КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2014 р. Справа№ 910/19626/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Пашкіної С.А.

Сітайло Л.Г.

при секретарі Красножон Н.А.

За участю представників:

від позивача Єршова С.В.

від відповідача:- Мовчан Н.М.

від прокуратури: - не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу
державного підприємства
зовнішньоекономічної діяльності
"Укрінтеренерго" на рішення
господарського суду м. Києва від 05.11.2014
року у справі № 910/19626/14 (головуючий
суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом заступника прокурора
Подільського району м. Києва в
інтересах держави в особі Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України та публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до державного підприємства
зовнішньоекономічної діяльності
"Укрінтеренерго"

про стягнення 372533, 20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 05.11.2014 року позов задоволено
повністю.

Стягнуто з державного підприємства
зовнішньоекономічної діяльності
"Укрінтеренерго" (04080, м.Київ, вул.Фрунзе,
85, ) на користь
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (01001, м.Київ,
вул.Богдана Хмельницького, 6, ) 138420 (сто тридцять вісім тисяч
чотириста двадцять) грн 33 коп. -
інфляційних втрат, 120178 (сто двадцять
тисяч сто сімдесят вісім) грн 79 коп. - 3 %
річних, 113934 (сто тринадцять тисяч
дев'ятсот тридцять чотири) грн 08 коп -
пені та 7450 (сім тисяч чотириста
п'ятдесят) грн 66 коп - судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, державне підприємство
зовнішньоекономічної діяльності
"Укрінтеренерго" звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду м. Києва та
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволені позовних вимог повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.12.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження. Розгляд справи призначено
до розгляду.

В судове засідання 16.11.2014 року
представник прокуратури не з'явився,
проте належним чином повідомлений про
дату, місце та час судового засідання.

Колегія суддів вважає за можливе
здійснювати розгляд справи без участі
представника прокуратури, враховуючи
що останній належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються доводи
та заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, 05.07.2012 між ПАТ "НАК "Нафтогаз
України" (продавець) та ДПЗД
"Укрінтеренерго" (покупець) укладено
Договір купівлі-продажу природного
газу №44/1-48-БО від 05.07.2012р. (далі -
Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору продавець
зобов'язався передати у власність
покупцю у 2012 р. природний газ, ввезений
на митну територію України ПАТ "НАК
"Нафтогаз України" за кодом згідно з УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, або / та природний газ,
видобутий на території України
підприємствами, які не підпадають під
дію статті 10 Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу",
а покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей природний газ (надалі -
газ), на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2. договору № 44/1-48-БО від
05.07.12 р., газ, що продається за цим
договором, використовується покупцем
виключно для вироблення теплової
енергії, яка споживається бюджетними
установами та організаціями, а також
іншими споживачами.

Відповідно до п. 2.1. договору № 44/1-48-БО
від 05.07.12 р., продавець передає покупцю в
період з 01.08.12 р. до 31.12.12 р. природний газ
(газ) в обсязі до 1291,600 тис.куб.м., в тому
числі по місяцях кварталів (тис.куб.м.):
жовтень - 173,200; листопад - 456,300; грудень -
662,100.

Згідно з п. 5.5. вищевказаного договору,
загальна сума вартості природного газу
за цим договором складається із сум
вартості місячних поставок газу.

У відповідності до п. 6.1. договору №
44/1-48-БО від 05.07.12 р., оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100 % поточної
оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Відповідно до п.11.1. Договору, цей
Договір набирає чинності з дати
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення
їх підписів печатками сторін і діє в
частині поставки газу з 01 серпня 2012
року до 31 грудня 2012 року, а в частині
розрахунків - до їх повного здійснення.

В обґрунтування необхідності
звернення до суду з позовом в інтересах
держави в особі Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України та публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" заступник
прокурора зазначає, що відповідно до
статуту НАК "Нафтогаз України",
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 25.05.1998 року № 747
(в редакції від 02.12.2009 № 1354), остання
утворена на виконання Указу Президента
України №151 від 25.02.1998 "Про реформування
нафтогазового комплексу України".
Акціонером НАК "Нафтогаз України" є
держава в особі Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України. Метою діяльності компанії є
сприяння структурній перебудові
нафтової, газової та нафтопереробної
галузей, підвищення рівня енергетичної
безпеки держави, а також задоволення
потреб промислових і побутових
споживачів у сировині та
паливно-енергетичних ресурсах,
здійснюючи управління об'єктами
державної власності, виконуючи
завдання та функції, покладені на неї
державою у газовій та нафтопереробній
галузях. Порушення відповідачем
договірних зобов'язань щодо оплати за
спожитий газ, завдає шкоди
фінансово-економічним інтересам
держави в особі Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України та НАК "Нафтогаз України", у
зв'язку з чим заступник прокурора
Подільського району м.Києва на
підставі ст. 36-1 Закону України "Про
прокуратуру" звернувся з даним позовом
до суду в інтересах держави в особі
зазначених позивачів.

Згідно з ч. 1 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

На виконання умов Договору № 44/1-48-БО
від 05.07.12 р. позивачем було поставлено
покупцеві протягом жовтня 2012 р. - грудня
2012 р. природний газ на загальну суму
4546824,21 грн., що підтверджується
трьохсторонніми актами
прийому-передачі природного газу від
30.11.12 р. на суму 628900,83 грн., від 30.11.12 р. на
суму 1401858,60 грн. та від 31.12.12 р. на суму
2516064,78 грн., підписаними та засвідченими
печатками сторін (належним чином
засвідчені копії зазначених актів
додано до матеріалів справи).

У зв'язку з невиконанням відповідачем
зобов'язання по оплаті поставленого
природного газу за Договором рішенням
господарського суду міста Києва у
справі №910/12428/13 від 02.09.13р. стягнуто з
Державного підприємства
зовнішньоекономічної діяльності
"Укрінтеренерго" на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
4113282, 76 грн. основного боргу, 10936,53 гррн.
інфляційних нарахувань, 38037, 64 грн.
трьох відсотків річних, 190188,21 грн. пені
та 68820,00 грн. витрат на сплату судового
збору.

Додатковим рішенням від 03.03.14р. у справі
№910/12428/13 стягнуто з Державного
підприємства зовнішньоекономічної
діяльності "Укрінтеренерго" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" 287929, 79 грн. штрафу.

Відповідно до ст.115 ГПК України,
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Згідно зі ст.35 ГПК України обставини,
встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини..

Як вбачається зі змісту рішення
господарського суду міста Києва у
справі у справі №910/12428/13 від 02.09.13р.
судом, серед іншого, задоволено позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача 3 % річних, нарахованих
позивачем за період з 15.11.12р. по 22.04.2013р.,
інфляційних втрат, нарахованих
позивачем за період з 16.10.12р. по 15.01.13р.,
пені, нарахованої позивачем за період з
15.11.12р. по 22.04.2013р.

В силу частини 1 статті 614 ЦК України,
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Як визначено частиною 2 статті 625 ЦК
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Крім того, позивач здійснив розрахунок
пені у розмірі 113 934,08 грн.

Положеннями статті 611 ЦК України
визначено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання (ч.1
ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пеня є
неустойкою, яка обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до п.7.2. Договору у разі
невиконання покупцем пункту 6.1. умов
договору він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

Згідно зі статтями 598-609 ЦК України
рішення суду про стягнення боргу не є
підставою для припинення грошового
зобов'язання. Доказів того, що рішення
господарського суду міста Києва у
справі №910/12428/13 від 02.09.13р. виконано в
повному обсязі, відповідачем суду не
надано. Чинне законодавство не пов'язує
припинення зобов'язання з прийняттям
судового рішення чи відкриттям
провадження з його примусового
виконання, а отже, наявність судових
актів про стягнення заборгованості, не
припиняє грошових зобов'язань боржника
та не виключає його відповідальність
за порушення строків розрахунків.

З огляду на те, що рішенням
господарського суду міста Києва у
справі №910/12428/13 від 02.09.13р. з
відповідача на користь позивача
стягнуто 3 % річних, нарахованих
позивачем за період 15.11.12р. по 22.04.2013р.,
пені, нарахованої позивачем за період з
15.11.12р. по 22.04.2013р., суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що позивач
має право на нарахування 3 % річних та
пені з 23.04.2013р. та інфляційних втрат з
травня 2013р.

Перевіривши розрахунок позивача 3 %
річних за період з 23.04.2013р. по 14.04.14р. та
інфляційних втрат за період з травня
2013р. по квітень 2014р., у зв'язку з чим
колегія суддів підтримує висновок суду
першої інстанції про можливість
задоволення позовних вимог про
стягнення з відповідача 3 % річних в
розмірі 120178,79 грн. та інфляційних втрат
в розмірі 138420,33 грн.

Також, перевірено розрахунок пені за
період з 23.04.2013р. по 14.04.14р., з
врахуванням шестимісячного строку для
нарахування пені, передбаченого ч.6
ст.232 ГК України, у зв'язку з чим суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про можливість задоволення
позовних вимог про стягнення з
відповідача пені в розмірі 113934,08 грн.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових доказів
та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Колегія суддів вважає, що враховуючи
прийняте судом першої інстанції
уточнення до позовної заяви (вх..
№06-6/3374/14 від 28.10.2014 року) до розгляду суд
правомірно розглянув справу зі
зміненою підставою позову.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції є цілком
обгрутнованим та законним, тому
відсутні підстави для скасування чи
зміни останнього.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва
від 05.11.2014 року у справі №
910/19626/14 залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення.

2. Справу № 910/19626/14 повернути до
господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови направити сторонам
та прокуратурі.

Головуючий суддя
О.М. Баранець

Судді
С.А. Пашкіна

Л.Г. Сітайло

Повний текст постанови складено 17.12.2014
року.