ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.12.14р. Справа № 904/7913/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма "СЕМПАЛ КО ЛТД",
м. Київ

до Комунального підприємства
"ЖОВТОВОДСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА", м. Жовті Води,
Дніпропетровська область

про стягнення 349 075,87 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: Бойко А.В.. - представник
(дов. № б/н від 01.10.2014)

від відповідача: Коваленко О.В. -
представник (дов. № 480 від 17.04.2014)

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю Фірма "СЕМПАЛ КО ЛТД"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області із позовом
до Комунального підприємства
"ЖОВТОВОДСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА" про стягнення
заборгованості у розмірі 349 075,87 грн. за
договором на виконання робіт № 2254 від
13.09.2012, з яких: 299 999,28 грн. основний борг,
40 199,91 грн. інфляційні втрати та 8 876,68
грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем зобов'язань за
договором на виконання робіт № 2254 від
13.09.2012, в частині повного та своєчасного
розрахунку за виконані роботи.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 13.10.2014
порушено провадження у справі та
призначено на 03.11.2014.

03.11.2014 у судовому засіданні було
оголошено перерву на 25.11.2014.

24.11.2014 представник відповідача
надіслав до господарського суду
Дніпропетровської області відзив на
позовну заяву, в якому зазначає, що не
визнає суму інфляційних втрат у
розмірі 40 199,91 грн. та суму 3 % річних у
розмірі 8 876,68 грн., оскільки в договорі
не встановлено обов'язок відповідача
сплачувати індекс інфляції та 3% річних
при простроченні платежу.

12.12.2014 представник відповідача
надіслав до господарського суду
Дніпропетровської області клопотання,
в якому просить суд продовжити строк
розгляду спору на 15 днів для надання
додаткових доказів та письмових
пояснень.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 15.12.2014
продовжено строк розгляду спору на 15
днів до 31.12.2014.

25.11.2014 у судовому засіданні було
оголошено перерву на 17.12.2014.

17.12.2014 представник позивача надав
письмові пояснення, в яких зазначає, що
у зв'язку з обмеженим фінансуванням
проведення повного комплексу робіт,
відповідач був змушений відмовитись
від виконання робіт (від другого етапу),
визначених умовами договору № 2254 від
13.09.2014. У зв'язку із викладеним та
враховуючи те, що жодна із сторін
договору не приступила до виконання
зобов'язань передбачених другим
етапом, відповідач листом від 23.10.2012 за
вих. № 1320/4 було запропоновано
переукласти договір № 2544 від 13.09.2012.
Таким чином, між сторонами було
переукладено договір № 2254 від 13.09.2012 та
викладені його умови в редакції, яка
була надана суду відповідачем.

17.12.2014 представник відповідача надав
письмові пояснення по суті спору та
клопотання про долучення до матеріалів
справи доказів часткової сплати суми
основного боргу у розмірі 127 315,68 грн.

Згідно зі статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 17.12.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.09.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю Фірма "СЕМПАЛ КО ЛТД"
(виконавець) та Комунальним
підприємством
"ЖОВТОВОДСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА" (замовник)
було укладено договір на виконання
робіт № 2254 (а.с.66).

Відповідно до пункту 1.1 договору
замовник доручає, а виконавець
зобов'язується виконати роботи
"Виконання проектно-кошторисної
документації та робіт по об'єкту "Вузол
обліку і розподілу теплової енергії
виробленої ТЕЦ". Замовник
зобов'язується прийняти роботи на
умовах цього договору.

Згідно з пунктом 1.2 договору
найменування (номенклатура,
асортимент) робіт за договором::

- розробка, погодження та затвердження
проекту згідно технічного завдання;

- поставка обладнання вузла
комерційного обліку і розподілу
теплової енергії;

- роботи з монтажу відповідного
обладнання згідно з розробленою
проектною документацією;

- пусконалагоджувальні роботи системи
споживання тепла з обладнаними вузлами
обліку споживання енергоносіїв;

- здача приладів в експлуатацію
здійснюється поетапно відповідно до
"Правил технічної експлуатації
теплових установок і мереж"
затверджених Наказом Міністерства
палива та енергетики України від 14.02.2007
№ 17, ДСТУ EN1434-1-2006.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що
вартість робіт за договором
визначається у сумі 383 257,20 грн. у тому
числі ПДВ (20%) - 63 876,20 грн.

Згідно з пунктом 2.2 договору
встановлено, що виконання робіт та
оплата за даним договором здійснюється
за рахунок власних коштів підприємства
на основі актів приймання-передачі
виконаних робіт в межах фактичного
залишку коштів на рахунках.

На виконання умов договору, позивач
виконав роботи на загальну суму 383 256,48
грн., що підтверджується актами
приймання виконаних будівельних робіт
від 03.09.2013 на суму 17 839,20 грн. та від 03.09.2013
на суму 14 612,88 грн., актами надання
послуг № 587 від 03.09.2013 на суму 5 041,20 грн.
та № 680 від 03.09.2013 на суму 396,00 грн.,
видатковими накладними № 593 від 03.09.2013
на суму 172 683,60 грн. та № 593 від 03.09.2013 на
суму 172 683,60 грн. (а.с.18-23,26-28,30-31,33-34).

Пунктом 3.1 договору встановлено, що
розрахунки здійснюються по факту
виконання робіт на підставі підписаних
актів виконаних робіт, довідок про
вартість виконаних підрядних робіт та
витрат на протязі 3 банківських днів з
моменту отримання відповідних
документів та у разі їх погодження.

Відповідач частково оплатив виконані
роботи у розмірі 83 257,20 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 116 від 18.08.2013 (а.с.71).

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем становить
299 999,28 грн., що підтверджується актом
звіряння розрахунків, який підписаний
обома сторонами та скріплений
печатками підприємств (а.с.40).

Відповідачем суму заборгованості у
розмірі 299 999,28 грн. не оплачено, що є
причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України передбачено, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 статті 628 Цивільного кодексу
України встановлено, що сторони мають
право укласти договір, в якому
містяться елементи різних договорів
(змішаний договір). До відносин сторін у
змішаному договорі застосовуються у
відповідних частинах положення актів
цивільного законодавства про договори,
елементи яких містяться у змішаному
договорі, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
змішаного договору.

З аналізу договору вбачається, що за
своєю правовою природою договір на
виконання робіт № 2254 від 13.09.2014
змішаним договором, оскільки він
містить елементи договору підряду та
договору поставки.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу
України передбачено, що за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Відповідно до частини 1 статті 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу
України зазначено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору
(стаття 174 Господарського кодексу
України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що одностороння
відмова вiд зобов'язання або
одностороння змiна його умов не
допускається, якщо iнше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином вiдповiдно
до умов договору та вимог цього
Кодексу, iнших актiв цивiльного
законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (стаття 530
Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 3.1 договору, строк
оплати виконаних робіт та оплати
поставленого товару є таким, що настав
07.09.2013.

В ході судового розгляду відповідач
надав докази часткової сплати суми
основного боргу у розмірі 127 315,68 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 2190 від 18.11.2014 на суму 115
121,68 грн. та № 2192 від 18.11.2014 на суму 12 194,00
грн. Часткова сплата відбулась після
порушення провадження у справі.

Пунктом 1-1 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет спору.

Провадження у справі було порушено
13.10.2014 року. 18.11.2014 відповідачем було
сплачено суму боргу у розмірі 127 315,68
грн., тому на підставі вищевикладеного,
господарський суд припиняє
провадження в частині стягнення 127 315,68
грн. відповідно до пункту 1-1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Доказів оплати виконаних робіт у
повному обсязі відповідач не надав.

З урахуванням викладеного,
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача щодо стягнення
з відповідача 127 315,68 грн. підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем нараховано 3 % річних
за період з 07.09.2013 по 01.10.2014 у сумі 8
876,68 грн. та інфляційні втрати за період
з жовтень 2013 - серпень 2014 у сумі 40 199,91
грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши розрахунки позивача (а.с.4),
судом встановлено, що вимоги позивача
щодо стягнення 3 % річних у сумі 8 876,68
грн. та інфляційних втрат у сумі 40 199,91
грн. є обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про те, що не
підлягають стягненню індекс інфляції
та 3% річних не приймаються судом до
уваги, з огляду на наступне.

Чинне законодавство не ставить в
залежність право сторони на отримання
інфляційних втрат та 3% річних від
наявності відповідного пункту у
договорі.

Пунктом 4.1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013 року "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" встановлено, що
сплата трьох процентів річних від
простроченої суми (якщо інший їх розмір
не встановлений договором або законом),
так само як й інфляційні нарахування,
не мають характеру штрафних санкцій і є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним коштами, належними до
сплати кредиторові.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, якщо спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору.

Таким чином, сума судового збору, яка
підлягає стягненню з відповідача
становить 6 981,51 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85,
115 - 117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"ЖОВТОВОДСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА" (52204,
Дніпропетровська область, м. Жовті
води, вул. 8-го Березня, 42;
ідентифікаційний код 23645975) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма "СЕМПАЛ КО ЛТД"
(03062, м. Київ, вул. Кулібіна, 3;
ідентифікаційний код 19022122) - 172 683,60 грн.
основний борг, 8 876,68 грн. 3% річних, 40 199,91
грн. інфляційні втрати, 6 981,51 грн.
судовий збір, про що видати наказ.

Провадження в частині стягнення 127 315,68
грн. припинити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 22.12.2014.

Суддя Я.С. Золотарьова