номер провадження справи 10/105/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2014
Справа № 908/3941/14

за позовом: Державне підприємство
"Придніпровськазалізниця", м.
Дніпропетровськ

до відповідача: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтеграл", м. Донецьк

про стягнення 39 804 грн. 96 коп.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - Хлабистін Д. М., на
підставі довіреності № 26 від 01.01.2014 р.;

від відповідача - Лазарев О.В., на
підставі довіреності № 305/13 від 13.12.2013 р.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглядається позовна заява
Державного підприємства
"Придніпровськазалізниця", м.
Дніпропетровськ до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Інтеграл",
м. Донецьк про стягнення
заборгованості в розмірі 39 804 грн. 96 коп.
за накладною № 32719650, яка складається зі
штрафу за неправильно зазначену масу
вантажу в розмірі 38 985, 00 грн.,
додаткових зборів в розмірі 819, 96 грн.

Відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України № 30 від 26.11.2010р.,
протоколом автоматичного розподілу
справи між суддями від 08.10.2014 р., справу
908/3941/14 передано на розгляд судді
Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 09.10.2014
р. порушено провадження у справі №
908/3941/14. Справі присвоєно номер
провадження № 10/105/14, її розгляд
призначено на 10.11.2014 р.

У судовому засіданні 10.11.2014 р.
представник позивача підтримав свої
вимоги викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання 10.11.2014 р. не з'явився, відзив
на адресу суду не направив. Про час та
місце проведення судового засідання
представник відповідача був
повідомлений належним чином.

У зв'язку із неявкою в судове засідання
представника відповідача, ненадання
відзиву на позовну заяву, судом було
відкладено розгляд справи на 01.12.2014 р. о
09 год. 50 хв.

У судовому засіданні 01.12.2014 р.
представник відповідача до суду не
з'явився вдруге, ніяких клопотань на
адресу суду не надав.

Представник позивача 01.12.2014 р.
підтримав свої вимоги викладені в
позові, у судовому засіданні надав
заяву про продовження строку розгляду
справи на 15 днів. Суд заяву прийняв та
задовольнив, продовживши строк
розгляду справи на 15 днів, до 23.12.2014 р.

У відповідності до ст. 22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що
нез'явлення в судове засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу, є підставою для
відкладення розгляду справи в межах
строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

Виходячи з вищенаведеного, беручу до
уваги заяву позивача, судом було
продовжено строк розгляду справи на 15
днів до 23.12.2014 р. та відкладено розгляд
справи на 16.12.2014 р. о 11 год. 00 хв.

Представник позивача в судовому
засіданні 16.12.2014 р. підтримав свої
вимоги викладені в позовній заяві.
Представник відповідача у судове
засідання 16.12.2014 р. з'явився та наддав до
суду відзив.

16.12.2014 р. розгляд справи був закінчений,
в судовому засіданні було оголошено
лише вступну та резолютивну частини
рішення.

За клопотанням представників сторін
справа була розглянута без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року зі станції Трипілля -
Дніпровське Південно-Західної
залізниці Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтеграл» здійснило
відправлення вагону № 60438561 згідно
накладної № 32719650 на станцію Правда
Придніпровської залізниці.

При проходженні вагону через станцію
П'ятихатки Придніпровської залізниці,
на підставі ст. 24 Статуту залізницею
проведено перевірку маси вантажу, під
час якої було виявлено, що маса вантажу
у вищезазначеному вагоні не відповідає
масі вказаній відправником у
накладній.

Законом України "Про залізничний
транспорт", статтею 3, визначається, що
законодавство про залізничний
транспорт загального користування
складається з Закону України "Про
транспорт", Закону України "Про
залізничний транспорт", Статуту
залізниць України (надалі - Статут) та
інших актів законодавства України.
Нормативні документи, що визначають
порядок і умови перевезень,
користування засобами залізничного
транспорту загального користування є
обов'язковими для всіх юридичних і
фізичних осіб на території України.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 ГК України умови
перевезення вантажів окремими видами
транспорту, а також відповідальність
суб'єктів господарювання за цими
перевезеннями встановлюються
транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами.

Статут залізниць України визначає
обов'язки, права і відповідальність
залізниць, а також підприємств, які
користуються залізничним транспортом
(ст. 2 Статуту). На підставі цього
статуту затверджені Мінтрансом
Правила перевезень вантажів, які є
обов'язковими для всіх юридичних осіб
(ст. 5 Статуту).

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць
України накладна є обов'язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення вантажу, яка
укладається між відправником та
залізницею на користь третьої сторони -
одержувача.

Правилами перевезень вантажів, а саме
п. 1.1. розділом 4 "Правила оформлення
перевізних документів", зареєстрованих
в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р.
за № 863 5084, а також ст. 23 Статуту
передбачено, що відправник повинен
надати станції навантаження на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів). У відповідності до цих
Правил, накладна може оформлятися і
надаватися в електронному вигляді (із
накладенням електронного цифрового
підпису (далі - ЕЦП). Електронний
перевізний документ та його паперова
версія мають однакову юридичну силу.

Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5
"Правила приймання вантажів до
перевезення", зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р.
за № 861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну
відомостей, як це передбачено п. 2.3
"Правила оформлення перевізних
документів", зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України від 24.11.2000
р. за № 863/5084, своїм підписом
підтверджує представник відправника.
Так, правильність внесених відомостей
до вищевказаної накладної підтвердив
своїм підписом представник
відправника.

Згідно п. 28 "Правила приймання вантажів
до перевезення", зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р.
за № 861/5082, вантажі, завантажені
відправником у вагони відкритого типу
(платформи, напіввагони тощо), а у
даному випадку спірні вагони є
напіввагонами, приймаються залізницею
до перевезення шляхом візуального
огляду вагона, вантажу, його маркування
(у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні
без перевірки маси та кількості
вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту
залізниць України, залізниця має право
перевірити правильність відомостей
про вантаж, зазначений відправником у
накладній на станції відправлення, під
час перевезення та на станції
призначення. Так, по прибутті вагону на
станцію П'ятихатки Придніпровської
залізниці, при переважуванні на
вагонних вагах було виявлено, що маса
вантажу зазначена у накладній не
відповідає фактичній масі вантажу у
вагоні.

Пунктом 22 "Правила видачі вантажів",
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 р., за № 862/5083,
передбачено, що перевірка маси вантажу
на станції призначення провадиться, як
правило, таким самим способом, яким цю
масу було визначено на станції
відправлення. Контрольне
переважування спірного вагону
проводилось на 150 - тонних вагонних
вагах, тобто таким же самим способом,
яким цю масу було визначено на станції
відправлення, про що було складено
комерційний акт АА № 063473/5 від 15.04.2014 р.
Перевіркою було виявлено:

- в накладній № 32719650 у вагоні № 60438561
вказана маса вантажу складає 62800 кг.,
фактично ж встановлено, що маса вантажу
складає 53600 кг. що на 9200 кг менше, ніж
вказано у накладній.

Статтею 24 Статуту залізниць України
відзначається, що вантажовідправники
несуть відповідальність за всі
наслідки неправильності, неточності
або неповноти відомостей, зазначених
ними у накладній. В свою чергу, статтею
122 Статуту встановлено, що за
неправильно зазначені у накладній
масу, кількість місць вантажу, його
назву, код та адресу одержувача з
відправника, стягується штраф у
розмірі згідно із статтею 118 Статуту.
При цьому відправник несе перед
залізницею відповідальність за
наслідки, які виникли.

Підставою для покладання на
відправника відповідальності, згідно
ст. 122 Статуту, за неправильне
зазначення ним відомостей про масу
вантажу, є комерційний акт, складений у
випадках передбачених ст. 129 Статуту (п.
3.15 Роз'яснення Президії Вищого
господарського суду України від 29.09.2008
р. за № 04-5/225) та Оглядового листа Вищого
Господарського суду України від 29.11.07 №
01-8/917, щодо штрафу нарахованого у
розмірі відповідно до статті 118
Статуту, штраф підлягає стягненню за
самий факт допущення
вантажовідправником порушень,
незалежно від того, чи завдано
залізниці у зв'язку з цим збитків.

7797, 00 грн. - провізна плата за вагон
згідно накладної від станції Трипілля -
Дніпровське Південно-Західної
залізниці до станції Правда
Придніпровської залізниці.

Сума штрафу за невірно вказану у
накладній масу вантажу склав 38 985, 00 грн.

Всього нараховано зборів за затримку
вагону з ПДВ: 819,96 грн.

Відповідно до п. 11 "Правила приймання
вантажів до перевезення",
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України від 24.11.2000 р. за № 861/5082: "Уразі
зважування вантажів на вагонних вагах
відправник у разі потреби провадить
дозування вантажу (довантаження або
часткове вивантаження). Для цього він
повинен безпосередньо біля вагонних
ваг організувати дозувальний
майданчик, забезпечити його необхідним
інвентарем, а при відправленні масових
вантажів (вугілля, руди, цементу тощо) -
додатковими механізмами для виконання
дозувальних операцій в процесі
зважування. Тобто відповідач має
можливість запобігти подібних
порушень і провадити чітке зважування
та вказувати у перевізних документах
вірну інформацію стосовно маси
вантажу.

Таким чином, на час подання позову до
суду позивачем були заявлені позовні
вимоги на загальну суму боргу в розмірі
39 804, 96 грн., які складаються зі штрафу за
неправильно зазначену масу вантажу в
розмірі 38 985, 00 грн., додаткових зборів в
розмірі 819, 96 грн.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши
матеріали справи та заслухавши
пояснення представників сторін, суд
вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги частково, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України договори та інші
правочини відносяться до підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 173 Господарського
Кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформації тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Статтею 193 Господарського кодексу
України, встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Згідно до частини другої статті 193
Господарського кодексу України,
порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до статті 216 Господарського
кодексу України за невиконання або
неналежне виконання господарських
зобов'язань чи порушення правил
здійснення господарської діяльності
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність.

Відповідно до статті 229 ГК України,
учасник господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитор) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України в разі порушення
зобов'язання однією зі сторін договору
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Ст. 218 Господарського кодексу України
встановлено, що підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 1 статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

16.12.2014 р. до господарського суду
Запорізької області від відповідача
надійшов відзив на позовну заяву в
якому відповідач зазначив, що вимоги
позивача щодо стягнення штрафу в
порядку ст. 122 Статуту залізниць
суперечать загальним положенням
чинного законодавства про принципи
застосування юридичної
відповідальності учасника
господарських відносин, які
встановлені, зокрема, нормами ст. 218
Господарського кодексу та ст. 614
Цивільного кодексу України і
передбачають наявність вини за вчинене
правопорушення.

Відповідач звертає увагу суду на той
факт, що підставою для пред'явлення
претензій з боку Позивача є зазначення
у накладній № 32719650 на вагон 60438561 маси,
що на 9200 кг. більше ніж фактично було у
вагоні. Таким чином, оскільки у вагоні
по факту було менше товару ніж
помилково зазначено у накладній, то
збитків або інших значних негативних
наслідків для Залізниці діями
Відправника на думку відповідача не
спричинено і не могло бути спричинено.

Відповідач стверджує, що позивачу не
було спричинено матеріальної шкоди
внаслідок вищевикладених обставин,
будь-які інші шкідливі наслідки
(загроза майновим інтересам третіх
осіб, в т.ч. держави, обставини, що
загрожують життю та здоров'ю людей,
порушення нормального функціонування
залізниці) не наступили, зобов'язання
сторін за договором перевезення були
виконані в повному обсязі і належним
чином.

Враховуючи вищезазначене та
відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України, у
разі, якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора, суд має право
зменшити розмір санкцій. При цьому
повинно бути взято до уваги: ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГК
України якщо порушення зобов'язання не
завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

П. 3 ст. 83 ГПК України зазначає про право
суду у виняткових випадках зменшити
розмір неустойки, яка підлягає
стягненню із сторони, що порушила
зобов'язання. Аналогічні доводи
викладені в Роз'ясненні В АСУ «Про
деякі питання практики застосування
майнової відповідальності за
невиконання або неналежне виконання
грошових зобов'язань» №02-5/293 від 29.04.1994
р.

При вирішенні спору по суті суд також
враховує, що стягнення штрафу в
розмірі, який вимагає позивач, може
суттєво зашкодити майновому становищу
відповідача.

Отже суд, взявши до уваги вищезазначені
обставини та враховуючи норми чинного
законодавства, зменшує суму штрафу за
неправильно зазначену масу вантажу до
10000, 00 грн.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

У порушення зазначених норм закону та
умов статуту залізниць України
відповідач зобов'язання щодо поставки
товару належним чином не виконав, а
саме не сплатив необхідні кошти для
погашення заборгованості.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем за
поставлення вантажу за накладною №
32719650 з урахуванням зменшення судом
суми штрафу., становить 10 819, 96 грн., яка
складається з 10 000, 00 грн. - суми штрафу
за неправильно зазначену масу вантажу;
819, 96 грн. - додаткових зборів.

Факт порушення відповідачем умов
чинного законодавства, правил та
Статуту залізниць України.,
підтверджується матеріалами справи.

Відповідач в судовому засіданні 16.12.2014
р. просив суд відмовити в задоволенні
позовних вимог частково та зменшити
розмір штрафних санкцій до 10 000, 00 грн.,
направив відзив на адресу суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі
позивачем були підтверджені належними
доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Проаналізувавши надані докази та
врахувавши пояснення представників
сторін, суд частково задовольняє позов
Державного підприємства
"Придніпровськазалізниця", м.
Дніпропетровськ до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Інтеграл",
м. Донецьк про стягнення
заборгованості в розмірі 10 819 грн. 96 коп.
за накладною № 32719650, яка складається зі
штрафу за неправильно зазначену масу
вантажу в розмірі 10 000, 00 грн.,
додаткових зборів в розмірі 819, 96 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» - судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подасться до суду; ставка судового
збору за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру встановлюється 2 % від ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір в розмірі 1827, 00 грн.
покладається повністю на відповідача,
внаслідок неправильних дій якого виник
спір у суді.

Керуючись ст. 44, 49, ст. 82, п. 3, ст. 83, 84 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного
підприємства
"Придніпровськазалізниця", м.
Дніпропетровськ до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Інтеграл",
м. Донецьк задовольнити частково.

Стягнути з Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтеграл» (83003, м.
Донецьк, вул. Калузька, 16 а, ) на користь Державне підприємство
«Придніпровська залізниця» (49600, м.
Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108,
) в особі відокремленого
підрозділу «Дніпропетровська дирекція
залізничних перевезень» - штрафу за
неправильно зазначену масу вантажу в
розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.,
додаткових зборів в розмірі 819
(вісімсот дев'ятнадцять) грн. 96 коп. та
судовий збір в розмірі 1827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя
Т.Г.
Алейникова

Рішення підписане 18.12.2014 р.