КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2014 р. Справа№ 915/721/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Пашкіної С.А.

Сітайло Л.Г.

при секретарі Красножон Н.А.

За участю представників:

від позивача - Кушкова Н.М.

від відповідача - Богуш С.М.

розглянувши Приватного
акціонерного товариства

апеляційну скаргу "Страхова
компанія "Провідна"

на рішення

господарського суду м. Києва

від 03.11.2014 року

у справі № 915/721/14
(головуючий суддя Трофименко Т.Ю.

Судді Борисенко І.І.

Ярмак О.М).

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Конвеєрмаш Миколаїв"

до Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Провідна" в особі
Філії Приватного акціонерного
товариства "Страхова Компанія
"Провідна" (Центр продажу і
обслуговування клієнтів 1535) у місті
Миколаєві

про стягнення 3 496 663,29 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 03.11.2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Провідна" (03049, м. Київ, просп.
Повітрофлотський, 25, )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Конвеєрмаш Миколаїв"
(54028, м. Миколаїв, вул. Енгельса, 49/4, код
ЄДРПОУ 38395 (три мільйони
шістдесят тисяч шістдесят) грн. 54 коп.
основного боргу, пеню в розмірі 201377
(двісті одна тисяча триста сімдесят
сім) грн. 13 коп., 3% річних в розмірі 48054
(сорок вісім тисяч п'ятдесят чотири)
грн. 99 коп., інфляційних нарахувань в
розмірі 177541 (сто сімдесят сім тисяч
п'ятсот сорок одну) грн. 17 грн. та 69723
(шістдесят дев'ять тисяч сімсот
двадцять три) грн. 47 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ПАТ "Страхова компанія "Провідна"
звернулась до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду м.
Києва та прийняти нове рішення, яким в
задоволені позовних вимог відмовити
повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.11.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження. Розгляд справи призначено
до розгляду.

Представником позивача подано відзив
на апеляційну скаргу, в якому останній
просить рішення суду першої інстанції
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються доводи
та заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, що 04.03.2013 року між Товаристом з
обмеженою відповідальністю
"Конвеєрмаш Миколаїв" (далі -
страхувальник) та Приватним
акціонерним товариством "СК "Провідна"
(далі - страховик) було укладено договір
№ 11/1142284/1535/13 добровільного страхування
майна суб'єктів господарської
діяльності та відповідальності перед
третіми особами (надалі - Договір
страхування, Договір), предметом якого
є страхування страховиком майна, що
знаходиться у власності
страхувальника на підставі договору №
3 купівлі-продажу обладнання від 22.01.2013
року. Перелік застрахованого майна
визначено в додатку до договору, який є
його невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 5.2. Договору страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
виплату страхового відшкодування у
порядку і на умовах визначених
Договором, а страхувальник
зобов'язується сплатити страхований
платіж у визначений цим Договором
строк та виконувати інші умови цього
Договору.

Відповідно до п. 5.3.1. Договору предметом
договору сторонами визначено майнові
інтереси, що не суперечать закону і
пов'язані з володінням, користуванням,
розпорядженням майном на правах
власності та (або) використовується на
інших законних підставах, щодо якого
пунктах 2.2. - 2.5. Договору зазначені
страхова сума, страхових тариф та
страховий платіж.

Відповідно до п. 2.5.1.5. Договору
застраховане майно - технологічне
обладнання згідно доданого до
договору переліку на загальну суму
5548047,98 грн. (Специфікації № 1-5).

На виконання п. п. 2.6., 3.1. Договору
страхувальником 05 березня 2013 року
сплачено страховий платіж у сумі 27296,40
грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 318 від 05.03.2013 р.

Згідно п. 3.4., п. 8.1. Договору строк його
дії встановлено з 00 год.00 хв. 06.03.2013 року
по 24 год. 00 хв. 05.03.2014 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилався на крадіжку частини
застрахованого майна з місця його
зберігання в червні-липні 2013 року, на
підтвердження чого надав витяг с ЄРДР
згідно якого 20.07.2013 року Ленінським РВ
ММУ УМВС України в Миколаївській
області за заявою директора ТОВ
"Конвеєрмаш Миколаїв" відкрито
кримінальне провадження №0004277 за
ознаками ч. 5 ст. 185 КК України (крадіжка,
вчинена в особливо великих розмірах
або організованою групою) за фактом
викрадення невідомою особою, шляхом
проникнення та територію ТОВ
"Конвеєрмаш Миколаїв" за адресою: м.
Миколаїв, вул. Енгельса, 49, майна, чим
спричинено матеріальну шкоду в
особливо великих розмірах.

Проведеною позивачем інвентаризацією
встановлено, що внаслідок крадіжки
викрадене застраховане майно,
зазначене в додатку №1 до Договору
страхування (Спеціфікації 1-5), а саме:
установка для гарячого гнуття труб
ТГСВ-2М (Спеціфікація № 5 п. 2) вартістю
3060 060,54 грн. (далі по тексту - установка),
молоток рубильний ИП-4126 (Специфікація
№ 5 п. 45) вартістю 564,20 грн. та ножиці
універсальні НВ-1429-92 (Специфікація № 2
п. 6) вартістю 2542,36 грн., загальною
вартістю 3063167,10 грн.

Вважаючи крадіжку застрахованого
майна страховим випадком згідно з п.
1.1.1.4. Договору, позивач неодноразово
звертався до страховика із заявами про
виплату страхового відшкодування.

Відповідно до ч.1 стаття 16 Закону
України "Про страхування" договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується зі ст.354 ГК
України та ст.979 ЦК України, якими
визначено, що за договором страхування
страховик зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити страхувальникові
або іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
страхування" страховий випадок - подія,
передбачена договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі

Згідно п. 6.1. Договору страховим
випадком при страхуванні майна є
пошкодження, знищення та (або) втрата
застрахованого майна внаслідок
настання подій (страхових ризиків),
обрання яких належним чином позначене
у пункті 1.1.1. Договору, що фактично
сталися в період дії Договору та не
класифікуються як виключення зі
страхових випадків і обмеження
страхування, внаслідок чого виникає
зобов'язання страховика здійснити
виплату страхового відшкодування
страхувальникові та (або)
вигодонабувачеві.

У відповідності до п.п. 1.1.1.4. Договору
страховим випадком за цим договором є
протиправні дії третіх осіб (крадіжка з
проникненням, грабіж, розбій, умисне
знищення або пошкодження
застрахованого майна, включаючи
підпал, хуліганство).

Відповідно до п. 6.2.5.1. Договору
страхування під Крадіжка з
проникненням мається на увазі - таємне
викрадення застрахованого майна,
поєднане з проникненням у приміщення
(на територію Страхувальника), де
знаходиться застраховане майно.

Не вважається страховим випадком
зникнення майна з місця дії Договору
при відсутності доказів крадіжки з
проникненням у приміщення (на
територію Страхувальника). За
Договором доказами крадіжки з
проникненням є наявність хоча б однієї
із наведених нижче обставин:

а) сліди зламу приміщення (території),
де знаходиться застраховане майно;

б) сліди зламу предметів, що
використовуються як сховища
застрахованого майна;

в) сліди від застосування підроблених
ключів при проникненні у приміщення (на
територію Страхувальника), де
знаходиться застраховане майно;

г) сліди зламу приміщення, де
знаходяться ключі, або предметів, що
використовуються як сховища ключів,
якими третя особа скористалася для
проникнення в приміщення (на територію
Страхувальника), де знаходиться
застраховане майно.

Відповідно до п. 6.2.5.6 Договору
протиправні дії третіх осіб вважаються
такими, що сталися, якщо за фактом такої
події слідчими або органами дізнання
булла винесена постанова про порушення
кримінальної справи за ознаками
злочину відповідно до норм
Кримінального кодексу України.

Ленінським РВ ММУ УМВС України в
Миколаївській області 20.07.2013 року
відкрито кримінальне провадження №
0004277 за ознаками злочину,
передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України
(крадіжка, вчинена в особливо великих
розмірах або організованою группою) за
фактом викрадення невідомою особою,
шляхом проникнення на територію ТОВ
«Конвеєрмаш Миколаїв» за адресою: м.
Миколаїв, вул. Енгельса, 49, чим
спричинено матеріальну шкоду в
особливо великих розмірах, що
підтверджується витягом з ЄРДР.

Згідно з ч. 1 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу
України та ст. 16 Закону України «Про
страхування» за договором страхування
страхувальник зобов'язаний сплачувати
страхові платежі та виконувати інші
умови договору.

Також, враховуючи положення ст.ст. 627, 629
ЦК України, а саме те, що сторони є
вільними в укладенні договорів, виборі
контрагента та визначенні умов
договору; договір є обов'язковим для
виконання; кожна сторона повинна вжити
всіх заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до вказівок
договору, в даному випадку - Договору
страхування.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про
страхування», страхова виплата -
грошова сума, яка виплачується
страховиком, відповідно до умов
договору страхування при настанні
страхового випадку. Підстави для
відмови страховика у здійсненні
страхових виплат або страхового
відшкодування передбачені ст. 991 ЦК
України, ст. 26 Закону України «Про
страхування». Згідно з ч.2 ст. 26 Закону,
умовами договору страхування можуть
бути передбачені інші підстави для
відмови у здійсненні страхових виплат,
якщо це не суперечить законодавству
України.

Закон України «Про страхування», при
укладанні договорів страхування,
зобов'язує дотримуватись не тільки
вимог чинного законодавства, а й правил
страхування, які розробляються
страховиком для кожного виду
страхування окремо і підлягають
реєстрації при видачі ліцензії на
право здійснення відповідного виду
страхування. Правила страхування
повинні містити перелік об'єктів
страхування, порядок визначення
розміру страхових сум, страхових
виплат, страхові ризики, підстави для
відмови у виплаті страхового
відшкодування, виключення із страхових
випадків і обмеження страхування та
інші умови.

В Розділі 16 Договору страхування
визначено, що підписуючи договір
страхування, страхувальник підтвердив,
що з умовами Договору й Правилами
страхування ознайомлений і згоден.
Отже, підписавши Договір,
страхувальник ТОВ «Конвеєрмаш
Миколаїв» в особі директора Грубого
В.М. підтвердив свою обізнаність щодо
їх змісту та погодився з ними, не
висловивши будь-яких заперечень щодо
передбачених ними прав та обов'язків
страховика і страхувальника, а також
щодо підстав для відмови у виплаті
страхового відшкодування, виключень із
страхових випадків і обмежень
страхування, тощо.

Враховуючи наявність відкритого
кримінального провадження Ленінським
РВ ММУУМВС України в Миколаївській
області 20.07.2013 року №
0004277 за ознаками злочину,
передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,
колегія суддів вважає факт крадіжки
майна позивача встановленим.

Згідно з п. 9.2.11. Договору страхування
Страхувальник зобов'язаний у разі
настання події, що може бути визнана
страховим випадком, повідомити
Страховика про її настання в строк,
передбачений пунктом 10.1.4. Договору та
діяти згідно з розділом 10 Договору.

Відповідно до п. 10.1.2 Договору
страхування, який є складовою частиною
розділу 10 Договору страхування, якщо
цього потребують обставини та наслідки
зазначеної події, Страхувальник
зобов'язаний у найкоротший строк після
її настання, повідомити відповідні
компетентні державні органи або
установи, звернення до яких
передбачене чинним законодавством
України і викликати на місце події
їхніх представників, дочекатися їх і
отримати від них документи, які
підтверджують факт настання, час і
обставин події, зокрема, у разі
настання події за ризиком «Протиправні
дії третіх осіб» - органи МВС.

Відповідно до п.п. 10.1., 10.1.4. Договору, у
разі настання передбаченої Договором
події, що призвела до настання збитків
і може бути визнана страховим випадком
Страхувальник зобовязаний негайно, але
в будь-якому випадку не пізніше 2-х
робочих днів з моменту, коли йому стало
відомо про настання страхового
випадку, повідомити по телефону про цю
подію страховика, отримати та
виконувати його рекомендації.

Як зазначено позивачем і встановлено
матеріалами справи, про крадіжку
установки позивач дізнався 16.07.2013 року.

Відповідно до п. 10.1.4 Договору, 18.07.2013
року про подію було повідомлене ПАТ «СК
«Провідна» за телефоном гарячої лінії
0800-30-10-30.

Однак, до ПАТ «СК «Провідна» із
письмовою заявою ТОВ «Конвеєрмаш
Миколаїв» про виплату страхового
відшкодування звернулося лише 25.09.2013
року, тобто більше ніж через 2 місяці
після виявлення події, що не може
вважатися виконанням рекомендацій
отриманих представником позивача по
телефону.

Ленінський РВ ММУ УМВС України в
Миколаївській області отримав заяву
позивача 19.07.2013 року.

За Договором не підлягає відшкодуванню
збиток, завданий внаслідок пошкодження
(знищення, втрати) рухомого майна, що
знаходиться (зберігається) під
відкритим небом (розташовані поза
будівлями, приміщеннями, спорудами),
але не призначене для такого
зберігання, з урахуванням умов пункту
8.10 Договору (п. 7.2.6 Договору).

Технологічне обладнання, призначене
для використання під відкритим небом,
ТМЦ і господарський інвентар, які
придатні для зберігання під відкритим
небом, вважаються застрахованими, якщо
вони знаходяться у будівлі (приміщенні,
споруді) або на відкритій території,
огородженій бетонним, цегляним або
металічним парканом висотою не менше
1,50 м. за визначеною у пункті 1.2 Договору
адресою. (п. 8.10 Договору).

Установка ТГСВ-2М на момент викрадення
зберігалася поза межами приміщення під
відкритим небом, накрита поліетиленом
та брезентом. Установка не була
упакована в ящики.

Отже, відповідно до зазначеного вище,
за умовами договору страхування
технологічне обладнання вважається
застрахованим під час знаходження поза
межами будівлі, лише якщо дотримуються
одночасно дві умови:

1. Таке технологічне обладнання
призначене для використання (тобто за
своїми технічними можливостями може
працювати, використовуватись в роботі)
під відкритим небом.;

2. Якщо така відкрита територія за
зазначеною у п. 1.2. адресою (м.
Миколаїв, вул. Енгельса, 49) огороджена
бетонним, цегляним, або металічним
парканом висотою не менше 1,5 м.

З наявних матеріалів справи
вбачається, що Установка ТГСВ-2М зникла
саме з території поза межами будівлі
(приміщення), що також не заперечується
позивачем.

Таким чином, оскільки установка ТГСВ-2М
в момент зникнення знаходилася за
межами приміщення, для того, щоб вона
вважалась застрахованою, за своїми
характеристиками вона повинна бути
призначена саме для використання,
тобто за характеристиками заводу
виробника може використовуватись
(працювати) у виробничому процесі саме
під відкритим небом.

Позивачем до суду не надано жодного
доказу на підтвердження того, що
установка ТГСВ-2М призначена для
використання (для роботи) під відкритим
небом.

В порядку ст. 30 ГПК України судом першої
інстанції був викликаний спеціаліст
для отримання консультацій щодо умов
зберігання установки.

Згідно письмового висновку
спеціаліста зробленого на підставі
вивчення паспорту виробника на
установку інвентарний номер № 00177 (2007
р.) останній дійшов висновку, що дане
обладнання відповідає вимогам ГОСТ 15150,
який розповсюджується на всі машини,
пристрої та інші технічні вироби і
регулює, умови експлуатації та
зберігання виробів при впливі різних
кліматичних факторів зовнішнього
середовища. Згідно п. 10 ГОСТ 15150
зберігання обладнання можливе на
відкритих майданчиках в
мікрокліматичних районах з помірним та
холодним кліматом в атмосфері (ГОСТ 15150,
п. 10, табл. 13), при температурі від -50 С до
+50.

Колегія суддів не вважає висновок
Піманова В.В. належним і допустимим
доказом, на підтвердження того, що
установка ТГСВ-2М призначена для
використання (для роботи), а не
зберігання під відкритим небом. Крім
того, Піманов В.В. не підтвердив у
належний спосіб, що він є спеціалістом,
що має спеціальні навички та знання у
питаннях умов експлуатації та
використання установки для гарячого
гнуття труб ТГСВ-2М.

Тому, установка ТГСВ-2М, не може
вважатися застрахованою, оскільки
відповідно до наявних документів
зникла з території під відкритим небом,
на яку не поширюється дія Договору
страхування.

Також суд 1-ої інстанції задовольняючи
позов, відхилив доводи Відповідача та
не звернув уваги, що матеріали
кримінального провадження стосовно
даної події поповнилися іншими
документами та не дають страховику
правових підстав для виплати
страхового відшкодування, а суду,
підстав для задоволення позовних
вимог.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 23.09.2014 року скасована
постанова слідчого Ленінського РВ ММУ
УМВС України в Миколаївській області
Пікус О.С. від 12.08.2014 року за заявою ПАТ
«СК «Провідна» про спробу заволодіння
ТОВ «Конвеєрмаш Миколаїв» майном ПАТ
«СК «Провідна» в особливо великому
розмірі. Суд зазначив, що слідчим не
проведено жодної слідчої дії,
направленої на встановлення обставин,
викладених в заяві ПАТ «СК «Провідна»
про вчинене кримінальне
правопорушення.

Крім того, ухвалою Ленінського
районного суду м. Миколаєва від
30.09.2014 року зобов'язано прокурора
Ленінського району м. Миколаєва внести
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань відомості, викладені у
заяві ПАТ «СК «Провідна» 21.08.2014 року про
вчинення посадовими особами ТОВ
«Конвеєрмаш Миколаїв», службової
недбалості щодо зберігання
застрахованого майна та приховування
слідів злочину, вчиненого відносно
цього майна та розпочати
розслідування.

Пунктом 13.4. Договору страхування та
пунктом 14.5. Правил передбачено, що у
випадку якщо відносно Страхувальника
(одержувача страхового відшкодування)
порушена кримінальна справа, що
стосується події, рішення про
здійснення виплати або відмову у
здійсненні виплати приймається після
закінчення провадження у кримінальній
справі.

Відповідно до 13.3.1. Договору
страхування, виплата страхового
відшкодування здійснюється впродовж
5(п'яти) робочих днів з дня складення
страхового акта. Страховий акт
складається після прийняття рішення
про виплату страхового відшкодування.

У той же час, відповідно до п. 13.3.
Договору страхування, складовою якого
є п. 13.3.1. і який відповідно не може
розглядатися поза контекстом п. 13.3.,
рішення про виплату страхового
відшкодування приймається протягом 10
(десяти) робочих днів з моменту
одержання Страховиком документів,
передбачених розділом 11 Договору,
відповідей на запити Страховика до
підприємств, установ та організацій, що
володіють інформацією про обставини
настання страхового випадку
(зазначений строк рахується від дня
одержання Страховиком останнього
документа від Страхувальника або
останньої відповіді підприємств,
установ та організацій на запит), які
необхідні для підтвердження факту,
причин, обставин і наслідків настання
страхового випадку та визначення
розміру збитків.

Відповідно до п. 13.2. Договору
страхування, зазначені запити
Страховик робить у тому числі і у
випадку якщо у Страховика виникли
обґрунтовані сумніви щодо
достовірності наданих отримувачем
страхового відшкодування відомостей і
документів, що підтверджують факт,
причини та обставини настання
страхового випадку, а також розмір
завданого збитку; якщо на підставі
наданих документів неможливо
встановити обставини, причини настання
страхового випадку та розмір завданого
збитку. У такому разі з метою
встановлення обставин, причин настання
страхового випадку і розміру збитків
Страховик має право призначити
розслідування. Відповідне
розслідування страховиком було
призначено. Про проведення
розслідування страховик повідомив
страхувальника в листі від 26.03.2014 року
вих. № 17-12/2874.

А тому строк виплати страхового
відшкодування (прийняття рішення щодо
відмови у виплаті) не може вважатися
таким що настав.

Відповідно до п. 13.5. Договору
страхування при порушенні
кримінальної справи за фактом настання
страхового випадку за ризиком
«Протиправні дії третіх осіб»
Страхувальникові (Вигодонабувачеві)
сплачується 30% страхового
відшкодування протягом 10 (десяти)
банківських днів після порушення
кримінальної справи, у якій
підтверджено факт настання страхового
випадку, але не раніше строку,
передбаченого у п. 13.3.1 Договору.
Виплата решти 70% страхового
відшкодування здійснюється після
винесення обвинувального вироку або
постанови про закриття кримінальної
справи, але не пізніше ніж через 3 (три)
місяці після порушення кримінальної
справи.

Відповідно до п. 13.3.1. Договору
страхування, протягом 10 (десяти)
робочих днів з моменту одержання
Страховиком документів, передбачених
розділом 11 Договору, та відповідей на
запити Страховика до підприємств,
установ та організацій що володіють
інформацією про обставини настання
страхового випадку (зазначений строк
рахується від дня одержання
Страховиком останнього документа від
Страхувальника або останньої
відповіді підприємств, установ та
організацій на запит), які необхідні
для підтвердження факту, причин,
обставин і наслідків настання
страхового випадку та визначення
розміру збитків страховик приймає
рішення про виплату страхового
відшкодування та складає страховий
акт.

Тобто суд неправомірно дійшов до
висновку, що факт порушення
кримінальної справи є підставою для
виплати 30% страхового відшкодування.

Оскільки, за умовами договору
страхування, для визнання події
страховою, повинно мати місце
одночасно дві умови:

Підтвердження у кримінальній справі
факту настання страхового випадку.

Має настати строк, визначений у п. 13.3.1
Договору страхування.

Висновки суду про те, що Позивач надав
на вимогу страховика всі витребувані
документи для підтвердження факту
настання страхового випадку та про те,
що в матеріалах справи відсутні
письмові документи щодо відстрочки
страховиком прийняття рішення
повністю спростовується наведеним
вище.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових доказів
та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем не надано жодного документа
(належного доказу), який би засвідчував,
що викрадена установка ТГСВ-2М
призначена для використання під
відкритим небом, тобто може
використовуватись у виробничих
процесах (працювати) під відкритим
небом.

Натомість, з наданих позивачем до ПАТ
«СК «Провідна» документів та з листів
позивача навпаки слідує, що зазначена
установка призначена для використання
лише у приміщенні.

Враховуючи викладене та ту обставину,
що Установка призначена для
використання (роботи) тільки у
приміщенні (цеху), але при цьому вона
зникла з відкритої території, а не з
будівлі (приміщення) договір
страхування щодо неї під час її
знаходження під відкритим небом, у
відповідності до п. 8.10 Договору
страхування не діяв.

Придатність для зберігання під
відкритим небом згідно з п. 8.10 Договору
стосується ТМЦ (товарно-матеріальних
цінностей) і господарського інвентаря,
до яких, відповідно до умов договору
страхування Установка не відноситься,
оскільки в рамках договору страхування
така Установка відноситься до
технологічного обладнання.

Згідно з п. 7.2.6. Договору страхування не
підлягає відшкодуванню збиток,
завданий внаслідок пошкодження
(знищення, втрати) рухомого майна, що
знаходиться (зберігається) під
відкритим небом (розташоване поза
будівлями, приміщеннями, спорудами),
але не призначене для такого
зберігання, з урахуванням умов пункту
8.10 Договору.

Таким чином, відповідно до пункту 8.10.
Договору страхування, для того щоб на
установку, яка не введена в
експлуатацію, поширювалась територія
дії Договору, позивач повинен був
зберігати Установку, яка не введена в
експлуатацію, у складському
приміщенні, однак розмістив її під
відкритим небом, взявши на себе
відповідні ризики.

Суд першої інстанції не врахував, що в
заяві на страхування, яка подавалася
позивачем перед укладенням договору
страхування, зазначено, що все
застраховане майно знаходиться у
приміщеннях (п. 3.6.2., п. 3.7. Заяви),
будь-які будівельні та (або) монтажні
роботи у таких будівлях (приміщеннях)
завершені (п. 3.6.7 Заяви), обладнання, яке
страхується, не знаходиться в процесі
установки та не є таким, що не введено в
експлуатацію (п. 3.6.8.).

Посилання суду першої інстанції, що
відповідачем проводився огляд майна
перед страхуванням не спростовує
юридичні наслідки факту надання
страховику неправдивої інформації про
предмет договору страхування, навіть
якщо на момент страхування установка
не була введена в експлуатацію. Про
виконання умов п. 8.10. Договору
страхування або ж про внесення змін до
нього у разі іншого, мав подбати саме
страхувальник, чого останній не зробив,
взявши на себе відповідні ризики.

Крім того, в Акті огляду майна, який є
додатком до Договору і підписаний
представником ПАТ «СК «Провідна» та
ТОВ «Конвеєрмаш Миколаїв» не має
будь-якого посилання на те, що якесь
майно знаходиться поза межами
приміщення.

Навпаки, з п. 5 та з п. 6 Акту огляду
вбачається, що майно знаходиться у
приміщеннях. Листи про те, що установка
не була введена в експлуатацію, ТОВ
«Конвеєрмаш Миколаїв» надавало до ПАТ
«СК «Провідна» не під час укладення
Договору страхування, як намагається
показати позивач у поясненнях, а вже
під час розслідування обставин події.
При цьому, не введення установки в
експлуатацію не означає, що вона
зберігається поза межами приміщення.
Вона може зберігатися не введеною в
експлуатацію, знаходячись у
приміщенні.

Суд першої інстанції також в порушення
норм матеріального права та умов
договору страхування, не прийняв
доводи відповідача про те
страхувальником надано до ПАТ СК
«Провідна» свідомо неправдиві
відомості про предмет договору
страхування не виконані зобов'язання,
визначені Договором страхування, що
також є підставою для відмови у виплаті
страхового відшкодування.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.989
Цивільного кодексу України, при
укладенні договору страхування
страхувальник зобов'язаний надати
страховикові інформацію про всі відомі
йому обставини, що мають істотне
значення для оцінки страхового ризику,
і надалі інформувати його про будь-які
зміни страхового ризику.

Відповідно до п. 14.1.3. та 14.1.7 Договору
страхування підставою для відмови
Страховика у здійсненні виплати
страхового відшкодування є подання
Страхувальником свідомо неправдивих
відомостей про предмет договору
страхування або факт настання
страхового випадку, а також,
невиконання Страхувальником своїх
зобов'язань, викладених, зокрема, у п.
9.2.3 Договору страхування

Згідно з п.3 ч.1 статті 991 ЦК України та п.3
ч.1 статті 26 Закону України "Про
страхування" підставою для відмови
страховика у здійсненні страхових
виплат або страхового відшкодування є
подання страхувальником свідомо
неправдивих відомостей про предмет
договору страхування.

Позивачем не надані суду докази щодо
звернення до Страховика з письмовою
заявою про відшкодування вартості
молотка рубильного ИП-4126 (Спеціфікація
№ 5 п. 45) вартістю 564,20 грн. та ножиць
універсальних НВ-1429-92 (Спеціфікація № 2
п. 6) вартістю 2542,36 грн.

Висновок суду першої інстанції про
часткову відмову в позові
підтримується колегією суддів.

Враховуючи відсутність підстав для
стягнення суми страхового
відшкодування відхиляються позовні
вимоги в частині стягнення пені,
інфляційних витрат та 3 % річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

В судовому засіданні 16.11.2014 року
представник позивача подав заяву про
вжиття заходів забезпечення позову.
Дану заяву колегією суддів відхилено з
вищевикладених підстав.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню та прийняттю нового рішення
про відмову в задоволені позову в
повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва
від 03.11.2014 року у справі №
915/721/14 скасувати і прийняти нове
рішення.

В задоволенні позову відмовити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Конвеєрмаш Миколаїв"
(54028, м. Миколаїв, вул. Енгельса, 49/4, ) на користь Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Провідна" (03049, м. Київ, просп.
Повітрофлотський, 25, )
34870,34 грн. судового збору за подання
апеляційної скарги.

3. Видачу наказу доручити
господарському суду м. Києва.

4. Справу № 915/721/14 повернути до
господарського суду м. Києва.

5. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя
О.М. Баранець

Судді
С.А. Пашкіна

Л.Г. Сітайло

Повний текст постанови складено 18.12.2014
року.