ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2014 р.Справа № 922/5438/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула
Д.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Севжитлобуд", м.
Севастополь; до Публічного
акціонерного товариства "Євроцемент
-Україна", м.Балаклія; про стягнення
23.654,63 грн. за участю представників:

позивача - не з"явився;

відповідача - Татьянко О.А., довіреність
№ 55/14 від 15.04.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Севжитлобуд" 17.11.2014 р.
звернулося до господарського суду
Харківської області з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Євроцемент-Україна" про стягнення
23.654,63 грн.

В обгрунтування позову вказує на
неналежне виконання відповідачем
зобов"язань за договором на поставку
цегли від 30.01.2012р. № АЦ-017/12 в частині
повної та своєчасної поставки
оплаченого позивачем товару, у зв"язку
з чим, окрім суми основного боргу, що
становить 23.631,00 грн., позивач на
підставі п.6.3. договору, нарахував
відповідачу штраф, у розмірі 0,1% від
суми оплаченого, але не поставленого
або недопоставленого товару, в якості
правових підстав позову вказує норми
ст. 193 ГК України, ст. ст. 509, 526, 610, 611, 612 ЦК
України.

Позивач в судове засідання 18.12.2014р.
свого представника не направив, докази
на виконання судової ухвали про
порушення провадження у справі не
надав.

Представник відповідача у судовому
засіданні визнає наявність
заборгованості перед позивачем. Разом
з тим, у відзиві на позовну заяву №
110/ЕЦУ-2337 від 15.12.2014 р. (вх. № 45938 від 18.12.2014
р.), відповідач просить суд відмовити в
позові повністю, посилаючись на те, що
поставка товару на суму 23.631,00 грн. не
була здійснена з вини позивача, який
бажав перенести поставку товару у
зв"язку зі складністю ситуації в країні
і спір у даній справі можливо було
врегулювати у досудовому порядку, що,
на думку відповідача, є підставою для
відмови в позові.

За висновками суду у матеріалах справи
достатньо документів, які мають
значення для правильного вирішення
спору та є необхідними для прийняття
повного і обґрунтованого судового
рішення, внаслідок чого справа
розглядається відповідно до норм ст. 75
ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно та повно дослідивши
надані учасниками судового процесу
докази і таким чином з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, суд установив
наступне.

Між Публічним акціонерним товариством
"Євроцемент-Україна" (продавець) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Севжитлострой"
(покупець) був укладений договір на
поставку цегли від 30.01.2012р. № АЦ-017/12
(а.с. 20-14), відповідно до умов якого
продавець зобов'язався передати у
власність покупцеві цегляну продукцію
(товар), в асортименті, кількості та у
строки, передбачені даним договором, а
покупець - прийняти та оплатити товар
на умовах та в порядку, визначених
даним договором.

До вказаного договору, у відповідності
до п.1.2., п. 1.3. договору, сторонами були
підписані специфікації від 12.03.2012 р. № 2,
від 01.04.2012 р. № 3, від 05.09.2014 р. № 4 та від
05.09.2012 р. № 5 (а.с. 22-25).

За змістом п.3.1. договору поставка
товару здійснюється не пізніше 7 (семи)
календарних днів з моменту надходження
оплати за товар на поточний рахунок
продавця.

Як стверджує позивач у позовній заяві,
що визнається відповідачем у відзиві
на позов та представником відповідача
у судовому засіданні, підтверджується
у тому числі актом звірки взаємних
розрахунків за період з 01.01.2013-16.01.2014,
підписаним сторонами та скріпленим
печатками (а.с. 26-28), у період з 01.01.2013 р.
по 16.01.2014 р. відповідач оплати позивачу
вартість товару в сумі 7.215.128,64 грн., а
відповідач поставив товар на суму
7.191.497,64 грн., в зв"язку з чим у останнього
перед позивачем виникла
заборгованість у розмірі 23.631,00 грн.

Такі обставини, на думку позивача,
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів і є
підставою для їх захисту у судовому
порядку.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу
України зобов'язання виникають зокрема
з договорів. Аналогічні положення
встановлені і в ст.ст. 173-175
Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, зміст договору складається з
умов, які визначаються на розсуд та за
погодженням сторін, та умов, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства, договір
укладений (підписаний сторонами) є
обов'язковим для виконання кожної із
сторін.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо такий
строк не встановлений договором, - у
строк, визначений відповідно до статті
530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов'язку
щодо попередньої оплати товару
застосовуються положення статті 538
цього Кодексу. Якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати.

Як слідує з позовної заяви, відповідач
продукцію, оплачену позивачем, в
повному обсязі не поставив, в зв"язку з
чим позивач звертався до відповідача з
вимогою про повернення попередньої
оплати в сумі 23.631,00 грн. (лист від 16.01.2014
р. № 5 та від 31.03.2014 р. № 75), але грошові
кошти повернуті відповідачем не були,
не міститься таких доказів і в
матеріалах справи.

За таких обставин, враховуючи, що факти
повідомлені позивачем, у відповідності
до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України,
відповідачем не спростовані, - позов в
частині стягнення з відповідача 23.631,00
грн. є обгрунтованим, правомірним та
підлягає задоволенню.

В силу ч.2 ст.20 ГК України захист прав і
законних інтересів суб'єктів
господарювання здійснюється, зокрема,
шляхом застосування до особи, яка
порушила право, штрафних санкцій, а
також іншими способами, передбаченими
законом.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що у
разі порушення строків поставки товару
продавець сплачує покупцю штраф у
розмірі 0,1% від суми оплаченого, але не
поставленого або недопоставленого
товару, за винятком відмови продавця
відпуску товару у випадку,
передбаченому п.2.2.4.

Відповідач не надав суду належних та
допустимих доказів, які б
спростовували доводи позивача або
підтверджували поставку оплаченого
товару у встановлений договором строк,
згідно п.3.1.Договору, або настання
випадку, передбаченого п.2.2.4. договору
(продавець має право відмовити у
відпуску товару, якщо уповноважений
покупцем представник відмовляється
дати згоду на оброблення його
персональних даних продавцем).

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і у
встановлений строк, відповідачем дані
строки порушені, в зв'язку з чим він
повинен нести відповідальність,
передбачену умовами договору (п.6.3.), у
вигляді сплати штрафу, що становить 23,63
грн.

Твердження відповідача про те, що
поставка товару на суму 23.631,00 грн. не
була здійснена з вини позивача, який
бажав перенести поставку товару у
зв"язку зі складністю ситуації в
країні, не підтверджуються матеріалами
справи. Більш того, перший лист з
вимогою повернути грошові кошти
складений 16.01.2014 р., тобто майже за три
місяці до прийняття Закону "Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України" від 15.04.2014 р. № 1207-VІІ,
другий лист від 31.03.2014 р., але теж до
прийняття вказаного Закону.

Крім того, остання оплата товару за
даним договором позивачем здійснена
30.10.2013 р. в сумі 179.496,00 грн., а тому, у
відповідності до умов п.3.1. договору,
товар оплачений 30.10.2013 р. мав бути
поставлений у строк до 07.11.2014 р., з чого
слідує що вини позивача у несвоєчасні
поставці/недопоставці товару немає, а
також і те, що відповідач був обізнаний
про наявність обов"язку з поставки
оплаченого позивачем товару.
Можливість досудового врегулювання
спору не позбавляє особу на звернення
до суду за захистом свого порушеного
права.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати у даній справі, що складаються
з 1.827,00 грн. судового збору,
покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст. ст. 11, 509, 627, 628, 629, 692 ЦК
України, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Євроцемент-Україна" (64200,
Харківська область, Балаклійський
район, м. Балаклія, Проммайданчик ВАТ
"Євроцемент-Україна", )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Севжитлобуд" (99029,
Автономна республіка Крим, м.
Севастополь, вул. М. Музики, 78-А, код
ЄДРПОУ 3686309) 23.654 (двадцять три тисячі
шістсот п"ятдесят чотири) гривні 63
копійки та 1.827,00грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 22.12.2014 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа № 922/5438/14/