м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
суд міста Києва у складі судді
Чебикіної С.О., розглянувши справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Українська страхова
група» до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Країна» про відшкодування шкоди в
порядку регресу у розмірі 5 451,90 грн., за
участю представників позивача - не
з'явився, відповідача - не з'явився,
У листопаді 2014 року позивач звернувся
до господарського суду міста Києва з
позовом до відповідача про стягнення
страхового відшкодування в порядку
регресу у розмірі 5 451,90 грн.
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 27.03.2014 року в м.
Харкові по вул. Соціалістичній сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Фольксваген», д.н. ВО 1286 ВР,
під керуванням Чепіги В'ячеслава
Петровича (страхувальник позивача), та
автомобіля «ЗІЛ», д.н. АХ 3616 СА, яким
керував Єчкенко Ігор Михайлович.
Позивачем було виплачено страхове
відшкодування в розмірі 5 941,90 грн.
Цивільну відповідальність винної
особи у ДТП - гр. Єчкенко Ігоря
Михайловича було застраховано
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Країна».
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 05.11.2014 року порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду на 19.11.2014 року
Представник позивача 27.11.2014 року надав
суду заяву з проханням розглянути
справу у його відсутності.
Представник відповідача в судове
засідання 29.10.2014 року не з'явився, про
час і місце проведення судового
засідання був повідомлений належним
Враховуючи те, що нез'явлення
представників позивача та відповідача
не перешкоджає розгляду справи по суті,
а матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов у відсутності
представників позивача та відповідача.
Дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні дані, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з довідки ВДАІ
Харківського міського управління
ГУМВС України в Харківській області та
постанови Ленінського районного суду
м. Харкова від 30.04.2014 року у справі
№642/3042/659/14, 27.03.2014 року в м. Харкові по
вул. Соціалістичній Єчкенко Ігор
Михайлович, керуючи автомобілем «ЗІЛ»,
д.н. АХ 3616 СА, рухаючись заднім ходом не
впевнився в безпеці, внаслідок чого
здійснив зіткнення з автомобілем
«Фольксваген», д.н. ВО 1286 ВР.
Постановою Ленінського районного суду
м. Харкова від 30.04.2014 року у справі
№642/3042/659/14, Єчкенко Ігоря Михайловича
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КпАП України та
накладено на нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу.
Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено
автомобіль «Фольксваген», д.н. ВО 1286 ВР.
Пошкоджений автомобіль був
застрахований у позивача на підставі
договору добровільного страхування
наземних транспортних засобів №
Відповідно до рахунку-фактури №АД-1000046
від 31.03.2014 року, вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Фольксваген», д.н. ВО 1286 ВР, в
результаті його пошкодження при ДТП
склала 7 137,90 грн.
Як вбачається з страхового акту
№ПССКА-3506 від 12.06.2014 року, позивачем
встановлено факт настання страхового
випадку та вирішено виплати страхове
відшкодування на загальну суму 5 961,90
Зазначені кошти в розмірі 5 961,90 грн.
позивачем були виплачені, що
підтверджується наявним в матеріалах
Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
Як вбачається з матеріалів справи,
транспортним засобом - автомобілем
«ЗІЛ», д.н. АХ 3616 СА, який спричинив ДТП
та заподіяв збитки автомобілю
«Фольксваген», д.н. ВО 1286 ВР, керував
Єчкенко Ігор Михайлович.
Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
встановлено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.
Таким чином, за змістом вказаної норми,
у відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципу вини.
Вина особи, яка керувала автомобілем
«ЗІЛ», д.н. АХ 3616 СА, Єчкенко Ігоря
Михайловича встановлена у судовому
Тому, Єчкенко Ігор Михайлович є особою,
відповідальною за збиток, заподіяний
автомобілю «Фольксваген», д.н. ВО 1286 ВР,
у результаті пошкодження цього
Відповідно до статті 1166 ЦК України
шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з статтею 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.
Судом встановлено, що цивільно-правова
відповідальність за шкоду заподіяну
внаслідок експлуатації автомобіля
«ЗІЛ», д.н. АХ 3616 СА була застрахована в
Приватному акціонерному товаристві
«Страхова компанія «Країна», про що
було укладено договір (поліс) № АВ/3131173
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, відповідно до якого
відповідач взяв на себе зобов'язання
відшкодувати шкоду заподіяну, зокрема,
майну третім особам під час ДТП, яка
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу «ЗІЛ», д.н. АХ 3616
СА і внаслідок якої настає
цивільно-правова відповідальність
заподіювача шкоди. Вказаним договором
передбачено франшизу у розмірі 510,00 грн.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є, зокрема, втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно з статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
Розглядаючи спір по суті суд також
зазначає, що частиною п'ятою статті 1187
ЦК України передбачено, що особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
Оскільки, відповідач не довів факт
того, що шкоду автомобілю
«Фольксваген», д.н. ВО 1286 ВР, було
завдано внаслідок непереборної сили
або умислу його водія, та не надав
доказів сплати відшкодування
заподіяної шкоди на користь власника
зазначеного автомобіля та беручи до
уваги те, що розмір збитків
розраховується, виходячи із вартості
матеріального збитку з урахуванням
коефіцієнту фізичного зносу та ліміту
відповідальності та за вирахуванням
суми франшизи 510,00 грн. передбаченої
договором (полісом) № АВ/3131173.
Таким чином, суд вважає, що вимоги
позивача є обґрунтованими, та такими,
що підлягають задоволенню, а саме у
розмірі 5 451,90 грн. (5 961,90 грн. (розмір
виплаченого страхового відшкодування)
мінус 510, 00 грн. (франшиза).
Судові витрати відповідно до
вимог статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
підлягають стягненню з відповідача
пропорційно розміру задоволених
На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд
Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
29-А, код 20842474) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Українська страхова група»
літ. А; код 30859524) 5 451 (п'ять тисяч
чотириста п'ятдесят одна) грн. 90 коп.
боргу та 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.
Після вступу рішення в законну силу
Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 22.12.2014р.

Суддя
С.О. Чебикіна