ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 грудня 2014 р.
Справа № 918/1437/14

Суддя Горплюк А.М. розглянувши
матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Рівненського
державного гуманітарного університету

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Головне
управління державної казначейської
служби України у Рівненській області

про стягнення 37 896 грн. 09 коп. основного
боргу, 3 138 грн. 98 коп. пені, 4 745 грн. 36 коп.
інфляційних втрат та 1 749 грн. 06 коп. 3%
річних

В засіданні приймали участь:

Від позивача : Старчик А.А. (довіреність
№14-90 від 18.04.2014р.).

Від відповідача : Якубець К.М.
(довіреність №01-09/1034 від 07.11.2014р.).

Від третьої особи: не з'явився.

Суть спору: Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" звернулося
до господарського суду Рівненської
області із позовом до Рівненського
державного гуманітарного університету
про стягнення 37 896 грн. 09 коп. основного
боргу, 3 138 грн. 98 коп. пені, 4 745 грн. 36 коп.
інфляційних втрат та 1 749 грн. 06 коп. 3%
річних.

Ухвалою суду від 09.10.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду та порушено
провадження, розгляд справи призначено
до слухання на 21.10.2014р.

Ухвалою суду від 21.10.2014р. розгляд справи
відкладено на 11.11.2014р.

11.11.2014р. відповідач, через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду, подав відзив на
позовну заяву, в якому зазначає, що
порушення зобов'язання відбулося не з
вини відповідача. Вважає, що позивачем
порушено вимоги ч.2 ст. 18 ЗУ "Про засади
функціонування ринку природного газу,
оскільки не відкрито рахунок зі
спеціальним режимом використання.
Наголошує, що позивачем виконано
вимогу стосовно відкриття рахунку лише
в 2014 році, що підтверджується листом
03.03.2014р. №26-820/1.5.-14. Крім того, просить
суд зменшити вимоги позивача в частині
стягнення пені, 3% річних та
інфляційних.

В судовому засіданні 11.11.2014р.
оголошувалась перерва до 18.11.2014р.

18.11.2014р. відповідач, через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду, подав клопотання
про залучення Головного управління
державної казначейської служби
України у Рівненській області до
участі у справі № 918/1437/14 в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача.

Ухвалою суду від 18.12.2014р. Головне
управління державної казначейської
служби України у Рівненській області
залучено до участі у справі № 918/1437/14 в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача та розгляд
відкладено справи на 02.12.2014р..

За клопотанням відповідача в порядку
ст. 69 ГПК України ухвалою суду від
02.12.2014р. продовжено строк розгляду
справи на 15 днів, розгляд справи
відкладено на 18.12.2014р.

В судовому засіданні 18.12.2014р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі, з
підстав, вказаних у позовній заяві, а
представник відповідача позовні
вимоги в частині стягнення суми
основного боргу визнав, однак щодо
стягнення штрафних санкцій не
погоджується з підстав, виказаних у
відзиві.

Представник третьої особи в судові
засідання 02.12.2014р. та 18.12.2014р. не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про що свідчать поштові повідомлення.

Суд вбачає, що наявних у справі
матеріалів достатньо для розгляду
заяви без участі третьої особи
відповідно до статті 75 ГПК України.

В результаті розгляду матеріалів
справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

14.02.2013р. Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (надалі -
продавець) та Рівненським державним
гуманітарним університетом (надалі -
покупець) укладено договір про
закупівлю природного газу №13/3903-ТЕ-28
(надалі - Договір; а.с. 9-14).

Відповідно до пункту 1.1. Договору,
продавець зобов'язується передати у
власність покупцеві імпортований
природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД
2711 21 00 00, ввезений на митну територію
України ПАТ " Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"), далі - газ,
а покупець зобов'язується прийняти і
оплатити природний газ в обсязі,
зазначеному у п.1.2. цього договору.

Газ, що постачається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням. Використання
газу покупцем для інших потреб не є
предметом цього договору.

Відповідно до п.1.2. Договору
передбачено, що продавець передає
покупцю в період з 01 січня 2013 року по 31
грудня 2013 року природний газ в обсязі
до 37,000 тис.куб.м., у тому числі по
місяцях (тис. куб. м): січень - 6; лютий - 6;
березень - 6; квітень - 3,5; жовтень - 3,5;
листопад - 6; грудень - 6.

За розрахункову одиницю газу
приймається один кубічний метр (куб. м),
приведений до стандартних умов.

Пунктом 5.2. Договору визначено, що ціна
за 1 000 куб.м газу, що використовується
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням становить 1 091
грн. 00 коп. з урахування у вигляді
цільової надбавки до затвердженого
тарифу на природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати за 1 000 куб.м.
природного газу - 1 091 грн. 00 коп., крім
того ПДВ 20%, всього з ПДВ - 1 309 грн. 20 коп.

Загальна вартість цього договоруна
дату його укладання становить 40 367 грн.
00 коп., крім того ПДВ - 8 073 грн. 40 коп.,
разом з ПДВ - 48 440 грн. 40 коп..

Оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу (п. 4.1 договору).

У відповідності до п.п. 4.3., 4.4. Договору,
у платіжних дорученнях покупець
повинен обов'язково зазначати номер
договору, дату його підписання та
призначення платежу. За наявності
заборгованості за цим договором
продавець зараховує кошти, що надійшли
від покупця, як погашення
заборгованості за газ поставлений в
минулі періоди за цим договором,
незалежно від зазначеного в платіжному
дорученні призначення платежу. Кошти,
які надійшли від покупця, будуть
зараховані як передоплата за умови
відсутності заборгованості за цим
договором.

Згідно з п.5.1. договору, термін поставки
газу з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013
року включно.

Відповідно до п.7.3. Договору у разі
порушення покупцем умов п. 4.1. цього
договору покупець зобов'язується (крім
суми заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

Строк, у межах якого сторони можуть
звернутися до суду з вимогою про захист
своїх прав за цим договором (строк
позовної давності), у тому числі щодо
стягнення основної заборгованості,
штрафів, пені, відсотків річних,
інфляційних нарахувань,
встановлюється тривалістю у 5 років (п.
9.3. договору).

Пунктом 10.1 договору визначено, що цей
договір набирає чинності з дати
підписання та скріплення печатками
сторін, але не раніше ніж через 14 днів
(п'ять робочих днів у разі застосування
процедури закупівлі з підстав,
визначених пунктом 3 частини другої
статті 39 Закону України "Про здійснення
державних закупівель») з дня
опублікування у державному офіційному
друкованому виданні з питань державних
закупівель повідомлення про акцепт
пропозиції за результатами
застосування процедури закупівлі у
одного учасника, поширює свою дію на
відносини, що фактично склались між
сторонами з 01 січня 2013 року, і діє в
частині поставки газу до 31 грудня 2013
року включно, а у частині розрахунків -
до їх повного здійснення.

Також, 14.02.2013р. Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" та
Рівненським державним гуманітарним
університетом укладено Додаток №1 до
договору про закупівлю природного газу
№13/3903-ТЕ-28 від 14.02.2013р. (надалі - Додаток
№1; а.с. 13).

Відповідно до п. 2.1. Додатку № 1, обсяг
споживання газу покупцем у
відповідному місяці поставки
визначається шляхом складання добових
обсягів, визначених на підставі
показів комерційного вузла/вузлів
обліку газу в пункті
приймання-передачі газу.

Згідно з п. 2.2 Додатку № 1, обсяг газу,
визначений згідно з пунктом 2.1 цього
додатку, є підставою для визначення
обсягу газу, переданого за договором у
пунктах приймання-передачі.

Приймання-передача газу, поставленого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці поставки газу, оформлюється
актом приймання-передачі газу, в якому
зазначаються фактичні обсяги
спожитого газу, його ціна та вартість.

Договір №13/3903-ТЕ-28 від 14.02.2013р. та
Додаток №1 підписані повноважними
представниками та скріплені
відтисками печаток сторін.

На виконання умов договору публічне
акціонерне товариство "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
у 2013 році, передало, а Рівненський
державний гуманітарний університет
прийняв природний газ на загальну суму
37 896 грн. 09 коп., що підтверджується
актами прийому-передачі природного
газу наявними в матеріалах справи. Акти
прийому-передачі природного газу
містять посилання на договір №13/3903-ТЕ-28
від 14.02.2013р., підписані повноважними
представниками та скріплені
відтисками печаток сторін (а.с. 61 - 67).

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за цим договором також
свідчить відсутність з боку
відповідача претензій та повідомлень
про порушення постачальником умов
даної угоди.

Водночас судом встановлено, що
відповідач взятий на себе обов'язок по
оплаті вартості природного газу,
поставленого у спірний період, не
виконав, заборгувавши таким чином
позивачу 37 896 грн. 09 коп..

На підставі ст.ст. 611, 625 ЦК України, п. 7.3.
Договору №13/3903-ТЕ-28 від 14.02.2013р. та
враховуючи порушення Рівненським
державним гуманітарним університетом
термінів виконання грошових
зобов'язань, позивач нарахував
відповідачу пеню в розмірі 3 138 грн. 98
коп., інфляційні втрати в розмірі 4 745
грн. 36 коп. та 3% річних в розмірі 1 749 грн.
06 коп. (розрахунок а.с. 22-25).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, встановивши обставини справи і
давши їм правову оцінку, господарський
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За своєю правовою природою укладений
публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" та Рівненським
державним гуманітарним університетом
Договір купівлі - продажу природного
газу №13/3903-ТЕ-28 від 14.02.2013р. є договором
поставки.

У відповідності до частини 1 статті 712
ЦК України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 ЦК України
визначено, що до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно статті 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товарно-розпорядчих документів на
нього, якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. У разі прострочення оплати
товару продавець має право вимагати
оплати товару та сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК
України якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України, що
кореспондується із статтею 193 ГК
України - зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно частини 2 статті 218
Господарського кодексу України
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

При цьому, судом не приймаються до
уваги посилання Рівненського
державного гуманітарного університету
на відсутність у позивача рахунку
відповідно до статті 38 Закону України
"Про засади функціонування ринку
природного газу", оскільки надані
відповідачем суду документи, в
підтвердження зазначеного, датовані 2013
роком. Відповідачем не надано доказів в
підтвердження відсутності рахунку у
позивача за період заявлений до
стягнення. Разом з тим, суд звертає
увагу на той факт, що матеріали справи
не містять доказів звернення
відповідача до ПАТ "НАК "Нафтогаз
України" чи Головного управління
Державної казначейської служби
України у Рівненській області стосовно
оплати заборгованості за спожитий
природний газ. Крім того, судом
враховується те, що відповідачем не
здійснено оплату поставленого газу і
на час розгляду справи.

У відповідності до статті 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно статті 625 ЦК України боржник не
звільняється за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК
України - боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом, при цьому статтею 525 ЦК
України встановлено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Судом встановлено, що публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
належним чином виконано умови договору
та поставлено природний газ на
загальну суму 37 896 грн. 09 коп..

Однак, всупереч взятих на себе
зобов'язань, відповідач взятий на себе
обов'язок по оплаті вартості
природного газу, поставленого у
спірний період, не виконав,
заборгувавши таким чином позивачу 37 896
грн. 09 коп.. На час розгляду справи
доказів оплати основного боргу в сумі 37
896 грн. 09 коп. матеріали справи не
містять, доказів в підтвердження
спростування факту поставки
природного газу на зазначену суму
відповідачем не подано та не зазначено
про їх існування.

На підставі наведеного, суд вважає
позовні вимоги в частині стягнення 37 896
грн. 09 коп. основного боргу за
поставлений природний газ
обґрунтованими, підтвердженими
матеріалами справи та такими, що
підлягають задоволенню.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
визначено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Частина 1 статті 546 ЦК України
передбачає, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Суб'єктами права застосування штрафних
санкцій є учасники відносин у сфері
господарювання, зазначені у статті 2
цього Кодексу.

У поданій позовній заяві позивач
просить стягнути з відповідача пеню в
сумі 3 138 грн. 98 коп..

Згідно статті 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошовий зобов'язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського
кодексу України визначено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

У Договорі №13/3903-ТЕ-28 від 14.02.2013р.
сторони передбачили відповідальність
відповідача за несвоєчасне виконання
зобов'язань з оплати поставленого газу
у вигляді сплати пені пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожен день простроченого платежу.

Перевіривши здійснений позивачем
розрахунок пені, суд не погоджується з
нарахованими сумами, оскільки з
розрахунку вбачається, що позивач
просить стягнути з відповідача пеню за
зобов'язаннями лютого 2013р., виходячи з
суми боргу 14 903 грн. 57 коп., за
зобов'язаннями жовтня 2013р., виходячи з
суми боргу 7 327 грн. 88 коп., за
зобов'язаннями грудня 2013р., виходячи з
суми боргу 9 291 грн. 78 коп., при цьому,
судом встановлено, що вартість
спожитого об'єму природного газу у
вказаних періодах становить 6 654 грн. 66
коп., 3 324 грн. 06 коп. та 5 578 грн. 50 коп.
відповідно.

Здійснивши перерахунок пені, з
вартості спожитого об'єму природного
газу, суд вважає правомірно заявленою
сумою пені 2 753 грн. 17 коп..

Відповідачем, відповідно до ст. 83 ГПК
України, подано клопотання про
зменшення заявлених до стягнення
штрафних санкцій. Розглянувши
зазначене клопотання, судом не
встановлено підстав для зменшення
пені, з огляду на наступне.

Відповідно п.3 ст.83 ГПК України,
передбачено право господарського суду,
приймаючи рішення зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки,
штрафу, пені, які підлягають стягненню.

Тому, вирішуючи, в тому числі й з
власної ініціативи, питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання,
господарський суд повинен об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеню
виконання зобов'язання, причини
(причин) неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання, наслідків
порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо. Крім
того, ця процесуальна норма може
застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
права матеріального, яка передбачає
можливість зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), а саме
частиною третьою статті 551 ЦК України і
статтею 233 ГК України.

Аналогічна норма також міститься в
частині 3 статті 551 Цивільного кодексу
України.

Пунктом 3.17.4 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" передбачено, що,
вирішуючи, у тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК України), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи викладені вище обставини,
суд дійшов висновку, що стягненню
підлягає пеня в розмірі 2 753 грн. 17 коп.,
в частині стягнення пені в сумі 385 грн. 81
коп. належить відмовити.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як вже зазначалося вище, позивачем
здійснено нарахування 3% річних з сум
боргу, що не відповідають вартості
спожитого об'єму природного газу.
Здійснивши перерахунок 3 % річних, з
врахуванням вартості спожитого об'єму
природного газу відповідачем, суд
вважає правомірно заявленою сумою 3 %
річних 1 355 грн. 85 коп..

Перевіривши наведений позивачем
розрахунок нарахування інфляційних
втрат, суд задовольняє позовні вимоги в
цій частині частково, а саме: в розмірі 4
707 грн. 32 коп..

Враховуючи викладені вище обставини, у
частині стягнення з відповідача 392 грн.
21 коп. - 3% річних та 38 грн. 04 коп. -
інфляційних втрат суд відмовяє.

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до статті 43 ГПК
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позову, стягненню з відповідача на
користь позивача підлягає 37 896 грн. 09
коп. основного боргу, 2 753 грн. 17 коп.
пені, 1 355 грн. 85 коп. 3% річних та 4 707 грн. 32
коп. інфляційних втрат.

Відповідно до ч.2 ст. 49 ГПК України, якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

На відповідача на підставі частини 2
статті 49 ГПК України покладаються
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1 827 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 49, 81-1, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Рівненського державного
гуманітарного університету (м. Рівне,
вул. С.Бандери, 12, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (м. Київ,
вул. Б. Хмельницького, 6, )
- 37 896 грн. 09 коп. основного боргу, 2 753
грн. 17 коп. пені, 1 355 грн. 85 коп. 3% річних, 4
707 грн. 32 коп. інфляційних втрат та 1 827
грн. 00 коп. витрат по сплаті судового
збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення підписане суддею "22" грудня 2014
р..

Суддя
Горплюк А.М.