ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

0,2

12.12.14 № 910/27657/14. Суддя Господарського
суду міста Києва Чинчин О.В.,
розглянувши позовну заяву і додані до
неї матеріали

за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк «Юнісон
Груп» до про 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юнісон Груп» 2.
Сільськогосподарського приватного
підприємства «Чумаки» стягнення
заборгованості у розмірі 7 013 381 гривень
51 копійкуВСТАНОВИВ

Відповідно до пункту 1 частини 1
статті 63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо позовну
заяву підписано особою, яка не має
права її підписувати, або особою,
посадове становище якої не вказано.

Відповідно до частини 2 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмові докази подаються в
оригіналі або належним чином
засвідченій копії.

Відповідно до пункту 5.27
Національного стандарту України ДСТУ
4163-2003 "Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затверджена Наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
№ 55) відмітку про засвідчення копії
документа складають зі слів "згідно з
оригіналом", назви, посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціали та прізвища, дати засвідчення
копії і проставляють нижче реквізиту
підпис, засвідчуватись повинна кожна
сторінка документу з відтиском печатки
підприємства, установи, організації,
іншої юридичної особи.

Згідно зі статтею 54 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява підписується
повноваженою посадовою особою
позивача або його представником.

У відповідності до частини 3 статті 57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви, підписаної
представником позивача, додається
довіреність чи інший документ, що
підтверджує повноваження представника
позивача.

Позовна заява від імені позивача
підписана представником Тригубом А.Ю.,
проте до позовної заяви, не додано
належних доказів, які б підтверджували
повноваження Тригуба А.Ю. діяти
від імені позивача та надавали йому
повноваження підписувати позовні
заяви від імені позивача, оскільки
доданий до позовної заяви ордер серії
КС №26565 не відповідає вимогам пункту 5.27
Національного стандарту України ДСТУ
4163-2003 "Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затверджена Наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
№ 55).

Виходячи із зазначеного, суд не може
дійти однозначного висновку, що
позовна заява підписана особою, яка має
право її підписувати.

Відповідно до пункту 3 частини статті 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо у позовній заяві не вказано
обставин, на яких ґрунтується позовна
вимога, доказів, що підтверджують
викладені в заяві обставини,
обґрунтований розрахунок стягуваної
чи оспорюваної суми.

Відповідно до частини 2 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України, письмові докази подаються в
оригіналі або належним чином
засвідченій копії.

Відповідно до п. 5.27 Національного
стандарту України ДСТУ 4163-2003
"Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затверджена Наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
№ 55) відмітку про засвідчення копії
документа складають зі слів "згідно з
оригіналом", назви, посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціали та прізвища, дати засвідчення
копії і проставляють нижче реквізиту
підпис, засвідчуватись повинна кожна
сторінка документу з відтиском печатки
підприємства, установи, організації,
іншої юридичної особи.

Судом встановлено, що надані
ксерокопії документів належним чином
не засвідчені, оскільки відмітки про
засвідчення копій не містять назви,
посади, особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціали та
прізвища, дати засвідчення копії та
відтиску печатки підприємства
позивача, а тому не можуть бути
сприйняті судом в якості належних
доказів в розумінні статті 36
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
63 Господарського процесуального
кодексу України суддя повертає позовну
заяву і додані до неї документи без
розгляду, якщо не подано доказів сплати
судового збору у встановлених порядку
та розмірі.

Одночасно, відповідно до п.3 ч.1 ст.57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються,
зокрема, документи, які підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Згідно із ст.ст.1, 2 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір - це збір, що
справляється на всій території України
за подання заяв, скарг до суду, а також
за видачу судами документів і
включається до складу судових витрат.
Платниками судового збору є громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 вказаного Закону України
встановлено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 41 Бюджетного
кодексу України до набрання чинності
законом про Державний бюджет України
на поточний бюджетний період:
соціальні стандарти та соціальні
гарантії, у тому числі прожитковий
мінімум, рівень його забезпечення,
мінімальна заробітна плата, надання
пільг, компенсацій і гарантій
населенню, у поточному бюджетному
періоді застосовуються у розмірах та
на умовах, що діяли у грудні
попереднього бюджетного періоду.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру справляється
судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Судом враховано рекомендації,
викладені у пункті 2.21. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 7 від 21.02.2013, стосовно того, що
платіжне доручення на безготівкове
перерахування судового збору,
квитанція установи банку про прийняття
платежу готівкою додаються до позовної
заяви (заяви, скарги) і мають містити
відомості про те, яка саме позовна
заява (заява, скарга, дія) оплачується
судовим збором.

Відповідні документи подаються до
господарського суду тільки в
оригіналі; копії, у тому числі
виготовлені із застосуванням
технічних засобів (фотокопії тощо), цих
документів не можуть бути належним
доказом сплати судового збору.

Враховуючи вказане, додана до позовної
заяви копія платіжного доручення № 162670
від 27.11.2014 року не може бути прийнята
судом в якості належного доказу сплати
позивачем судового збору.

З огляду на викладене, позивачем не
надано належних доказів сплати
судового збору у встановлених порядку
та розмірі.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті
63 Господарського процесуального
кодексу України суддя повертає позовну
заяву і додані до неї документи без
розгляду, якщо не подано доказів
надсилання відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Положенням частини 1 статті 56
Господарського процесуального кодексу
України визначено, що позивач, прокурор
чи його заступник зобов'язані при
поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

В силу Правил надання послуг поштового
зв'язку, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 270 від
05.03.2009 р., розрахунковий документ -
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо) видається відправникові з
додержанням вимог Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" і підтверджує факт надання
послуги відділенням зв'язку.

Приписами статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, належним доказом
відправлення Відповідачеві копії
позовної заяви та доданих до неї
документів є опис вкладень в поштовий
конверт та документ, що підтверджує
надання поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо) надані в
оригіналі.

Суд зазначає, що Заявником, на
підтвердження надсилання Відповідачам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів, до позовної заяви додано
копії Описів вкладення у цінний лист
від 28.11.2014 року та копії Фіскальних
чеків від 28.11.2014 року. Крім того, у
доданих до позовної заяви
Описах-вкладення у цінні листи від
28.11.2014 зазначено, що на адресу
відповідачів направлено позовну заяву
від 28.11.2014 з додатками на 8 аркушах.
Проте, матеріали позовної заяви
(направленої до суду) від 09.12.2014 містять
значну більшу кількість аркушів. Крім
того, Описи-вкладення у цінні листи від
28.11.2014 не містять переліку додатків до
позовної заяви.

З огляду на викладене суд позбавлений
можливості дійти висновку про належне
надіслання відповідачам копії
позовної заяви з доданими до неї
документами.

Враховуючи вищевикладене, Суд
приходить до висновку, що дана позовна
заява підлягає поверненню на підставі
пунктів 1, 3, 4 та 6 частини 1 статті 63
Господарського процесуального кодексу
України.

При цьому, Суд звертає увагу заявника
на те, що повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Керуючись пунктами 1, 3, 4, 6 частини 1
статті 63 Господарського
процесуального кодексу України, Суд -

УХВАЛИВ:

1.Позовні матеріали повернути
заявникові без розгляду.

2.Дана ухвала може бути оскаржена у
порядку, передбаченому чинним
законодавством України.

Суддя
О.В. Чинчин