ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2014 р.
Справа № 922/3186/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Істоміна О.А., суддя Білецька А.М. ,
суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Сіренко К.О.

за участю представників:

позивача - Сапронов В.В., дов. б/н від
30.05.2014 р.

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу
Приватного підприємства
"Харківспецбудмеханізація-7", м. Харків
(вх. № 3705 Х/3) на рішення господарського
суду Харківської області від 15.10.14 р. у
справі № 922/3186/14

за позовом ТОВ "Пері Україна", м.
Бровари, Київська область

до Приватного підприємства
"Харківспецбудмеханізація-7", м. Харків

про стягнення 199 150,64 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 15.10.2014 р. у
справі № 922/3186/14 (суддя Ольшанченко В.І.)
позов задоволено повністю. Стягнуто з
Приватного підприємства
"Харківспецбудмеханізація-7", м. Харків
на користь ТОВ "Пері Україна", м.
Бровари, Київська область
заборгованість за договором № 360853
оперативної оренди обладнання від
22.04.2013 р. в сумі 164285,42 грн., інфляційні за
період з 01.11.2013 р. по 30.04.2011 р. в сумі 13084,41
грн., 3% річних за період з 27.10.2013 р. по
03.07.2014 р. в сумі 4472,61 грн., пеню за період
з 27.10.2014 р. по 26.05.20 14 р. в сумі 17308,20 грн. та
судовий збір в сумі 3983,01 грн.

ПП "Харківспецбудмеханізація-7", м.
Харків звернулось з апеляційною
скаргою на рішення господарського суду
Харківської області від 15.10.2014 р. у
справі № 922/3186/14, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржуване рішення скасувати
та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В обґрунтування викладених в
апеляційній скарзі вимог відповідач
зазначає про відсутність у нього
заборгованості, що підтверджує актом
звіряння взаємних розрахунків,
підписаним ПП
"Харківспецбудмеханізація-7". Таким
чином, відповідач вважає, що позивачем
безпідставно пред'явлено позов про
стягнення заборгованості з орендної
плати, а також нараховані штрафні
санкції за її несплату. Крім того,
відповідач посилається на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права в зв'язку з тим, що
справу було розглянуто за відсутністю
представника відповідача.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
з наведеними відповідачем доводами не
погоджується, просить залишити
апеляційну скаргу без задоволення,
оскаржуване рішення - без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 25.11.2014 р.
розгляд апеляційної скарги відкладено
на 11.12.2014 р.

Відповідач в призначене судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не попередив, про час та
місце розгляду справи відповідач був
повідомлений належним чином, що
підтверджується матеріалами справи.

Разом з цим, колегія суддів звертає
увагу, що направлені на адресу
відповідача копії відповідних ухвал
про призначення справи до розгляду,
повернулись до Харківського
апеляційного господарського суду з
позначкою пошти "зі спливом строку
зберігання".

Відповідно до ст. 64 ГПК України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається зазначеним особам за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином".

На підставі викладеного, колегія
суддів зазначає, що відповідач був
належним чином повідомлений про час та
місце слухання справи, а, причиною
неотримання відповідачем зазначених
ухвал суду є закінчення строку
зберігання, тобто відповідач з власної
ініціативи не отримував адресовану
йому пошту, що свідчить про ігнорування
судового розгляду справи.

Враховуючи те, що судом апеляційної
інстанції створено всі необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, в матеріалах справи
знаходяться документальні докази
повідомлення сторін про час та місце
розгляду справи, а також з огляду на те,
що явку представників сторін в дане
судове засідання не визнано
обов'язковою, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу без участі
представника відповідача за наявними у
ній матеріалами у відповідності до
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Перевіривши повноту встановлення
судом обставин справи та докази по
справі на їх підтвердження, їх юридичну
оцінку та доводи апеляційної скарги в
межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК
України, колегія суддів приходить до
висновку про залишення апеляційної
скарги без задоволення, виходячи з
наступного.

Як свідчать матеріали справи, 22 квітня
2013 р. між сторонами був укладений
договір № 360853 оперативної оренди
обладнання, за яким орендодавець
(позивач) надає орендарю (відповідачу) у
тимчасове оплатне користування
(оренду) будівельну опалубку PERI (в т.ч.
окремі елементи опалубки,
спеціалізовану тару для її
транспортування), асортимент,
кількість і вартість якого вказуються
в актах прийому-передачі для
використання орендарем на
будівельному майданчику за адресою: м.
Харків, пр. Московський, біля метро
Пролетарська, торгівельний комплекс.

Звертаючись до господарського суду,
позивач послався на те, що позивач на
виконання умов договору передав в
оренду відповідачу обладнання, проте
відповідач свої зобов'язання по
договору щодо сплати орендної плати
виконав частково, внаслідок чого у
нього виникла заборгованість в сумі
164258,425 грн., у тому числі: за актом №0974
від 30.09.2013 р. в сумі 63002,60 грн. та за актом
№1139 від 31.10.2013 р. в сумі 101282,82 грн.

Крім того, позивач на підставі п. 7.1
договору нарахував відповідачу пеню за
період з 27.10.2014 р. по 26.05.2014 р. в сумі 17308,20
грн. та на підставі ст. 625 ЦК України 3%
річних за період з 27.10.2013 р. по 03.07.2014 р. в
сумі 4472,61 грн., інфляційні за період з
01.11.2013 р. по 30.04.2014 р. в сумі 13084,41 грн.

З урахуванням викладених обставин, а
також враховуючи, що відповідно до ст.
526 ЦК України, ст. 193 ГК України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і у встановлений строк
відповідно до умов і порядку укладених
між сторонами договорів та згідно з
вимогами закону, зважаючи на те, що факт
порушення відповідачем своїх
зобов'язань за договором
підтверджується матеріалами справи,
останнім будь-якими доказами не
спростовується, суд першої інстанції
дійшов висновку про обґрунтованість та
правомірність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає, що судом використано у повному
обсязі свої повноваження, передбачені
процесуальним законом щодо повного та
всебічного з'ясування обставин справи,
пов'язаних з предметом доказування у
даній справі, а висновки, викладені в
рішенні узгоджуються з приписами норм
чинного законодавства, які в даному
випадку регулюють спірні
правовідносини, що призвело до
прийняття правомірного рішення.

Повторно переглядаючи справу,
здійснивши оцінку обставинам справи та
правомірності застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права до даних
правовідносин, колегія суддів
встановила наступне.

Так, за своєю суттю між позивачем та
відповідачем склалися відносини за
договором оперативної оренди
обладнання № 360853 від 22.04.2013 р.,
відповідно до умов якого, позивач
зобов'язався надати відповідачу у
тимчасове платне користування
обладнання, а відповідач зобов'язався
виплачувати позивачу оренду плату та,
по закінченню терміну оренди,
повернути йому зазначене обладнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди)
наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Згідно ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу
України, плата за користування майном
вноситься щомісячно, якщо інше не
встановлено договором.

Згідно з п. 4.2.1 договору ставка орендної
плати (без ПДВ) за однин місяць
становить 4,50% від вартості переданого в
оренду обладнання.

Відповідно до п. 4.1.3 договору
орендодавець до десятого числа кожного
місяця, наступного за оплачуваним (за
який нарахована орендна плата),
направляє орендарю поштою (цінним
листом із описом вкладення) або
кур'єром оригінал акту наданих послуг в
двох примірниках.

Факт передачі позивачем в оренду
відповідачу обладнання
підтверджується актами приймання
передачі № 00312/Х від 23 квітня 2013 року; №
003ІЗ/Х від 23 квітня 2013 р., № 00314 X віл 24
квітня 2013 р., № 00315Х віл 24 квітня 2013 року,
№ 00291-Р від 25 квітня 2013 року, № 00284-Р від
24 квітня 2013 року, № 00387-Р від 4 червня 2013
року, № 00386-Р від 3 червня 2013 року, № 00438/Х
від 6 червня 2013 року, № 00447/Х від 7 червня
2013 року, № 00493/Х від 21 червня 2013 року, №
00532/Х від 9 липня 2013 року, № 00547/Х від 11
липня 2013 року, № 00554/Х від 11 липня 2013
року, № 00555/Х від 12 липня 2013 року, № 00575/Х
від 17 липня 2013 року, № 00591/Х від 22 липня
2013 року, № 00665/Х від 16 серпня 2013 року, №
00468-Р від 11 липня 2013 року, № 00837 від 3
червня 2013 року.

Таким чином, на виконання умов договору
позивачем було передано відповідачу
обладнання на загальну суму 6 391 341,30 грн.

Відповідно до п. 3.1 договору, договір
набирає чинності з моменту його
підписання та діє до 31 травня 2013 р. (в
частині строку оренди обладнання і
нарахування орендної плати), а в
частині повернення обладнання, оплати
заборгованості з орендної плати та
інших платежів - до повного виконання
орендарем своїх обов'язків за цим
договором. Продовження строку дії
даного договору здійснюється шляхом
підписання відповідної додаткової
угоди до нього. У разі відсутності
додаткової угоди про продовження
строку дії договору, він припиняє свою
чинність в строк зазначений в цьому
пункті.

З матеріалів справи вбачається, що
шляхом підписання додаткових угод №1
від 31.05.2013 р., №2 від 30.06.2013 р., №3 від
31.07.2013 р., №4 від 31.08.2013 р., №5 від 30.09.2013 р.
відповідач та позивач продовжили до 31
жовтня 2013 р. строк дії договору.

В зв'язку із закінченням строку дії
договору відповідач передав позивачу
обладнання на загальну суму 6 321 407,70 грн.

Передання обладнання відповідачем
позивачу з оренди за договором
підтверджується актами
приймання-передачі № 00577/Х від 17 липня
2013 року, № 00588 X від 22 липня 2013 року, №
00605/Х від 24 липня 2013 року, № 00739/Х від 6
вересня 2013 року, № 00757/Х віл 12 вересня 2013
року, № 00768/Х від 16 вересня 2013 року, №
00784/Х від 20 вересня 2013 року, № 00788/Х від 23
вересня 2013 року, № 01058/Х від 19 листопада
2013 року, № 00581/Х від 19 листопада 2013 року,
№ 00789/Х від 23 вересня 2013 року, № 00793/Х від
24 вересня 2013 року, № 00795/Х/Р від 25
вересня 2013 року, № 00797/Х/Р від 25 вересня
2013 року, № 00803/Х від 26 вересня 2013 року, №
00804/Х/Р від 26 вересня 2013 року, № 00820/Х від
30 вересня 2013 року, № 00825/Х від 01 жовтня
2013 року, № 00830/Х/Р від 01 жовтня 2013 року, №
00829/Х/Р від 02 жовтня 2013 року, № 00842/Х/Р від
0З жовтня 2013 року, № 00843/Х від 03 жовтня 2013
року, № 00847/Х від 07 жовтня 2013 року, №
00848/ХТ від 07 жовтня 2013 року, № 00850/Х віл 08
жовтня 2013 року, № 00851/Х/Р від 08 жовтня 2013
року, № 00855/Х від 09 жовтня 2013 рову, №
00856/Х/р від 09 жовтня 2013 року, № 00890/Х/Р від
17 жовтня 2013 року, № 00902/Х/Р від 21 жовтня
2013 рову, № 00908/Х/р від 22 жовтня 2013 року, №
00909/Х/Р від 23 жовтня 2013 року, № 00921/Х/Р від
23 жовтня 2013 рову, № 00997/Х/Р від 05
листопада 2013 року, № 01011/Х/Р від 11
листопада 2013 року, № 01050/Х від 19
листопада 2013 року.

Таким чином, відповідачем залишилось
неповернутим обладнання на загальну
суму 69 933,60 грн.

Згідно п. 7.3 договору, підставою для
відшкодування орендарем вартості
неповернутого обладнання є фактичні
дані актів прийому-передачі обладнання
в оренду і повернення з оренди.

Відповідно до п. 9.4. договору,
гарантійним платежем забезпечуються, у
тому числі, відшкодування вартості
неповернутого (в тому числі,
пошкодженого (при неможливості
відновлення), некомплектного або
знищеного) обладнання.

Відповідно до п. 9.5.1. договору
орендодавець в односторонньому
порядку (без згоди орендаря) зараховує
частину суми гарантійного платежу в
розмірі вартості порушеного орендарем
зобов'язання в рахунок погашення
невиконаного (простроченого)
зобов'язання за даним договором.

В зв'язку з наведеним, позивачем
вартість неповернутого обладнання в
сумі 69933.60 грн. відшкодована за рахунок
гарантійного платежу відповідача
(загальна сума гарантійного платежу
210000,00 грн. перерахована відповідачем
23.04.2013 р., п/д №3056, про що складений
протокол від 19.11.2013 року (копії
документів наявні в матеріалах справи).

Крім того, в зв'язку з пошкодження
відповідачем обладнання, орендодавець
здійснив ремонт пошкодженого
обладнання. Як вбачається з матеріалів
справи, вартість робіт на відновлення
обладнання складає 94351,82 грн. (акт
№0|011/Х/Р від 19 листопада 2013 року), а
також 7959,31 грн. (акт № 789/Х/Р від 04 жовтня
2013 року), 1695.89 грн. (акт № 784/Х/Р від 04
жовтня 2013 року, № 768 Х/Р від 04 жовтня 2013
року).

Про зарахування в порядку п. 9.5.1
договору гарантійного платежу
відповідача в сумі 210000.00 грн. в рахунок
оплати заборгованості з орендних
платежів в сумі 45714,58 грн. (частково,
залишок суми заборгованості складає
164285,42 грн.), відшкодування вартості
неповернутого обладнання на суму 69933,60
грн., відшкодування вартості ремонту
та/або очистки обладнання на суму 94351,82
грн. відповідача було повідомлено
листом від 21.03.2014 року № 20 (копія листа
від 21.03.2014 року з відміткою про
отримання його відповідачем
знаходиться матеріалах справи).

На виконання договору, сторонами були
підписані акт приймання-здавання
наданих послуг № 0947 від 30.09.2013 р., яким
сторони погодили розмір орендної плати
за використання опалубки в вересні 2013
р. в сумі 269399,10 грн. (з ПДВ 20%), а також акт
приймання-здавання наданих послуг №1139
від 31.10.2013 р., яким сторони погодили
розмір орендної плати за використання
опалубки в жовтні 2013 року в сумі 101282,82
грн. (з ПДВ 20%).

У вказаних актах зазначено, що
претензій по якості наданих послуг
орендар не має.

Таким чином, підписуючи договір та акти
приймання-здавання наданих послуг за
договором, відповідач погодився з
загальної сумою орендної плати,
вказаною в актах.

Згідно п. 4.1.5 договору орендар оплачує
орендну плату щомісячно протягом 26
календарних днів з моменту закінчення
оплачуваного (за який нарахована
орендна плата) місяця.

Відповідач свої зобов'язання щодо
сплати орендної плати виконав
частково, в зв'язку з чим,
заборгованість за актом
приймання-здавання наданих послуг № 0947
від 30.09.2013 р. склала 63002,60 грн., за актом
№1139 від 31.10.2013 р. - 101282,82 грн.

Отже, станом на момент розгляду справи,
відповідач 164285,42 грн. заборгованості не
сплатив та не надав суду жодних
доказів, які б спростовували суму
заявленого боргу чи підтверджували б
оплату заборгованості.

Посилання відповідача на акт звіряння
взаємних розрахунків станом на 02.09 2014
р., як на доказ відсутності
заборгованості за договором, колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
вказаний акт підписаний ПП
"Харківспецбудмеханізація-7"
одноособово. До того ж, акт звіряння
розрахунків не є первинним документом
бухгалтерського обліку, а отже не може
підтверджувати факт відсутності
заборгованості по орендній платі.

Таким чином, з урахуванням фактичних
обставин справи, умов договору та
наданих позивачем документальних
доказів, колегія суддів вважає, що у
відповідача виникло зобов'язання щодо
оплати орендної плати в розмірі 164285,42
грн. Отже, враховуючи доведеність
виконання позивачем своїх зобов'язань
за договором, а також беручи до уваги,
що відповідачем вказану
заборгованість належними доказами не
спростовується, доказів сплати суми
боргу він не надав, аргументованих
заперечень щодо позовних вимог не
представив, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги про стягнення з
відповідача суми боргу заборгованості
по орендній платі в розмірі 164285,42 грн.
правомірно визнані судом першої
інстанції обґрунтованими, законними,
підтвердженими належними доказами по
справі та такими, що підлягають
задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

В силу пункту 4 статті 231 зазначеного
Кодексу у разі якщо розмір штрафних
санкцій законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Водночас частина 3 статті 549 Цивільного
кодексу визначає те, що пеня
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 7.1. договору передбачено що, у
разі несвоєчасної сплати орендної
плати орендар сплачує пеню від суми
простроченого платежу в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період, за який оплачується
пеня.

Позивач нарахував відповідачу пеню за
період з 27.10.2014 р. по 26.05.2014 р. в сумі 17308,20
грн.

Враховуючи, що факт несвоєчасної
сплати орендної плати відповідачем є
доведеним, перевіривши розрахунок
позивача, колегія суддів приходить до
висновку, що вимога про стягнення з
відповідача пені в сумі 17308,20 грн. є
законною, обґрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотки річних з
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних
за період з 27.10.2013 р. по 03.07.2014 р. в сумі
4472,61 грн. та інфляційні за період з
01.11.2013 р. по 30.04.2014 р. в сумі 13084,41 грн.

Перевіривши правильність нарахування
позивачем суми 3% річних та інфляційних,
з урахуванням визначеного позивачем
періоду прострочення, колегія суддів
вважає правомірними висновки суду
першої інстанції про те, що позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача 3% річних за період з 27.10.2013
р. по 03.07.2014 р. в сумі 4472,61 грн. та
інфляційних за період з 01.11.2013 р. по
30.04.2014 р. в сумі 13084,41 грн. є
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Посилання відповідача на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права внаслідок того,
що справу було розглянуто за
відсутністю представника відповідача,
колегія суддів вважає безпідставними,
оскільки матеріали справи свідчать про
те, що відповідач був належним чином
повідомлений про судовий розгляд
справи (а.с. 57, 123, т. 1), розгляд справи
неодноразово відкладався, в зв'язку з
чим відповідач мав об'єктивну
можливість скористатися своїми
правами та направити в призначене
судове засідання свого уповноваженого
представника. До того ж, відповідно до
ст. 77 ГПК України, господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні. Відкладення розгляду
справи є правом та прерогативою суду,
основною умовою для якого є не
відсутність у судовому засіданні
представників сторін, а неможливість
вирішення спору у відповідному
судовому засіданні.

З врахуванням вищенаведеного колегія
суддів не вбачає порушень норм
процесуального права внаслідок
розгляду справи за відсутністю
представника відповідача.

За таких обставин, відповідач під час
вирішення спору у господарському суді
не надав жодного належного
матеріального доказу обґрунтованості
та правомірності як своїх заперечень
проти позову, так і висловлених у своїх
апеляційних скаргах тверджень.
Наведені ним в апеляційній скарзі
доводи про порушення судом норм
матеріального та процесуального права
нічим не обґрунтовані та не
узгоджуються з наявними у справі
матеріалами. Його позиція не
підтверджена належними та допустимими
доказами. Тому, вказані вимоги
відповідача, що зазначені в
апеляційній скарзі, не підлягає
задоволенню, а наведені на їх
підтвердження доводи не можуть бути
прийнятими до уваги колегією суддів в
якості підстав для скасування
прийнятого у даній справі рішення
господарського суду Харківської
області від 15.10.14 р. у справі № 922/3186/14.

На підставі викладеного та керуючись
статтями ст. ст. 32-34, 43, 99, 101, пунктом 1
статтею 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства
"Харківспецбудмеханізація-7", м. Харків
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 15.10.14 р. у
справі № 922/3186/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого господарського суду України
протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та
підписано 16 грудня 2014 року

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Білецька А.М.

Суддя
Гребенюк Н. В.