м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сервіс Солюшнз»
до Приватного акціонерного
товариства «МТС Україна»
Третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Приватне підприємство
«Система комплексної безпеки
про стягнення 112 696, 96 грн.
Колегія суддів Трофименко Т.Ю.
від позивача: Норов Г.О. - по дов. №
від відповідача: Гаєвська Т.А. - по дов.
№ 0387/13 від 21.08.2013.
від третьої особи: не з`явились
Обставини справи :
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сервіс Солюшнз" про
стягнення з Приватного акціонерного
товариства "МТС Україна" 112 696, 96 грн., з
грн. - інфляційні втрати, 6113, 54 грн. - пеня
та 3004, 26 грн. - 3 % річних.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач, в порушення умов договору
№1-ДТУ/2011 від 01.05.2011 не оплатив виконані
позивачем роботи (надані послуги), у
зв'язку з чим виникла заборгованість у
нарахування 3% річних, пені та
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.06.2014 порушено провадження у
розгляду у судовому засіданні на 11.08.2014
за участю представників сторін.
Разом з позовною заявою позивач подав
клопотання про витребування у
Приватного підприємства «Система
комплексної безпеки «САТУРН-2000»
доказів в порядку ст. 38 Господарського
процесуального кодексу України,
зокрема, документів, що підтверджують
відвідування ремонтними бригадами ТОВ
"Сервіс Солюшнз" базових станцій
відповідача за період з 01.05.2011 по 31.05.2011
відповідно до переліку базових
Крім того, 11.08.2014 через загальний
відділ діловодства Господарського
суду міста Києва від представника
позивача надійшло клопотання про
витребування у Приватного
підприємства «Системи комплексної
безпеки «САТУРН-2000» доказів в порядку
ст. 38 Господарського процесуального
кодексу України додаткових доказів.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 11.08.2014, відповідно до ст. ст. 27,
38, 69, 77 Господарського процесуального
кодексу України, було залучено до
участі у справі третю особу, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ПП "СКБ
"САТУРН-2000", продовжено строк розгляду
справи на п'ятнадцять днів, відкладено
розгляд справи на 03.09.2014р. та
витребувано від Приватного
підприємства "Система комплексної
безпеки "Сатурн - 2000" документи: що
підтверджують відвідування
ремонтними бригадами Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сервіс
Солюшнз" базових станцій ПрАТ "МТС
Україна" за період 01.05.2011р. по 31.05.2011р; що
підтверджують підтримання
температурного режиму +20 - +25 градусів
за Цельсієм та документи щодо
перевищення контрольної температури
(+25 градусів за Цельсієм) і тривалості
такого перевищення на базових станціях
ПрАТ "МТС Україна" в період 01.05.2011 по
03.09.2014 та 27.10.2014 через загальний відділ
діловодства Господарського суду міста
Києва представник відповідача подав
письмові відзиви, в яких проти позову
заперечував, зазначаючи про те, що
позивачем в порушення умов договору не
надано актів технічного
обслуговування та належного доказу
надсилання відповідачу акту від 31.05.2011.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.09.2014 призначено
Розпорядженням Заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
колегіально у складі: Трофименко Т.Ю.
(головуюча), Літвінова М.Є., Домнічева
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 04.09.2014, відповідно до ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України колегією суддів Трофименко Т.Ю.
(головуюча), Літвінова М.Є., Домнічева
провадження та призначено до розгляду
в судовому засіданні на 22.10.2014.
03.10.2014 через загальний відділ
діловодства Господарського суду міста
Києва від третьої особи надійшли
письмові пояснення, в яких зазначено
про те, що позивачем та третьою особою
укладено договір №1460-УМС-САТУРН від
30.01.2008 про надання комплексу послуг
віддаленого моніторингу станцій ЗАТ
«УМС». Відповідно до умов зазначеного
договору не передбачено здійснення
контролю за температурним режимом на
базових станціях відповідача, у зв'язку
з чим Приватне підприємство «Система
комплексної безпеки «САТУРН-2000» не має
можливості надати витребувану судом
інформацію та документи.
22.10.2014 через загальний відділ
діловодства Господарського суду міста
Києва від представника відповідача
надійшло клопотання про долучення
доказів до матеріалів справи.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 22.10.2014, відповідно до ст. ст. 77,
86 Господарського процесуального
кодексу України, колегією суддів
Трофименко Т.Ю. (головуюча), Літвінова
М.Є., Домнічева І.О. розгляд справи було
відкладено на 27.10.2014.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 27.10.2014 відповідно до ст. ст. 69,
77 Господарського процесуального
кодексу України продовжено строк
розгляду справи на п'ятнадцять днів та
оголошено перерву в судовому засіданні
Розпорядженням Заступника Голови
господарського суду міста Києва від
колегіально у складі: Трофименко Т.Ю.
(головуюча), Борисенко І.І., Ярмак О.М., у
зв'язку з відпустками суддів
Літвінової М.Є., та Домнічевої І.О.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 19.11.2014 відповідно до ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України колегією суддів Трофименко Т.Ю.
(головуюча), Борисенко І.І., Ярмак О.М.
провадження та призначено до розгляду
в судовому засіданні на 10.12.2014.
04.12.2014 через загальний відділ
діловодства Господарського суду міста
Києва від третьої особи надійшла заява,
в якій зазначено про неможливість
надання витребуваної судом інформації
та розгляд справи без участі її
В судовому засіданні 10.12.2014 представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив позов задовольнити у повному
Представник відповідача в судовому
засіданні 10.12.2014 проти задоволення
позову заперечував, зазначаючи про
безпідставність позовних вимог.
В судовому засіданні 10.12.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши
пояснення представників позивача та
відповідача, всебічно і повно
з'ясувавши всі обставини справи,
оцінивши докази, які мають значення для
вирішення спору, господарський суд:

В С Т А Н О В И В:

Згідно ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України договір - є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права і обов'язки
виникають як з передбачених законом
договорів, так і з договорів, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного
права, яка визначається як
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. До зобов'язань, що виникають
з договорів, застосовуються загальні
положення про зобов'язання, якщо інше
не випливає із закону або самого
договору. Як і будь-який правочин, він є
вольовим актом, оскільки виражає
спільну волю сторін, що втілюється у
договорі. Змістом договору є, власне, ті
умови, на яких сторони погоджуються
виконувати договір, і вони мають
дотримуватися взятих на себе
зобов'язань.

Спір по справі виник внаслідок того, що
на думку позивача відповідач в
порушення умов договору № 1-ДТУ/2011 від
01.05.2011 не оплатив виконані роботи
(надані послуги), у зв'язку з чим виникла
заборгованість.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сервіс Солюшнз»
(далі позивач) та Приватним акціонерним
товариством «МТС Україна» (далі
відповідач) 01.05.2011 укладено договір №
1-ДТУ/2011 про надання комплексу послуг з
утримання температурного режиму,
технічному обслуговуванню, ремонту,
перенесенню та встановленню систем
кондиціювання повітря в базових
станціях і технічних центрів ПрАТ «МТС
Україна», технічному обслуговуванню
приміщень ПрАТ «МТС Україна».

Відповідно до умов зазначеного
договору позивач, за плату
зобов'язувався надати послуги з
підтримки температурного режиму на
всіх об'єктах замовника, зокрема, в
приміщеннях базових станцій
мобільного зв'язку та в приміщеннях
технічних центрів, які знаходяться в
експлуатації Дніпровського
територіального управління ПрАТ «МТС
Україна». В послуги з підтримки
температурного режиму в приміщеннях
базових станцій та технічних центрів
входять наступні основні об'єми робіт:
підтримання температурного режиму
всередині приміщень базових станцій та
технічних центрів, реагування
спеціалізованих мобільних бригад
позивача при порушенні даного
температурного режиму, періодичне
міжсезонне обслуговування всіх типів
систем кондиціювання повітря, які
встановлені та знаходяться в
експлуатації в приміщеннях базових
станцій та технічних центрів, але не
рідше одного разу в пів року згідно
погодженого сторонами план-графіка;
ремонт систем кондиціювання повітря в
приміщеннях базових станцій та
технічних центрів відповідача при їх
несправності силами позивача (п.п.2.1-2.1.3
договору).

Відповідно до п.9.1 договору даний
договір вступає в силу з моменту його
підписання обома сторонами та діє до
30.04.2012. Після закінчення зазначеного
строку, строк його дії може бути
продовжено шляхом підписання
сторонами додаткової угоди до даного
договору (п.9.2 договору).

У розділі 3 договору погоджено порядок
організації виконання робіт:
відповідач передає позивачу список
об'єктів базових станцій з зазначенням
кількості приміщень на об'єктах
базових станцій чи кількістю
кондиціонерів в приміщеннях технічних
центрів, на яких необхідно надати
послуги з підтримки температурного
режиму; позивач на протязі семи днів з
дати отримання списку затверджує його
та надає відповідачу на затвердження
піврічний план-графік надання послуг.
Відповідач на потязі п'яти робочих днів
затверджує наданий план-графік, при
відсутності зауважень до нього;
Затверджені сторонами списки та
графіки з зазначенням кількості
приміщень на об'єктах базових станцій
чи кількістю кондиціонерів в
приміщеннях технічних центрів, на яких
необхідно надати послуги з підтримки
температурного режиму, являються
підставою для початку надання послуг
позивачем відповідачу (п.п.3.1.1-3.1.3
договору).

Виконання робіт згідно п.6.1.1 договору
приймаються щомісячно шляхом
підписання акта прийому-передачі
робіт. Позивач надає відповідачу такий
акт до п'ятого числа місяця, наступного
за звітним місяцем. Відповідач на
протязі десяти робочих днів з дати
отримання такого акту підписує його
або надає мотивовану відмову від його
підписання.

Згідно ч. 1 ст.32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є договором
підряду, а відповідно до статті 837
Цивільного Кодексу України визначено,
що за договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Частина 4 статті 882 Цивільного кодексу
України передбачає, що передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформлюється актом, підписаним обома
сторонами. У разі відмови однієї із
сторін від підписання акта про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною.

За твердженням позовної заяви у травні
2011 року позивачем виконано роботи з
підтримки температурного режиму на
об'єктах відповідача за договором №
1-ДТУ/2011 від 01.05.2011 на суму 93483, 00 грн.,
проте відповідач відмовився від
підписання відповідного акту.

Позивач стверджує про наявність у
нього права на отримання визначеної
суми у не підписаному відповідачем
акті № 545 від 31.05.2011.

В якості доказу надіслання відповідачу
акту № 545 від 31.05.2011 позивач надав суду
супровідний лист від 22.03.2013, опис
вкладення у цінний лист від 25.03.2013 та
повідомлення про вручення поштового
відправлення від 28.03.2013.

З означеним твердженням позивача, суд
не може погодитись, оскільки
відповідно до пункту 6.1.3 договору
роботи, згідно п. 2.1 договору вважаються
виконаними в повному обсязі при умові
належного оформлення позивачем акту та
надання відповідачу до першого числа
місяця, наступного за звітним місяцем
всіх актів технічного обстеження
систем кондиціювання повітря, на яких
згідно план-графіка, заплановано
проведення технічного обслуговування
систем кондиціювання повітря. У
випадку не надання позивачем до
першого числа поточного місяця
затверджених сторонами актів
технічного обслуговування за
попередній місяць, в якому сторонами
заплановано технічне обслуговування
згідно затвердженого плану-графіка,
послуги, які погоджені в п.2.1 договору,
вважаються виконаними не в повному
обсязі. Якщо позивач не доведе, що
виконання робіт перешкоджала
непереборна сила, в цьому випадку
оплата послуг згідно з п.2.1 договору за
відповідний місяць зменшується на
суму, пропорційну об'єму не наданих
актів технічного обслуговування (п.8.3
договору).

Суд звертає увагу на те, що акт № 545
складений виконавцем-позивачем 31.05.2011,
а докази його надсилання відповідачу
майже через два роки після виконання
таких робіт.

Крім того, матеріали справи також не
місять затвердженого сторонами списку
об'єктів базових станцій, план-графіка
з зазначенням кількості приміщень на
об'єктах базових станцій чи кількістю
кондиціонерів в приміщеннях технічних
центрів, на яких необхідно було б
надавати послуги з підтримки
температурного режиму, як то
передбачено умовами договору.

Будь-яких інших належних доказів
відповідно до умов договору надсилання
відповідачу акту №545 від 31.05.2011 на суму
93483, 00 грн. матеріали справи не містять
та суду не надано. Таким чином, позивач
у даному випадку унеможливив
застосування в своїх інтересах
правового механізму, встановленого
статтею 882 Цивільного кодексу України,
оскільки для застосування цього
механізму необхідною умовою є
доведення факту отримання замовником
повідомлення про готовність до
передання робіт (частина перша статті
882 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що
листом № ТД-13-6637 від 02.04.2013 відповідач
повідомив позивача про те, що пакет
документів, на які необхідно надати
послуги з підтримки температурного
режиму не був затверджений сторонами
та послуги, зазначені в акті № 545 від
31.05.2011 не можуть бути надані згідно умов
договору, оскільки замовлення об'ємів
послуг не було визначено в
установленому порядку.

Враховуючи, що матеріали справи не
містять доказів виконання позивачем
своїх зобов'язань за договором №
1-ДТУ/2011 від 01.05.2011 належним чином, у
нього не виникло право на отримання
грошових коштів у розмірі 93483, 00 грн.
Відсутність у певної особи
матеріального права унеможливлює його
порушення іншими особами та надання
йому примусового судового захисту.

Долучені до матеріалів справи картки
сервісного обслуговування за травень
2011 також не є належними доказами
виконання позивачем робіт за договором
№ 1-ДТУ/2011 від 01.05.2011, оскільки висновки,
що відображені в зазначених картках є
лише суб'єктивними міркуваннями осіб,
повноваження та фах яких не
підтверджуються жодним доказом.

Позивач стверджував, що мобільні
бригади позивача виїжджали за
викликами та відвідували базові
станції відповідача, які знаходились
під охороною ПП "СКБ "САТУРН-2000".

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 11.08.2014 суд, відповідно до ст.
ст. 27, 38 Господарського процесуального
кодексу України залучив до участі у
справі третю особу, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ПП "СКБ "САТУРН-2000"
та витребував від Приватного
підприємства "Система комплексної
безпеки "Сатурн - 2000" документи, що
підтверджують відвідування
ремонтними бригадами Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сервіс
Солюшнз" базових станцій ПрАТ "МТС
Україна" за період 01.05.2011р. по 31.05.2011 та
документи, що підтверджують
підтримання температурного режиму +20 -
+25 градусів за Цельсієм та документи
щодо перевищення контрольної
температури (+25 градусів за Цельсієм) і
тривалості такого перевищення на
базових станціях ПрАТ "МТС Україна" в
період 01.05.2011 по 31.05.2011.

03.10.2014 та 04.12.2014 через загальний відділ
діловодства Господарського суду міста
Києва від Приватного підприємства
"Система комплексної безпеки "Сатурн -
2000" надійшли письмові пояснення та
заява, в яких зазначено про те, що
умовами договору №1460-УМС-САТУРН від
30.01.2008, який укладено між позивачем та
третьою особою не передбачено
здійснення контролю за температурним
режимом на базових станціях
відповідача та неможливість надання
витребуваної судом інформації.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін, яка,
зокрема, проявляється в тому, що, як
зазначається в частині 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, сторона повинна довести
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Розподіл тягаря доказування
визначається предметом спору. За
загальним правилом обов'язок (тягар)
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Доказування полягає не лише в поданні
особами доказів, а й у доведенні їх
переконливості.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 «Про судове рішення» рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
вирішення спору.

Таким чином, оскільки позивач в
обгрунтування своїх вимог не надав
суду належних доказів виконання робіт
з підтримки температурного режиму на
об'єктах відповідача за договором №
1-ДТУ/2011 від 01.05.2011 на суму 93483, 00 грн.,
позовна вимога про стягнення основного
боргу є не обгрунтованою, а тому такою,
що не підлягає задоволенню.

Враховуючи відмову у задоволенні
вимоги про стягнення боргу за основним
зобов'язанням, суд відмовляє у
задоволенні вимог про стягнення пені,
трьох процентів річних та інфляційних
втрат.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу України до
складу судових витрат входить, зокрема,
оплата послуг адвоката. На підставі
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України оплата
послуг адвоката розподіляється між
сторонами залежно від результатів
розгляду справи. Питання про розподіл
господарських витрат, включаючи
витрати на адвоката, має розглядатись
водночас з розглядом справи, у якій ці
послуги надавалися, що передбачено
статтями 49, 84 Господарського
процесуального кодексу України.

З наведених вище вимог процесуального
Закону вбачається, що до складу судових
витрат у господарському судочинстві
можуть включатись витрати на оплату
послуг адвоката. Такий статус мають
виключно особи, визначені статтею 6
Закону України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність».

Представником позивача надано суду
свідоцтво про право на заняття
адвокатською діяльністю № 3259/10 від
22.03.2007, договір з позивачем про надання
адвокатських послуг № 58/2014 від 16.04.2014,
акт приймання наданих послуг від 16.04.2014
та платіжне доручення № 2083 від 24.04.2014
про отримання 8640, 00 грн.

У судових засіданнях інтереси позивача
представляв помічник адвоката Норов
Г.О. згідно довіреності.

Однак, встановивши відсутність
покладених в основу позову обставин та
відмовою у задоволенні позову
повністю, вимога про стягнення витрат
на оплату послуг адвоката задоволенню
не підлягає.

Враховуючи, що відповідно до ст. 44 ГПК
України позивачем понесені судові
витрати, пов'язані з розглядом справи,
зокрема витрати на оплату судового
збору, то зазначені витрати
покладаються на позивача (ст. 49 ГПК
України).

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 32, 33, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

В
И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 17.12.2014р.

Колегія суддів

Трофименко Т. Ю. (головуюча)

Борисенко І.І.

Ярмак О.М.