ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 рокуСправа № 912/3553/14
Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді Глушкова М.С.
розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: публічного акціонерного
товариства "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України", м. Київ

до відповідача: приватного
підприємства "Агростар",
Кіровоградська область,
Олександрівський район, с. Голикове

про стягнення 169855,05 грн.

Представники сторін:

від позивача - Акулініна Л.О.,
довіреність № 675 від 04.11.2014 року;

від відповідача - участі не брали.

Публічне акціонерне товариство
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України" (далі - ПАТ
"Державна продовольчо-зернова
корпорація України") звернулося до
господарського суду з позовною заявою
від 13.10.2014 року про стягнення з
приватного підприємства "Агростар"
(далі - ПП "Агростар") 80 000,00 грн. -
заборгованість за договором № 100 від
04.11.2013 року, 3 848,52 грн. - 3% річних, 21 153,13
грн. - пені, 59253,40 грн. - інфляційних
втрат, 5600,00 - 7% штрафу, а всього 169 855,05
грн., з покладенням на відповідача
витрат по сплаті судового збору.

Позов мотивовано неналежним
виконанням відповідачем взятих на себе
зобов'язань щодо оплати отриманих
послуг за договором складського
зберігання зерна № 100 від 04.11.2013 року.

Ухвалою суду 17.10.2014 року порушено
провадження у справі за даним позовом
та витребувано від сторін документи
необхідні для розгляду справи.

Ухвалою від 11.11.2014 року розгляд справи
відкладався.

В судових засіданнях 27.11.2014 року, 04.12.2014
року та 11.12.2014 року господарським судом
оголошувалась перерва.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
однак зазначив, що відповідачем під час
розгляду справи сплачено суму
основного боргу за надані послуги в
сумі 80000,00 грн.

Відповідач в дане судове засідання, не
прибув, натомість подав клопотання про
розгляд справи за відсутності
повноважного представника останнього
та зазначив, що ПП "Агростар" позовні
вимоги не визнає в повному обсязі, крім
того у відзиві на позов від 04.12.2014 року
відповідач просив припинити
провадження у справі в частині
стягнення з останнього 80000,00 грн.
основного боргу, у зв'язку з оплатою
відповідачем вказаної заборгованості,
в решті позовних вимог ПП "Агростар"
просить суд відмовити.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (надалі - зерновий склад)
та відповідачем (надалі -
поклажодавець) 04.11.2013 року було
укладено договір складського
зберігання зерна № 100, згідно з умовами
якого відповідач (поклажодавець)
зобов'язується передати, а зерновий
склад зобов'язується прийняти на
зберігання зернові, зернобобові,
круп'яні, олійні культури врожаю 2013
року, надавати додаткові послуги,
відповідно до додатку № 1, що є
невід'ємною частиною даного Договору
та в установлений строк повернути їх
поклажодавцю або особі, зазначеній ним
як одержувач, відповідно до якісних
показників, передбачених договором
(п.1.1. договору).

Також згідно п. 4.3.2. договору № 100
відповідач (поклажодавець)
зобов'язується своєчасно
розрахуватися за надані послуги з
приймання, зберігання, відвантаження, а
також додаткові послуги згідно з
додатком № 1 до цього договору.

Зазначений договір за своєю юридичною
природою є договором складського
зберігання.

Згідно ч. 1 ст. 957 Цивільного кодексу
України за договором складського
зберігання товарний склад
зобов'язується за плату зберігання
товар, переданий йому поклажодавцем, і
повернути цей товар у схоронності.

Відповідно ч. 1 ст. 946 Цивільного кодексу
України плата за зберігання та строки
її внесення встановлюється договором
зберігання.

Згідно п.п. 5.4. - 5.7. договору № 100 позивач
(зерновий склад) зобов'язаний щомісяця
до третього числа наступного за
звітним місяця надати відповідачу
(поклажодавцю) акт наданих послуг та
виставити рахунок для оплати послуг, що
надані позивачем (зерновим складом).

Плата за сушіння, очищення зерна
проводиться згідно з актами надання
послуг, що складені на підставі актів
на сушіння, очищення, а за
відвантаження та переоформлення - за
фактичну кількість відвантаженого та
переоформленого зерна. Оплата послуг,
що надані позивачем (зерновим складом)
зі зберігання, відвантаження,
переоформлення зерна, а також
додаткових послуг, повинні бути
оплачені відповідачем (поклажодавцем)
протягом 3-х робочих днів з дня
одержання виставленого позивачем
(зерновим складом) рахунку.

Відповідач (поклажодавець) у триденний
термін з дня отримання акту наданих
послуг, підписаного зі сторони
позивача (зернового складу), в разі
згоди з наданими послугами,
зобов'язаний підписати його та
повернути позивачу (зерновому складу)
один примірник.

Слід зазначити, що поклажодавцем
передано на зберігання кукурудзу
врожаю 2013 року:

06.11.2013 року - 26560 кг; 16.11.2013 року - 58600 кг;
19.11.2013 року -122820 кг; 20.11.2013 року - 157 400 кг;
21.11.2013 року - 126500 кг; 22.11.2013 - 113240 кг; 23.11.2013
року - 87460 кг; 24.11.2013 року - 52240 кг; 25.11.2013
року - 107440 кг; 26.11.2013 року - 83100 кг; 27.11.2013
року - 55060 кг; 28.11.2013 року - 81780 кг; 29.11.2013
року - 250220 кг; 30.11.2013 року - 188160 кг; 03.12.2013
року проведено переоформлення
кукурудзи в кількості 1 518 126 кг; 06.12.2013
року - 29760 кг; 13.12.2013 року проведено
переоформлення кукурудзи в кількості
28902 кг; 15.12.2013 року - 56220 кг; 16.12.2013 року
проведено переоформлення кукурудзи в
кількості 31531 кг; 19.12.2013 року проведено
переоформлення кукурудзи в кількості
14492 кг.

Вказане підтверджується відповідними
складськими квитанціями (а.с.40-46).

Так, відповідно до Порядку випуску
бланків складських документів на
зерно, їх передачі та продажу зерновим
складам, затвердженого Постановою КМУ
№ 510 від 11.04.2003 р., підставою для видачі
складських документів на зерно є
прийняття зерна зерновим складом на
зберігання.

Відповідно до розділу 3 "Обіг
складських квитанцій" Положення про
обіг складських документів на зерно,
затвердженого наказом Міністерства
аграрної політики України від 27.06.2003 р.
№ 198, складська квитанція є документом,
який видається зерновим складом при
прийнятті кожної партії зерна на
зберігання. Підставою для видачі
складської квитанції на зерно є угода
про зберігання зерна, укладена між
зерновим складом і поклажодавцем, та
факт прийняття зерна на зберігання.

При цьому, пунктом 24 статті 1 Закону
України "Про зерно та ринок зерна в
Україні" визначено, що складські
документи на зерно - це
товаророзпорядчі документи, що
видаються зерновим складом власнику
зерна як підтвердження прийняття зерна
на зберігання та посвідчення наявності
зерна і зобов'язання зернового складу
повернути його володільцеві такого
документа.

На виконання умов договору № 100
позивачем та відповідачем були
підписані акти здачі-приймання робіт, а
саме:

- акт здачі-приймання робіт № 224 від
30.11.2013 року на суму 67581,76 грн.;

- акт здачі-приймання робіт № 227 від
02.12.2013 року на суму 133062,64 грн.;

- акт здачі-прийняття робіт № 238 від
12.12.2013 року на суму 2293,82 грн.;

- акт здачі-прийняття робіт № 240 від
16.12.2013 року на суму 23510,65 грн.;

- акт здачі-прийняття робіт № 250 від
19.12.2013 року на суму 124,50 грн.

Таким чином, позивач надав
відповідачеві послуги у відповідності
до умов договору на загальну суму 226573,37
грн.

За поясненнями представника позивача,
наданими в судовому засіданні 11.12.2014
року, відповідачу одночасно з
підписанням актів здачі-приймання
робіт надавались рахунки на оплату
послуг (а.с.21-30).

Відповідачем лише частково
оплачувались надані позивачем послуги
на суму 146573,37, у зв'язку з чим станом на
час звернення ПАТ "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" до суду у відповідача перед
позивачем утворилась заборгованість в
розмірі 80000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Стаття 525 Цивільного кодексу України
передбачає, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Протягом розгляду даної справи
відповідачем погашено заборгованість
за надані послуги по договору № 100 від
04.11.2013 року перед ПАТ "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" на загальну суму 80000,00 грн., що
підтверджується наступними платіжними
дорученнями: № 2707 від 20.10.2014 року, № 2708
від 20.10.2014 року; № 62 від 24.10.2014 року; № 2859
від 11.10.2014 року (а.с.82-85).

Враховуючи викладене, провадження у
справі в частині стягнення з
відповідача суми основного боргу в
розмірі 80000,00 грн. підлягає припиненню
на підставі ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України, у
зв'язку з відсутністю предмету спору.

Крім суми основного боргу позивач
просить стягнути з відповідача 21153,13
грн. пені та 5600,00 грн. 7% штрафу.

Вимогу про стягнення штрафу, позивач
обґрунтовує статтею 231 Господарського
кодексу України.

За змістом положень ч. 1 ст. 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського
кодексу України у разі якщо порушено
господарське зобов'язання, в якому
хоча б одна сторона є суб'єктом
господарювання, що належить до
державного сектора економіки, або
порушення пов'язане з виконанням
державного контракту, або виконання
зобов'язання фінансується за рахунок
Державного бюджету України чи за
рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах:

- за порушення умов зобов'язання щодо
якості (комплектності) товарів (робіт,
послуг) стягується штраф у розмірі
двадцяти відсотків вартості неякісних
(некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання
зобов'язання стягується пеня у розмірі
0,1 відсотка вартості товарів (робіт,
послуг), з яких допущено прострочення
виконання за кожний день прострочення,
а за прострочення понад тридцять
днів додатково стягується штраф у
розмірі семи відсотків вказаної
вартості.

Аналіз наведеної норми матеріального
права дає підстави для висновку, що
застосування до боржника, який порушив
господарське зобов'язання, санкцій у
вигляді штрафу та пені, передбаченого
абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, можливо за
сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду
штрафних санкцій не передбачено
договором або законом;

- якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки;

- якщо допущено прострочення виконання
не грошового зобов'язання, пов'язаного
з обігом (поставкою) товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, з
вартості яких і вираховується у
відсотковому відношенні розмір штрафу.

Зазначена позиція, висловлена у
постановах Верховного суду України від
20.12.2010 у справі № 3-41гс10, від 04.02.2014 у
справі № 3-1гс14.

У п. п. 2.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
№ 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" також зазначено,
що штрафні санкції, передбачені
абзацом третім частини другої статті 231
ГК України, застосовуються за допущене
прострочення виконання лише не
грошового зобов'язання, пов'язаного з
обігом (поставкою) товару, виконанням
робіт, наданням послуг, з вартості яких
й вираховується у відсотковому
відношенні розмір штрафних санкцій.

Правовідношення, в якому замовник
зобов'язаний оплатити надану послугу
грошима, а виконавець має право
вимагати від замовника відповідної
оплати, є грошовим зобов'язанням.

Отже в даному випадку між сторонами
виникло грошове зобов'язання.

Відтак, стягнення штрафу на підставі
ст. 231 Господарського кодексу України є
неправомірним.

При стягненні пені позивач керувався
п.. 6.2 договору № 100, відповідно до якого
за прострочку оплати вартості послуг,
наданих зерновим складом понад три дні
з моменту отримання рахунку,
поклажодавець сплачує пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ
простроченої суми за кожний день
прострочки.

З урахуванням п. 5 ст. 254 Цивільного
кодексу України, ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України, п.п.
5.6., 6.2 договору № 100, враховуючи межі
визначеного позивачем періоду
нарахування, за розрахунком суду
розмір пені складає 14901,65 грн., виходячи
з наступного розрахунку:

по акту здачі-приймання робіт № 224 від
30.11.2013 року на суму 67581,76 грн. за період з
23.12.2013 року по 03.04.2014 року - 2455,16 грн., з
04.04.2014 року по 05.06.2014 року на суму 47581,76
грн. (з врахуванням оплати 20000,00 грн.
04.04.2014 року) - 1437,38 грн.;

по акту здачі-приймання робіт № 227 від
02.12.2013 року на суму 133062,64 грн. за період з
23.12.2013 року по 06.06.2014 року на суму 133062,64
грн. - 9026,39 грн.;

по акту здачі-приймання робіт № 238 від
12.12.2013 року на суму 2293,82 грн. за період з
23.12.2013 року по 18.06.2014 року на суму 2293,82
грн. - 169,93 грн.;

по акту здачі-приймання робіт № 240 від
16.12.2013 року на суму 23510,65 грн. за період з
23.12.2013 року по 20.06.2014 року на суму 23510,65
грн. - 1766,20 грн.;

по акту здачі-приймання робіт № 250 від
19.12.2013 року на суму 124,50 грн. за період з
25.12.2013 року по 25.06.2014 року на суму 124,50
грн. - 9.59 грн.

Відтак позовні вимоги про стягнення
пені підлягають задоволенню в розмірі
14901,65 грн.

Також позивач просить стягнути 3848,52
грн. 3% річних та 59253,40 грн. збитків від
інфляції.

У відповідності до вимог статті 625
Цивільного кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Інфляційне нарахування на суму боргу
за порушення боржником грошового
зобов'язання, вираженого в
національній валюті, і трьох процентів
річних від простроченої суми полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів унаслідок інфляційних процесів
та отримання компенсації (плати) від
боржника за неправомірне користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.

За розрахунком суду розмір 3% річних
складає 3836,45 грн., виходячи з наступного
розрахунку:

на суму 226448,87 грн. за період з 23.12.2013 року
по 24.12.2013 року - 37,22 грн.;

на суму 226573,37 грн. за період з 25.12.2013 року
по 03.04.2014 року - 1862,25 грн.;

на суму 206573,37 грн. за період з 04.04.2014 року
по 09.06.2014 року - 1137,57 грн.;

на суму 106573,37 грн. за період з 10.06.2014 року
по 25.08.2014 року - 674,48 грн.;

на суму 80000,00 грн. за період з 26.08.2014 року
по 13.09.2014 року - 124,93 грн.

За розрахунком суду розмір збитків від
інфляції складає 24126,46 грн., виходячи з
наступного розрахунку:

на суму 226573,37 грн. за період з 25.12.2013
року по 03.04.2014 року - 6839,86 грн.;

на суму 206573,37 грн. за період з 04.04.2014 року
по 09.06.2014 року - 14925,75 грн.;

на суму 106573,37 грн. за період з 10.06.2014 року
по 25.08.2014 року - 2360,85 грн.

Відтак позовні вимоги в частині
стягнення 3% річних підлягають
частковому задоволенню у розмірі 3836,45
грн., а збитки від інфляції частково у
розмірі - 24126,46грн.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України на
відповідача покладаються судові
витрати на судовий збір пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Згідно пункту 5.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №7
від 21.02.2013 року "Про деякі питання
практики застосування розділу VІ ГПК
України", припинення провадження у
справі з підстав, передбачених ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, не тягне за собою наслідків у
вигляді повернення суми судового
збору.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 64, 75, 80, 82,
84, 85, 87, 116 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

В И Р І Ш И
В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства
"Агростар" (27333, Кіровоградська область,
Олександрівський район, с. Голикове,
вул. Маршала Конєва, 2; ідентифікаційний
код 32840929) на користь публічного
акціонерного товариства "Державна
продовольчо-зернова корпорація
України" (01033, м. Київ, вул.
Саксаганського, 1; ідентифікаційний код
37243279) 14901,65 грн. пені, 3836,45 грн. 3% річних,
24126,46 грн. інфляційних втрат, а також
2457,29 грн. судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання
рішенням законної сили.

Провадження у справі в частині
стягнення з приватного підприємства
"Агростар" суми основного боргу в
розмірі 80000,00 грн. припинити.

В іншій частині в задоволені позову
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Дніпропетровським апеляційним
господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається
через місцевий господарський суд, який
розглянув справу, протягом десяти днів
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Належним чином засвідчений примірник
рішення направити відповідачу за
адресою: 27333, Кіровоградська область,
Олександрівський район, с. Голикове,
вул. Маршала Конєва, 2.

Повне рішення складено 22.12.2014 року.

Суддя
М.С. Глушков