ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" грудня 2014 р.Справа № 916/3915/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства „Всеукраїнський
Акціонерний Банк";

До відповідачів: 1. Товариства з
обмеженою відповідальністю "Спільне
підприємство „Акваінтекс"; 2. Приватне
мале підприємство „Лоцмен"

про визнання правочину недійсним

Головуючий - Оборотова О.Ю.

Судді - Погребна К.Ф.

Степанова
Л.В.

За участю представників:

Від позивача: Коваль К.П.- довіреність
від 13.05.2014р.

Від відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство „Акваінтекс": Косенко І.П.
довіреність від 21.03.2014р.

Від відповідача Приватного малого
підприємства „Лоцмен": Малофєєв Ю.М.
довіреність віж 01.08.2014р.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне
товариство „Всеукраїнський
Акціонерний Банк" звернулось до
господарського суду Одеської області
із позовною заявою до відповідачів
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство „Акваінтекс", Приватного
малого підприємства „Лоцмен" про
визнання недійсним з моменту укладення
договір суборенди нерухоимого майна
№438-14 від 07.05.2012р. укладений між
Приватним малим підприємством
„Лоцмен" з Товариством з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство „Акваінтекс".

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 25.09.2014р. порушено
провадження у справі №916/3915/14.

15.10.2014р. до господарського суду
Одеської області від позивача надійшла
за заява, відповідно до якої позивач
просить суд долучити до участі у справі
№916/3915/14 директора Товариства з
обмеженою відповідальністю "Спільне
підприємство „Акваінтекс" Дзюбан
Едуарда Вікотровича.

15.10.2014р. до господарського суду
Одеської області від позивача надійшло
клопотання про призначення
економічної експертизи.

15.10.2014р. до господарського суду
Одеської області від позивача надійшло
клопотання про витребування доказів в
порядку ст. 38 ГПК України, а саме
документи підтверджуючи відгрузку
продукції на орендоване за спірним
договором приміщення, расходні та
товарно - транспортні накладні по
пересуванню продукції між складами
(власними та орендованими), список
співробітників, приймаючих продукцію
на орендованих складах.

15.10.2014р. до господарського суду
Одеської області від відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство „Акваінтекс" надійшов
відзив на позовну заяву, відповідно до
якого відповідач просить суд у
задоволенні позову відмовити з підстав
викладених у відзиві.

22.10.2014р. до господарського суду
Одеської області від відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство „Акваінтекс" надійшло
заперечення на клопотання про
призначення експертизи, відповідно до
якого відповідач просить суд у
задоволенні клопотання про
призначення експертизи відмовити.

22.10.2014р. до господарського суду
Одеської області від відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство „Акваінтекс" надійшло
заперечення, відповідно до якого
відповідач просить суд у задоволенні
клопотання про участь у справі №916/3915/14
директора ТОВ "Спільне підприємство
„Акваінтекс" відмовити.

22.10.2014р. до господарського суду
Одеської області від відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство „Акваінтекс" надійшло
заперечення, відповідно до якого
відповідач просить суд у задоволенні
клопотання про витребування доказів в
порядку ст. 38 ГПК України відмовити.

22.10.2014р. до господарського суду
Одеської області від відповідача
Приватного малого підприємства
„Лоцмен" надійшло заперечення,
відповідно до якого відповідач просить
суд у задоволенні клопотання про
участь у справі №916/3915/14 директора ТОВ
"Спільне підприємство „Акваінтекс"
відмовити.

22.10.2014р. до господарського суду
Одеської області від відповідача
Приватного малого підприємства
„Лоцмен" надійшло заперечення на
клопотання про призначення експертизи,
відповідно до якого відповідач просить
суд у задоволенні клопотання про
призначення експертизи відмовити.

22.10.2014р. до господарського суду
Одеської області від відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство „Акваінтекс" надійшло
заперечення, відповідно до якого
відповідач просить суд у задоволенні
клопотання про участь у справі №916/3915/14
директора ТОВ "Спільне підприємство
„Акваінтекс" відмовити.

22.10.2014р. до господарського суду
Одеської області від відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство „Акваінтекс" надійшло
заперечення, відповідно до якого
відповідач просить суд у задоволенні
клопотання про витребування доказів в
порядку ст. 38 ГПК України відмовити.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 19.11.2014р. призначено справу
№916/3915/14 до колегіального розгляду у
складі трьох суддів господарського
суду Одеської області.

Розпорядженням керівника апарату суду
від 19.11.2014р. та відповідно до рішення
зборів суддів господарського суду
Одеської області ( протокол № 17-8/24 від
17.04.2014р.) було призначено автоматичний
розподіл справи та визначено наступний
склад колегії для розгляду даної
справи: головуючий суддя - Оборотова
О.Ю., судді - Погребна К.Ф., Степанова Л.В.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 20.11.2014р. прийнято справу
№916/3915/14 на розгляд колегії суддів у
складі: головуючий суддя - Оборотова
О.Ю., судді - Погребна К.Ф., Степанова Л.В.

Відповідно до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні оголошувалися
перерви з 12.11.2014р. до 19.11.2014р.

У судовому засіданні 17.12.2014р. після
виходу колегії суддів з нарадчої
кімнати було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів встановила:

31 березня 2010р. між публічним
акціонерним товариством
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
(Кредитодавець) та товариством з
обмеженою відповідальністю "Спільне
підприємство "АКВАВІНТЕКС"
(Позичальник), згідно умов п.1.1. якого
Кредитодавець надає Позичальнику у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти,
надалі за текстом - "Кредит", на умовах,
визначених цим Договором та
Додатковими угодами до нього, що
складають невід'ємну частину Договору.
У відповідності до п.1.1.1. Договору
кредит надається в сумі 11 320 673,28
(одинадцять мільйонів триста двадцять
тисяч шістсот сімдесят три) гривані 28
копійок.

В подальшому умови кредитного договору
було змінено додатковими угодами до
кредитного договору, а саме кредит
надається в сумі 11 179 164,86 грн., зі
сплатою за користування кредитом 16,0 %
річних - 31.03.2010р., 18,0% річних - з 01.04.2010р.,
20,0% річних - з 01.10.2010р., 16,0% річних - до
01.03.2011р., 18,0% річних - з 01.09.2011р., 20,0% річних
- з 01.03.2012р., 22,0% річних - з 01.09.2012р., 24,0%
річних - 01.03.2013р., терміном остаточного
повернення - 30.12.2017р., а також змінено
графік погашення кредиту: починаючи з
31.01.2012р. кожний місяць рівними
частинами - по 145 000,00 грн., а 30.12.2017р. - 4
992,85 грн.

Між публічним акціонерним товариством
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство "АКВАВІНТЕКС" 01.04.2010р. було
укладено іпотечний договір,
посвідчений приватним нотаріусом
Овідіопольського районного
нотаріального округу Одеської області
Горбань М.В. за реєстровим №152,
відповідно до умов якого ТОВ "Спільне
підприємство "АКВАВІНТЕКС" передав, а
ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк"
прийняв в іпотеку цілісний майновий
комплекс, загальною площею 10 706,7 кв.м.,
що знаходиться за адресою: Одеська обл.,
Овідіопольський район, смт.
Великодолинське, вул. Леніна, 126, що
розташований на земельній ділянці
площею 2,9612 га, кадастровий номер
:02:004:0506, цільове призначення якої:
для підприємства іншої промисловості,
яка знаходиться у фактичному
користуванні ТОВ "Спільне підприємство
"АКВАВІНТЕКС".

31.03.2011р. між публічним акціонерним
товариством "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" та товариством з
обмеженою відповідальністю "Спільне
підприємство "АКВАВІНТЕКС" укладено
договір про внесення змін до
іпотечного договору від 01.04.2010р.

Відповідно до умов договору іпотеки із
подальшими змінами - оціночна вартість
предмета іпотеки становить 14 590 260,00 грн.

Відповідно до п. 3.3.10 кредитного
договору передбачено, що Позичальник
зобовязаний повідомити Кредитодавця
протягом 3 банківських днів від дати
отримання відповідних відомостей про
претензії та позови з боку третіх осіб
до Позичальника, якщо їх сума перевищує
10% від суми кредиту, що визначена п. 1.1.1
цього договору, а саме 11 320 673,28грн., з
наданням вимогою Кредитодавця всіх
неоюхіжних документів.

Відповідно д оп. 3.2.9 Кредитного
договору Кредитодавець має право
одержати відшкодування з іншого майна
Позичальника для погашення в повному
обсязі майнових вимог Кредитодавця.

Згідно п. 5.1.13 договору іпотеки якщо
сума, отримана від реалізації предмета
іпотеки, виявиться недостатньою для
повного задоволення вимог
Іпотекодержателя, задовольнити свої
вимоги за рахунок іншого майна
Позичальника.

Позивач зазначає, що відповідач
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство "АКВАВІНТЕКС" не виконав
зобовязання за Кредитним договором та
не повідомив Банк, як Кредитора про
наявність претензій та відповідно про
рішення про стягнення з відповідача
заборгованості. Кредитна
заборгованість ТОВ "Спільне
підприємство "АКВАВІНТЕКС" перед
Банком станом на 20.08.2014р. перевищує
узгоджену сторонами ціну предмета
іпотеки, Банк має право задовольнити
свої вимоги до ТОВ "Спільне
підприємство "АКВАВІНТЕКС" за рахунок
іншого майна боржника. Тому рішення про
стягнення з боржника коштів (майна)
безпосередньо впливає на інтереси
Банку.

01 грудня 2011р. між Приватним малим
підприємством „Лоцмен" та Товариством
з обмеженою відповідальністю "Спільне
підприємство "АКВАВІНТЕКС" був
укладений договір оренди нерухомого
майна № 01/12-11 від 01.12.2011р., згідно якого
позивач передав, а відповідач прийняв у
строкове платне користування
нежитлове приміщення загальною площею
1000 кв.м., за адресою: 84320, Донецька обл., м.
Краматорськ, вул. 50 років ВЛКСМ, 2а про
що між Позивачем та Відповідачем був
підписаний Акт приймання - передачі від
01.12.2011р., згідно якого позивач передав, а
відповідач прийняв у строкове платне
користування нежитлове приміщення.

27 травня 2013р. між Приватним малим
підприємством „Лоцмен" та Товариством
з обмеженою відповідальністю "Спільне
підприємство "АКВАВІНТЕКС" була
складена додаткова угода до Договору №
01/12-11 від 01.12.2011р. Згідно цієї додаткової
угоди сторони домовились про
припинення дії Договору № 01/12-11 від
01.12.2011р. з 31.05.2013р. Інші умови Договору №
01/12-11 від 01.12.2011р. не змінились.

На виконання умов додаткової угоди від
27.05.2013р. до договору № 01/12-11 від 01.12.2011р.
між Приватним малим підприємством
„Лоцмен" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство "АКВАВІНТЕКС" був
підписаний Акт прийму-передачі
(повернення) від 31.03.2013р., згідно якого
ТОВ "Спільне підприємство "АКВАВІНТЕКС"
повернуло, а Приватне мале
підприємство „Лоцмен" прийняв з оренди
нежитлове приміщення загальною площею
1000 кв.м., за адресою: 84320, Донецька обл., м.
Краматорськ, вул. 50 років ВЛКСМ, 2а.

01 лютого 2013р. між Приватним малим
підприємством „Лоцмен" та Товариством
з обмеженою відповідальністю "Спільне
підприємство "АКВАВІНТЕКС" був
укладений договір суборенди
нерухомого майна №299 від 01.02.2013р.,
згідно якого Приватне мале
підприємство „Лоцмен" передало, а
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство "АКВАВІНТЕКС" прийняло у
строкове платне користування нерухоме
майно - складське приміщення площею
2109,00 кв.м., частина з якого становить
підсобне приміщення площею - 27,9 кв.м.,
розташоване за адресою: Одеська обл.,
Овідопольскій р-н, пос. Великодолінске,
вул. Мізікевича, буд.57 на строк до
28.02.2013р., про що між позивачем та
відповідачем був відписаний акт
приймання - передачі від 01.02.2013р., згідно
якого позивач передав, а відповідач
прийняв у строкове платне користування
нежитлове приміщення. Вищевказане
приміщення передано суборендареві в
строкове платне користування
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Альфа Рент", надалі
Орендодавець, на підставі Договору №
21/11/12-1 від 21 листопад 2012р. 27 лютого 2013р.
між Приватним малим підприємством
„Лоцмен" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство "АКВАВІНТЕКС" була
складена додаткова угода до договору №
299 від 01.02.2013р. Згідно цієї додаткової
угоди сторони домовились про
продовження строку дії Договору до
31.12.2013р. Інші умови договору №299 від
01.02.2013 р. не змінились.

01 липня 2013р. між Приватним малим
підприємством „Лоцмен" та Товариством
з обмеженою відповідальністю "Спільне
підприємство "АКВАВІНТЕКС" був
укладений договір оренди нерухомого
майна №520 від 01.07.2013р., згідно якого
Приватне мале підприємство „Лоцмен"
передало, а Товариство з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство "АКВАВІНТЕКС" прийняло у
строкове платне користування
нежитлове приміщення - складське
приміщення загальною площею 750 кв.м., за
адресою: 84320, Донецька обл., м.
Краматорськ, вул. 50 років ВЛКСМ, 2а.
Відповідач орендував приміщенням з
метою розміщення складу.

Рішенням господарського суду Одеської
області по справі №916/1193/14 від 28.04.2014р.
позов приватного малого підприємства
"ЛОЦМЕН" до товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство "АКВАВІНТЕКС" про
стягнення заборгованості 1 115 040,00 грн. -
задоволено. Стягнено з товариства з
обмеженою відповідальністю "Спільне
підприємство "АКВАВІНТЕКС" (67832, Одеська
обл., м. Овідіопольський р-н., смт.
Великодолинське, вул. Леніна, буд. №126,
) на користь приватного
малого підприємства "ЛОЦМЕН" (84311,
Донецька обл., м. Краматорськ, вул. 50
років ВЛКСМ, буд. №2а, )
суму заборгованість 1 115 040 (один
мільйон сто п'ятнадцять тисяч сорок)
грн. Стягнено з товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
підприємство "АКВАВІНТЕКС" (67832, Одеська
обл., м. Овідіопольський р-н., смт.
Великодолинське, вул. Леніна, буд. №126,
) на користь приватного
малого підприємства "ЛОЦМЕН" (84311,
Донецька обл., м. Краматорськ, вул. 50
років ВЛКСМ, буд. №2а, )
суму судових витрат 22300 (двадцять дві
тисячі триста) грн. 80 коп.

Не погодившись із даним рішенням суду,
ПАТ „Всеукраїнський Акціонерний Банк",
яке не було стороною по справі № 916/1193/14,
подало апеляційну скаргу на
вищезазначений судовий акт. Ухвалою
Одеського апеляційного господарського
суду від 16.09.2014р., залишеною без змін
постановою Вищого господарського суду
України від 06.11.2014р., апеляційне
провадження за апеляційною скаргою ПАТ
„Всеукраїнський Акціонерний Банк" на
рішення господарського суду Одеської
області від 28.04.2014р. по справі № 916/1193/14
було припинене на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80
ГПК України, оскільки права скаржника,
який не був ані стороною по справі, ані
стороною договорів, на підставі яких
виникли правовідносини між ПМП
„Лоцмен" та ТОВ „Аквавінтекс",
оскаржуваним судовим рішенням не
порушені та питання про його права і
обов'язки стосовно сторін у справі
судом першої інстанції не
вирішувалися. Тобто, апеляційним судом
був встановлений факт відсутності
правового зв'язку між ПАТ
„Всеукраїнський Акціонерний Банк" і
сторонами по справі № 916/1193/14.

Позивач зазначає, що відповідач ТОВ
"Спільне підприємство "АКВАВІНТЕКС" не
здійснив жодної орендної оплати за
чотирма договорами, а відповідач ПМП
"ЛОЦМЕН" надав виписки з призначення
платежу по іншому договору. ТОВ
"Спільне підприємство "АКВАВІНТЕКС" на
момент укладання оспорюваних
договорів мало несплачену кредитну
заборгованість перед позивачем та
відповідачем ПМП "ЛОЦМЕН". Відповідно
до документів фінансової звітності на
2011р. відсутні відомості про передачу
коштів за спірними договорами ТОВ
"Спільне підприємство "АКВАВІНТЕКС".
Жодних проплат за оренду протягом двох
років не проводилося та існування
заборгованості відповідача з орендних
платежів не відображено в
бухгалтерському і податковому обліках
сторін, що свідчить на думку позивача
про фіктивність договорів оренди.

Враховуючи вищевикладене, Публічне
акціонерне товариство
„Всеукраїнський Акціонерний Банк"
звернулося з відповідним позовом до
господарського суду Одеської області
про визнання недійсним з моменту
укладення договір суборенди
нерухоимого майна №438-14 від 07.05.2012р.
укладений між Приватним малим
підприємством „Лоцмен" з Товариством з
обмеженою відповідальністю "Спільне
підприємство „Акваінтекс".

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства колегія суддів дійшла
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу
України, однією із підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків є договір,
а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Під способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів зазначається в статті 16 ЦК
України. Відповідно до приписів
вказаної статті кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу, при цьому способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Частини 1, 4 ст. 202 ЦК України визначають,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Дво- чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін.

За приписами ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним. Правочин,
що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

При цьому, положеннями ст. 234 ЦК України
фіктивним є правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювалися цим правочином.
Фіктивний правочин визнається судом
недійсним.

У п.п. 2.1, 2.9, 3.11 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 29
травня 2013 року N 11 „Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними" (з наступними
змінами та доповненнями) зазначено, що
вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.
Відповідність чи невідповідність
правочину вимогам закону має
оцінюватися господарським судом
стосовно законодавства, яке діяло на
момент вчинення правочину.

Фіктивний правочин (стаття 234 ЦК
України) є недійсним незалежно від мети
його укладення, оскільки сторони не
мають на увазі настання правових
наслідків, що породжуються відповідним
правочином. Таким може бути визнаний
будь-який правочин, в тому числі
нотаріально посвідчений. Якщо
сторонами не вчинено ніяких дій на
виконання фіктивного правочину,
господарський суд приймає рішення лише
про визнання фіктивного правочину
недійсним без застосування будь-яких
наслідків. У разі коли на виконання
правочину було передано якесь майно,
такий правочин не може розцінюватися
як фіктивний. Саме лише невчинення
сторонами тих чи інших дій на виконання
правочину не означає його фіктивності.
Визнання фіктивного правочину
недійсним потребує встановлення
господарським судом умислу його
сторін.

З урахуванням того, що фіктивний
правочин не спрямований на набуття,
зміну чи припинення цивільних прав та
обов'язків, він не створює
цивільно-правових наслідків незалежно
від того, чи він був визнаний судом
недійсним.

У розгляді відповідних справ суд має
враховувати, що ознака фіктивності має
бути притаманна діям усіх сторін
правочину. Якщо хоча б одна з них
намагалася досягти правового
результату, то даний правочин не може
визнаватися фіктивним. Позивач, який
вимагає визнання правочину недійсним,
повинен довести, що всі учасники
правочину не мали наміру створити
правові наслідки на момент його
вчинення.

В свою чергу, як свідчать матеріали
справи та було встановлено
господарським судом Одеської області у
рішенні від 28.04.2014р. по справі № 916/1193/14,
наслідком вчинення спірного договору є
надання ТОВ „Аквавінтекс" права
користування складськими приміщенями.
Враховуючи, що обидві сторони
оспорюваної угоди є суб'єктами
підприємництва, господарський суд
вважає за необхідне звернутись до
наступних положень закону.

Відповідно до ст. 84 ЦК України
товариства, які здійснюють
підприємницьку діяльність з метою
одержання прибутку та наступного його
розподілу між учасниками
(підприємницькі товариства), можуть
бути створені лише як господарські
товариства (повне товариство,
командитне товариство, товариство з
обмеженою або додатковою
відповідальністю, акціонерне
товариство) або виробничі кооперативи.

Положеннями ст.ст. 3, 5 ГК України
передбачено, що під господарською
діяльністю у цьому Кодексі розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність. Конституційні основи
правового господарського порядку в
Україні становлять зокрема економічна
багатоманітність, право кожного на
підприємницьку діяльність, не
заборонену законом, визначення
виключно законом правових засад і
гарантій підприємництва.

Статтею 6 ГК України встановлено, що
загальними принципами господарювання
в Україні є зокрема: забезпечення
економічної багатоманітності та
рівний захист державою усіх суб'єктів
господарювання; свобода
підприємницької діяльності у межах,
визначених законом; вільний рух
капіталів, товарів та послуг на
території України.

В силу положень ст.ст. 42 - 44 ГК України
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.
Підприємці мають право без обмежень
самостійно здійснювати будь-яку
підприємницьку діяльність, яку не
заборонено законом. Підприємництво
здійснюється на основі зокрема:
вільного вибору підприємцем видів
підприємницької діяльності;
самостійного формування підприємцем
програми діяльності, вибору
постачальників і споживачів продукції,
що виробляється, залучення
матеріально-технічних, фінансових та
інших видів ресурсів, використання
яких не обмежено законом, встановлення
цін на продукцію та послуги відповідно
до закону.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).

При цьому, згідно зі ст. 91 ЦК України
юридична особа здатна мати такі ж
цивільні права та обов'язки (цивільну
правоздатність), як і фізична особа,
крім тих, які за своєю природою можуть
належати лише людині. Цивільна
правоздатність юридичної особи може
бути обмежена лише за рішенням суду.
Цивільна правоздатність юридичної
особи виникає з моменту її створення і
припиняється з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення.

Проаналізувавши вищенаведені
положення закону колегія суддів вважає
за необхідне зазначити, що при
укладенні договору суборенди
нерухомого майна № 438-14 від 07.05.2012р.
відповідачі по справі здійснювали
власну господарську діяльність,
свобода якої гарантується законом та, в
тому числі, укладається в можливості
вільного вибору контрагентів, умов
договору та способів їх виконання. При
цьому, жодна юридична особа не може
бути обмежена у можливості здійснення
господарської діяльності, оскільки
згідно зі ст. 91 ЦК України цивільна
правоздатність юридичної особи може
бути обмежена лише за рішенням суду.

З викладених обставин, судом
відхиляються посилання ПАТ
„Всеукраїнський Акціонерний Банк" на
встановлені для ТОВ „Аквавінтекс"
умовами кредитного договору № 196 від
31.03.2010р. обмеження, оскільки ці
обмеження, незалежно від їх змісту,
носять характер цивільних договірних
зобов'язань, наявність яких (договірних
зобов'язань) не може обмежувати
цивільну правоздатність юридичної
особи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
право на судовий захист, гарантоване в
тому числі ст. 1 ГПК України,
пов'язується із наявністю факту
порушення прав, в той час як
відсутність порушеного права особи
унеможливлює його судовий захист. В той
же час, позивачем не доведено суду
факту порушення його прав у зв'язку із
укладенням оспорюваної угоди.

Звертаючись до суду із вищезазначеними
клопотаннями про виклик директора ТОВ
„Аквавінтекс" в судове засідання для
надання пояснень, про витребування
доказів та про призначення судової
експертизи, позивач спирався на
припущення і недоведені твердження, що
є порушенням вимог ст.ст.32,33,34 ГПК
України, у зв'язку з чим, колегією
суддів відмовлено у задоволенні
вищезазначених клопотань.

Більш того, слід зазначити, що
твердження позивача про фіктивність
спірного договору, перш за все,
спростовуються встановленими рішенням
господарського суду Одеської області
від 28.04.2014р. по справі № 916/1193/14
обставинами щодо реального вчинення
відповідачами дій, направлених на
виконання договору суборенди
нерухомого майна № 438-14 від 07.05.2012 р., а
саме передачею майна в користування
ТОВ „Аквавінтекс" за відповідними
актами приймання-передачі та
стягненням ПМП „Лоцмен"
заборгованості з орендної плати в
судовому порядку. У разі коли на
виконання правочину було передано
якесь майно, такий правочин не може
розцінюватися як фіктивний, що
вбачається із змісту ст. 234 ЦК України
та зазначено в п. 3.11 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
29 травня 2013 року N 11 „Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними" (з наступними
змінами та доповненнями).

Таким чином, у суду відсутні будь-які
правові підстави для визнання
недійсним оспорюваного договору,
оскільки це суперечить гарантованим
законом засадам здійснення
господарської діяльності та оскільки
позивачем не доведено як факту
порушення його прав у зв'язку із
вчиненням спірного правочину, так і
фіктивності останнього. З викладених
обставин позов ПАТ „Всеукраїнський
Акціонерний Банк" задоволенню не
підлягає.

Підсумовуючи вищезазначене, суд
доходить висновку щодо
необґрунтованості заявлених ПАТ
„Всеукраїнський Акціонерний Банк"
позовних вимог та відсутності правових
підстав для їх задоволення.

На підставі ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору та
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 50, 82-85 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову -відмовити.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 22.12.2014р.

Головуючий -
О.Ю. Оборотова

Суддя
К.Ф. Погребна

Суддя
Л.В. Степанова

Повне рішення складено 22 грудня 2014 р.