ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2014 р.Справа № 916/3473/14Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.

Лисенко В.А.

(склад судової колегії сформовано
відповідно до розпорядження голови
суду від 12.11.2014р. №2814)

при секретарі судового засідання
Будному О.В.

за участю представників сторін в
судовому засіданні від 17.12.2014р.:

від позивача: Зуб О.Ю., за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3, за
довіреністю;

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на рішення господарського суду
Одеської області

від 06 жовтня 2014 року

по справі № 916/3473/14

за позовом Комунального підприємства
"Теплопостачання міста Одеси"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення 23378,72 грн.

Сторони належним чином повідомлені про
час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 17.12.2014р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Одеської
області від 06.10.2014р. по справі №916/3473/14
(суддя Зайцев Ю.О.) частково задоволено
позовні вимоги Комунального
підприємства "Теплопостачання міста
Одеси" до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 про стягнення 23378,72 грн.: з
відповідача на користь позивача
стягнуто заборгованість у сумі 6339,49
грн. та судовий збір у сумі 1827,00 грн. з
посиланням на те, що за період з 01.09.2010 р.
по 01.05.2014р. відповідачу нараховано 46327,55
грн. за фактично спожиту теплову
енергію, в свою чергу, відповідачем
сплачено 39988,06 грн., отже, станом на
теперішній час у відповідача існує
заборгованість перед позивачем за
фактично спожиту теплову енергію у
розмірі 6339,49 грн., при цьому, вимога про
стягнення заборгованості, яка виникла
в період з 2007р. по 2010р. задоволенню не
підлягає в зв'язку із застосування
наслідків спливу строків позовної
давності.

Не погоджуючись з рішення
господарського суду першої інстанції,
до Одеського апеляційного
господарського суду звернулась
Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Одеської області від 06.10.2014р. по справі
№916/3473/14 частково та прийняти нове
рішення, яким відмовити КП
"Теплопостачання міста Одеси" у
задоволенні позову, мотивуючи це тим,
що оскаржуване рішення прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права з підстав,
зазначених у апеляційній скарзі.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, заслухавши
представників сторін, перевіривши
правильність юридичної оцінки
встановлених фактичних обставин
справи, застосування господарським
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті рішення, колегія суддів
Одеського апеляційного господарського
суду вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.09.2010р. між Комунальним підприємством
"Теплопостачання міста Одеси"
(теплопостачальна організація,
позивач)) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 (споживач,
відповідач) укладено договір на
постачання теплової енергії №4199,
відповідно до п. 1 якого
теплопостачальна організація бере на
себе зобов'язання постачати споживачу
теплову енергію, а споживач
зобов'язується оплачувати фактично
одержану теплову енергію за
встановленими тарифами в терміни,
передбачені цим договором.

За умовами п.2.1. договору, теплова
енергія постачається споживачу в
нежитлове приміщення АДРЕСА_1 на
опалення та гаряче водопостачання в
обсягах згідно Додатку №1 до цього
договору. Даний об'єкт належить
споживачу на підставі права власності.

Пунктами 3.2.1, 3.2.2, 3.2.14 договору,
передбачено, що споживач
зобов'язується: додержуватися
кількості споживання теплової енергії
за кожним параметром в обсягах, що
визначені в Додатку 1, не допускаючи їх
перевищення; виконувати умови та
порядок оплати спожитої теплової
енергії в обсягах і в терміни, що
передбачені цим договором. При
припиненні (обмеженні) теплопостачання
в зв'язку з порушенням споживачем умов
договору відшкодувати витрати
теплопостачальної організації по
припиненню та поновленню
теплопостачання у відповідності до
калькуляції на проведення робіт.

Як зазначено в п.п.4.2.1, 4.2.3 договору,
теплопостачальна організація
зобов'язалась забезпечувати
постачання теплової енергії споживачу
в обсягах згідно з Додатком 1;
повідомляти споживача письмово або в
засобах масової інформації про зміну
тарифів або про обмеження постачання
тепла.

Відповідно до п. 5.1. договору, облік
споживання теплової енергії на
опалення та гаряче водопостачання
визначається розрахунковим способом.

За положеннями п.п. 6.1-6.6 договору
розрахунки за теплову енергію
проводяться в грошовій формі на
розрахунковий рахунок
теплопостачальної організації
відповідно до встановленого тарифу на
теплову енергію в розмірі 660,64 грн. за 1
Гкал, діючому на момент укладення
договору. Розрахунковим періодом є
календарний місяць. Споживач за три дні
до початку розрахункового періоду
сплачує теплопостачальній організації
вартість заявленої та зазначеної в
договорі кількості теплової енергії,
передбаченої на розрахунковий період.
Кінцевим терміном розрахунку за
спожиту теплову енергію є 20 число
місяця, наступного за розрахунковим.
Споживач та теплопостачальна
організація щомісячно до 15 числа після
розрахункового складають акт звіряння
взаєморозрахунків. Перераховані
споживачем платежі зараховуються
згідно призначення платежу,
зазначеного в банківських документах,
а в разі відсутності такого зазначення
в наступному порядку: в першу чергу в
рахунок погашення пені, заборгованості
по оплаті за спожиту теплову енергію,
потім поточні платежі.

Відповідно до п. 10.1 договору, останній
набув чинності з дня його підписання, а
саме 01.09.2010р., та строк його дії
визначений до 31.09.2011 р.

Припинення дії договору не звільняє
споживача від обов'язку повної сплати
спожитої теплової енергії (п. 10.3
договору).

За умовами п. 10.4 договору, договір
вважається пролонгованим на кожний
наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку його дії про його
припинення не буде письмово заявлено
однією із сторін.

Додатком 1 до договору сторони погодили
обсяги постачання теплової енергії
споживачу на об'єкти, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з Додатком 3 до договору
сторонами узгоджено умови припинення
подачі теплової енергії.

Як стверджує позивач, відповідач в
порушення умов договору, а саме п.п. 3.2.2.,
6.3., 6.4., 6.6., за спожиту теплову енергію не
сплачував у повному обсязі, внаслідок
чого у нього виникла заборгованість за
період з жовтня 2010р. по травень 2014р.
включно, яка, з урахуванням умов п. 11.2.
договору, складає 23378,72 грн.

21.11.2013р. та 13.12.2013р. позивачем було
надіслано на адресу відповідача
повідомлення про борг, згідно яких,
позивач просив відповідача провести
звірку взаєморозрахунків, та погасити
найкоротші строки заборгованість що
виникла за поставку теплової енергії.

Також, 19.02.2014р. за вих. №13/4-0488 позивачем
на адресу відповідача було надіслано
претензію з вимогою сплатити борг, яка
отримана відповідачем 28.02.2014р., що
вбачається з рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення від 21.02.2014р. (арк. спр. 23 на
звороті).

Враховуючи вищевикладені обставини та
відсутність відповіді на претензію, КП
"Теплопостачання міста Одеси"
звернулося до господарського суду
Одеської області з позовною заявою про
стягнення з ФО-П ОСОБА_4 заборгованості
за спожиту теплову енергію в сумі 23378,72
грн.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційний господарський суд дійшов
наступних висновків.

Статтею 265 Господарського кодексу
України встановлено, що за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму. До відносин поставки, не
врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться у ст. 712
Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного
кодексу України за договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання. До договору
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, положення про договір
поставки, якщо інше не встановлено
законом або не випливає із суті
відносин сторін.

Як стверджує позивач, на виконання умов
вказаного договору КП "Теплопостачання
міста Одеси" відпускало відповідачу
теплову енергію, що не спростовано
відповідачем, проте, останній, в
порушення взятих на себе зобов'язань,
здійснив лише часткову оплату за
теплову енергію, у зв'язку з чим у
відповідача виникла заборгованість,
яка за період з жовтня 2010 р. по травень
2014 р. становила 23378,72 грн.

Колегія суддів зазначає, що розрахунок
суми позову, який надано позивачем з
метою підтвердження своїх позовних
вимог, свідчить про те, що сума боргу,
яку позивач просить стягнути з
відповідача, виникла в період з грудня
2007р. по вересень 2010р., а не в період з
2010р. по 2014р.

Так, договором №4199 від 01.09.2010р., а саме
п.11.1. встановлено, що відповідач
повинен був сплатити вартість теплової
енергії фактично одержаної в період з
01.12.2007р. по 01.09.2010р. в сумі 26958,88 грн.
протягом місяця з дня підписання
договору.

Згідно з наданих позивачем документів,
на підставі заяви відповідача від
19.10.2010р., кошти в сумі 6404,35 грн. були
переведені зі старого рахунку на
рахунок по договору №4199 від 01.09.2010р.,
при цьому, вказана сума була зарахована
позивачем в погашення заборгованості в
сумі 26958,88 грн. згідно п. 11.1. договору.

Отже, станом на 19.10.2010р. за відповідачем
залишилась непогашена заборгованість
перед КП "Теплопостачання міста Одеси"
за п.11.1. договору у розмірі 20554,53 грн.

Як свідчать матеріали справи 16.09.2014р.
відповідачем до господарського суду
Одеської області надано відзив, яким
відповідач, зокрема, просив
застосувати позовну давність щодо
вимог позивача про стягнення
заборгованості за період з 01.12.2007р. по
01.09.2010р.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного
кодексу України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення, сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові

Підпунктом 1,7 пункту 2.1. Постанови
пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів" від
29.05.2013р. №10 визначено що, частиною
третьою статті 267 ЦК України
передбачена можливість застосування
позовної давності, у тому числі й
спеціальної, лише за заявою сторони у
спорі, зробленою до винесення рішення
судом. Законом не встановлено вимог
щодо форми заяви сторони про сплив
позовної давності. Відтак її може бути
викладено у відзиві на позов або у
вигляді окремого клопотання,
письмового чи усного. В останньому
випадку воно обов'язково має бути
зазначене в протоколі судового
засідання (пункт 6 частини другої
статті 81-1 ГПК); господарський суд може
також запропонувати відповідачеві
викласти таку заяву в письмовій формі
та долучити її до матеріалів справи.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи
положеннями ст. ст. 256, 257, 267 Цивільного
кодексу України, вважає за доцільне
задовольнити клопотання відповідача
про застосування наслідків спливу
позовної давності в частині стягнення
боргу за період 01.12.2007р. по 01.09.2010р.

Як свідчить здійснений позивачем
розрахунок суми позовних вимог, за
період з 01.09.2010 р. по 01.05.2014р. відповідачу
було нараховано 46327,55 грн. за фактично
спожиту теплову енергію, проте,
відповідач, в свою чергу, лише частково
сплатив за спожиту енергію у розмірі
39988,06 грн., що підтверджується виписками
банку по рахунку позивача (арк. спр. 52-72).

Таким чином, апеляційний господарський
суд приходить до висновку про
існування заборгованості відповідача
перед позивачем на суму 6339,49 грн. за
період з 01.09.2010 р. по 01.05.2014р.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Враховуючи вищезазначені обставини та
відсутність доказів повної оплати
заборгованості відповідача перед
позивачем, апеляційний господарський
суд вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення позовних вимог на суму 6339,49
грн.

Враховуючи вищенаведене, Одеський
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що рішення
господарського суду Одеської області
від 06.10.2014р. по справі №916/3473/14 слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - без
задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський
суд, -

П о с т а н о в и в :

Рішення господарського суду Одеської
області від 06.10.2014р. по справі №916/3473/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний
22.12.2014р.

Головуючий суддя
Савицький Я.Ф.

Суддя
Гладишева
Т.Я.

Суддя
Лисенко В.А.