 грн.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 22.12.2014 року.

Суддя С.В. Мартинюк