ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

22 грудня 2014 року Справа № 910/24693/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіЧеркащенка
М.М.,суддів:Грека Б.М., Губенко Н.М.,
Селіваненка В.П., Стратієнко
Л.В.,розглянувши заявуПідприємства з
іноземною інвестицією у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАЛБІ"про перегляд
Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 09.09.2014у
справі№ 910/24693/13за позовомПідприємства
з іноземною інвестицією у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАЛБІ"доПублічного
акціонерного товариства "Державний
експортно-імпортний банк
України"провизнання недійсними
окремих частин договорів,

В С Т А Н О В И В:

Підприємство з іноземною інвестицією у
формі товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАЛБІ" звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" та (з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог) просило суд визнати
недійсними: окремі положення
додаткових угод від 17.04.2013, та від 01.07.2013
до генеральної угоди № 15106N12 від 26.05.2006 в
частині зобов'язання щодо оформлення
поруки, та передачі в заставу товарів
іншим юридичним особам, та щодо
застосування санкцій у вигляді
збільшення комісії у випадку
неоформлення поруки, та передачі в
заставу товарів в обороті іншим
юридичним особам; окремі положення
додаткових угод від 17.04.2013, та від 01.07.2013
до кредитних угод № 15105К19 від 31.03.2005, №
15106К53 від 29.05.2006, кредитних договорів №
151307К77 від 28.11.2007, № 151308К24 від 17.04.2008, №
151308К40 від 17.07.2008, № 151310К19 від 29.09.2010, №
151311К12 від 01.07.2011 у частині зобов'язання
щодо оформлення поруки, та передачі в
заставу товарів, що належать іншим
юридичним особам.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 25.03.2014 у справі № 910/24693/13,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 10.07.2014, у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 09.09.2014 у даній справі
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 10.07.2014 та
рішення господарського суду міста
Києва від 25.03.2014 залишено без змін.

Підприємство з іноземною інвестицією у
формі товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАЛБІ" звернулося із
заявою про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
господарського суду України від 09.09.2014
у справі № 910/24693/13, в якій просить
зазначену постанову, постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 10.07.2014 та
рішення господарського суду міста
Києва від 25.03.2014 скасувати і прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги повністю.

Заяву з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 18.09.2014
у справі № 5028/2/97(12/4)/2012, від 25.11.2014 у
справі № 910/20317/13, від 25.11.2014 у справі №
920/2031/13 мотивовано неоднаковим
застосуванням судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України вважає за
необхідне відмовити в допуску справи
до провадження Верховного Суду України
з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 частини першої статті
11116 ГПК України) матиме місце в разі,
коли суд (суди) касаційної інстанції у
розгляді двох чи більше справ за
подібних предмета і підстав позову,
змісту позовних вимог та встановлених
судом фактичних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

Як вбачається зі змісту постанови
Вищого господарського суду України від
09.09.2014 у справі № 910/24693/13, про перегляд
якої просить заявник, суд касаційної
інстанції погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
правових підстав для задоволення
позову про визнання недійсними окремих
частин договорів, виходячи із
встановлених судами обставин справи
стосовно того, що підписавши додаткові
угоди до кредитних договорів
(оспорювані умови яких були
запропоновані банку саме
позичальником) як банк, так і
позичальник були обізнані із сутністю,
змістом та значенням відповідних умов
договорів, а також в будь-якому разі
усвідомлювали ймовірність їх
невиконання, у тому числі ймовірність
настання обумовлених положеннями
кредитних договорів наслідків такого
невиконання.

Водночас у постанові від 18.09.2014 у справі
№ 5028/2/97(12/4)/2012 суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо задоволення
позовних вимог про визнання недійсним
договору поруки та повернення
отриманих коштів, з огляду на
встановлені судами обставини справи
про те, що: вироком районного суду в
іншій справі встановлено факт підробки
службовою особою позивача договору
поруки; волевиявлення позивача на
вчинення спірного договору було
відсутнє; вчинення службовою особою
позивача, яка здійснила підробку
спірного договору, дій, направлених на
виконання спірного договору, не
свідчить про наступне його схвалення
позивачем.

У постанові від 25.11.2014 у справі № 910/20317/13
суд касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо задоволення позовних вимог (в
частині, що стосується доводів
заявника) про визнання недійсним
форвардного контракту, виходячи із
встановлених судами обставин справи
стосовно того, що предмет застави було
відчужено незаконно за спірним
контрактом у зв'язку з відсутністю
дозволу позивача на укладення такого
контракту.

У постанові від 25.11.2014 у справі № 920/2031/13
суд касаційної інстанції погодився з
висновками суду апеляційної інстанцій
щодо задоволення позову в частині
скасування розпорядження районної
державної адміністрації та визнання
недійсною додаткової угоди до договору
оренди землі, з огляду на встановлені
судом обставини справи про те, що
нормами спеціального земельного
законодавства визначений особливий
порядок набуття права користування на
земельні ділянки державної та
комунальної власності, який не було
дотримано відповідачами, адже,
фактично земельна ділянка передана в
оренду не на конкурентних засадах, без
прийняття відповідного рішення органу
виконавчої влади про її надання після
вилучення у попереднього
землекористувача і без укладення
нового договору оренди.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

За таких обставин відсутні підстави
для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Відмовити Підприємству з іноземною
інвестицією у формі товариства з
обмеженою відповідальністю "ФАЛБІ" у
допуску справи № 910/24693/13 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий суддя М. Черкащенко Судді
Б. Грек Н. Губенко В. Селіваненко Л.
Стратієнко