Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Заступника прокурора
Деснянського району міста Києва в
інтересах держави в особі: Київської
міської ради до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Гранд
Спорт" про
внесення змін до договору Суддя
Представники сторін:
від позивача Дорошенко О.С (дов. №
225-кр-973 від 11.09.2014 року)від відповідача
Мукомел В.Р. (дов. № 01/12 від 01.12.2014
року)від прокуратурине з'явився
Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 02 грудня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Заступник прокурора Деснянського
району міста Києва в інтересах держави
в особі: Київської міської ради (надалі
по тексту - позивач) звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гранд Спорт" (надалі
по тексту - відповідач) про внесення
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.10.2014 року порушено
слухання справи призначено на 06.11.2014
06.11.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.
Представник відповідача в судове
засідання 06.11.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали суду від 06.10.2014 року не
виконав, про дату та час слухання
справи повідомлявся належним чином
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.
У судовому засіданні 06.11.2014 року
представник позивача не заперечив
проти поданого клопотання про
відкладення розгляду справи.
Суд, розглянувши подане відповідачем
клопотання про відкладення розгляду
справи, дійшов висновку про його
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.11.2014 року розгляд справи
було відкладено на 02.12.2014 року.
Через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва 02.12.2014
року відповідач подав суду відзив на
У судовому засіданні 02.12.2014 року
представник позивача підтримав
позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому
засіданні 02.12.2014 року надав письмові
пояснення по справі, в яких заперечив
проти позову, з підстав, наведених у
Представник прокуратури у судове
засідання 02.12.2014 року не з'явився.
Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд -
09.03.2009 року між Київською міською радою
(орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Гранд
Спорт" (орендар) було укладено договір
оренди земельної ділянки, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_1
та зареєстровано в реєстрі за № 209,
зареєстрований Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації), про
(надалі по тексту - Договір), за умовами
якого орендодавець на підставі пункту
30 рішення Київської міської ради від
10.07.2003 року № 638/798, за актом приймання -
передачі передає, а орендар приймає в
оренду на 25 років земельну ділянку,
визначену цим Договором. Об'єктом
оренди відповідно до цього Договору є
земельна ділянка з наступними
характеристиками: місце розташування -
урочище Чорторий у Деснянському районі
м. Києва; розмір - 1,9989 га; цільове
призначення - для будівництва,
експлуатації та обслуговування
спортивного автокомплексу;
Відповідно до пункту 2.1 Договору, річна
орендна плата за земельну ділянку
встановлюється у розмірі 1, 5 відсотка
від її грошової оцінки.
Згідно з пунктом 2.6. Договору розмір
орендної плати може змінюватись за
згодою сторін шляхом прийняття
відповідно рішення Київською міською
радою та внесення змін до цього
Зміна нормативної грошової оцінки
земельної ділянки та її індексація
провадиться без внесення змін та
доповнень до даного договору у порядку
та у випадках, передбачених
законодавством України (пункт 2.7.
28.02.2013 року Київською міською радою
прийнято рішення № 899146 "Про внесення
змін до договорів оренди земельних
ділянок у частині приведення розміру
орендної плати у відповідність до
положень 288 Податкового кодексу
України" (надалі по тексту - Рішення
№ 899146), відповідно до якого орган
місцевого самоврядування вирішив
внести зміни до договорів оренди
земельних ділянок в частині річної
орендної плати, встановивши її у
розмірі 3 % від нормативної грошової
оцінки та покладено на орендарів,
зокрема, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Гранд Спорт"
обов'язок забезпечити оформлення
внесення відповідних змін до договорів
оренди земельних ділянок.
Відповідно до пункту 3 Рішення № 899146,
Департаменту земельних ресурсів
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації)
доручено проінформувати про прийняття
даного рішення: орендарів земельних
ділянок, зазначених у додатку до даного
рішення (Товариство з обмеженою
відповідальністю "Гранд Спорт" під
№ 43 в додатку), органи державної
податкової служби.

Згідно пунктом 4 Рішення № 899146, органам
державної податкової служби
контролювати дотримання орендарями
земельних ділянок, зазначених у
додатку до даного рішення, вимог даного
рішення при подачі суб'єктами
господарювання податкових декларацій
і обчисленні ними сум орендної плати та
при нарахуванні фізичним особам суми
орендної плати, а при адмініструванні
орендної плати за ці земельні ділянки
застосовувати розмір орендної плати,
встановлений пунктом 1 даного рішення,
з моменту офіційного оприлюднення
даного рішення.

Листом № 2191/10/15-335 від 04.04.2013 року
Державна податкова інспекція у
Деснянському районі повідомила
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Гранд Спорт" про
прийняте Київською міською радою
прийнято рішення № 899146 "Про внесення
змін до договорів оренди земельних
ділянок у частині приведення розміру
орендної плати у відповідність до
положень 288 Податкового кодексу
України" та запропонувало відповідачу
надати уточнюючу декларацію з орендної
плати за землю за 2013 рік.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги,
прокурор, з посиланням на положення
статті 188 Господарського кодексу
України, а також статті 651, 652 Цивільного
кодексу України та статтю 30 Закону
України "Про оренду землі" стверджує, що
зміна розміру відсотків від грошової
оцінки землі є підставою для внесення
змін до договору в частині орендної
плати, в той час як відповідач із
відповідною заявою до Київської
міської ради не звертався, у зв'язку з
чим Заступник прокурора Деснянського
району міста Києва звернувся до
Господарського суду міста Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради з вимогою про внесення
змін до договору оренди земельної
ділянки в частині річної орендної
плати.

Відповідач надав суду письмові
заперечення на позов за змістом яких
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Гранд Спорт",
посилаючись на пункт 2.2. Договору.
стверджує про безпідставність
позовних вимог, оскільки згідно з
вказаним пунктом Договору орендна
плата, визначена в порядку, який діяв на
момент укладення Договору оренди
земельної ділянки, зберігає свою силу
на весь строк дії Договору та не може
бути змінений у порядку, заявленому
позивачем, до закінчення терміну дії
Договору.

Також, відповідач, в обґрунтування
своїх заперечень вказує на порушення
позивачем порядку зміни господарський
договорів, оскільки позивачем не
надано жодних доказів надсилання
Київською міською радою відповідачу
пропозиції про зміну умов договору. а
саме. що річна орендна плата за
орендовану земельну ділянку
встановлюється у розмірі 3% від її
нормативної грошової оцінки.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Статтею 9 Земельного кодексу України
визначено, що до розмежування
повноважень Київської міської ради
віднесено, зокрема, розпорядження
землями територіальної громади міста,
надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 123 Земельного
кодексу України, надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування здійснюється
на підставі рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

У відповідності до частини 1 статті 124
Земельного кодексу України, передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Таким чином, з аналізу вищенаведених
норм випливає, що підставою для
користування земельною ділянкою, яка
перебуває у комунальній власності, є
відповідне рішення місцевої ради та
договір оренди, укладений на підставі
рішення органу місцевого
самоврядування.

Орендою землі у відповідності до
статті 1 Закону України "Про оренду
землі" є засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Статтею 2 Земельного кодексу України
визначено, що земельні відносини - це
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.

Відповідно до статті 3 Земельного
кодексу України, земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про
оренду землі", договір оренди землі -
це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону
України "Про оренду землі", істотними
умовами договору оренди землі є,
зокрема орендна плата із зазначенням
її розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату.

За приписами статті 21 Закону України
"Про оренду землі" (в редакції, чинній на
момент укладення спірного договору)
річна орендна плата за земельні
ділянки, які перебувають у державній
або комунальній власності, надходить
до відповідних бюджетів,
розподіляється і використовується
відповідно до закону і не може бути
меншою за розмір земельного податку, що
встановлюється Законом України "Про
плату за землю".

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про
оренду землі", зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін. У разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
землі спір вирішується в судовому
порядку.

Суд відзначає, що на момент укладення
спірного Договору розміри та порядок
плати за використання земельних
ресурсів, а також напрями використання
коштів, що надійшли від плати за землю,
відповідальність платників та
контроль за правильністю обчислення і
справляння земельного податку
регулювались Законом України "Про
плату за землю" (чинний на момент
укладення спірного договору), статтею 2
якого встановлено, що плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової
оцінки земель.

З 01.01.2011 року набрав чинності
Податковий кодекс України, положеннями
якого передбачено, що підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки. Платником орендної
плати є орендар земельної ділянки.
Об'єктом оподаткування є земельна
ділянка, надана в оренду. Розмір та
умови внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.
Розмір орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою 3 відсотків
нормативної грошової оцінки.

За приписами статті 289 Податкового
кодексу України, для визначення
розміру податку та орендної плати
використовується нормативна грошова
оцінка земельних ділянок.

Статтею 651 Цивільного кодексу України
встановлено, що зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом; а
також у разі істотної зміни обставин,
якими сторони керувалися при укладенні
договору (стаття 652 Цивільного кодексу
України).

Положеннями статті 526 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 188 Господарського кодексу
України передбачено, що зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до статті 632 Цивільного
кодексу України, ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
У випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

В той же час, з аналізу законодавства
України вбачається, що як на момент
укладення спірного Договору, так і на
момент розгляду даного спору в суді,
орендна плата за земельні ділянки
державної та комунальної власності
була/є регульованою ціною, що, в свою
чергу, свідчить про наявність підстав
для перегляду розміру орендної плати -
у разі законодавчої зміни її
граничного розміру.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Київської міської ради від
28.02.2013 року № 89/9146 "Про внесення змін до
договорів оренди земельних ділянок у
частині приведення розміру річної
орендної плати у відповідність до
положень статті 288 Податкового кодексу
України" внесено зміни до договорів
оренди земельних ділянок та
встановлено річну орендну плату у
розмірі 3 (трьох) % від нормативно
грошової оцінки земельних ділянок.

У пункті 2.8. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин" № 6 від 17.05.2011 року зазначено,
що вирішення спорів про внесення змін
до договору пов'язане із застосуванням
положення частини першої статті 626
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої договір є узгодженим
волевиявленням двох або більше сторін,
і тому суд не може зобов'язати іншу
сторону договору внести зміни до нього.
Отже, зацікавлена сторона у випадках,
передбачених законом, може просити суд
про внесення зміни до договору згідно з
рішенням суду, а не про зобов'язання
відповідача внести такі зміни до
договору.

Згідно з пунктом 2.19 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики розгляду
справ у спорах, що виникають із
земельних відносин" № 6 від 17.05.2011 року у
разі прийняття уповноваженим органом
рішення про внесення змін до ставок
орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів, що
використовуються для розрахунку
орендної плати за земельні ділянки,
такі обставини можуть не братися судом
до уваги лише у разі скасування
відповідного рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування в установленому
законом порядку. Оскільки відповідно
до частини першої статті 188
Господарського кодексу України зміна
та розірвання господарських договорів
в односторонньому порядку не
допускається, внесення змін до
договору оренди землі у разі зміни
ставок орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів
уповноваженим органом повинно
здійснюватися з дотриманням порядку,
визначеного цією статтею
Господарського кодексу України. У разі
не досягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку. Оскільки орендна
плата за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, то законодавча зміна граничного
розміру цієї плати є підставою для
перегляду розміру орендної плати,
встановленої умовами договору.

Разом з тим, за висновками Верховного
Суду України, що викладені у постанові
від 20.11.2012 року у справі № 28/5005/640/2012 з
посиланням на рішення Конституційного
Суду України від 09.07.2002 року, надсилання
пропозиції відповідачу про внесення
змін до спірного договору оренди є
виключно правом, а не обов'язком
позивача, тому недотримання вимог
статті 188 Господарського кодексу
України щодо обов'язку надсилання
іншій стороні пропозицій про зміну
умов договору оренди земельної ділянки
не позбавляє його права звернутися до
суду з позовом до відповідача про зміну
умов договору за наявності спору, тобто
відсутності згоди на зміну умов
договору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, підсумовуючи
вищенаведені обставини, здійснивши
аналіз норм чинного законодавства
України, виходячи із наведених
позивачем підстав та фактичних
обставин справи, суд дійшов висновку
про обґрунтованість вимог позивача
щодо необхідності внесення змін до
договору оренди земельної ділянки від
09.03.2009 року укладеного між Київською
міською радою та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Гранд
Спорт", посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_1 та
зареєстровано в реєстрі за № 209, та
зареєстрований Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації), про
що зроблено запис 15.04.2004 року за №
62-6-00126, в частині орендної плати.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Верховного Суду України від
27.12.2010 року у справі № 27/15-10, від 23.05.2011
року у справі № 7/105-10(30/234-09), від 30.05.2011
року у справі № 17/299-10, від 04.07.2011 року у
справі № 41/81пд, від 20.11.2012 року у справі
№ 28/5005/640/2012, а також у постанові Вищого
господарського суду України від 17.03.2014
року у справі № 910/16174/13.

Підсумовуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позов
Заступника прокурора Деснянського
району міста Києва в інтересах держави
в особі: Київської міської ради
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд
відзначає наступне.

Згідно з пунктом 4.8 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 року №7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України", приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход Державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України "Про судовий збір",
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

За таких обставин, витрати по сплаті
судового збору відповідно до частини 5
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Заступника прокурора
Деснянського району м. Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради - задовольнити.

2. Внести зміни до договору оренди
земельної ділянки від 15.04.2004 року
укладеного між Київською міською радою
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Гранд Спорт",
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_1 та зареєстрованого в
реєстрі за № 209, зареєстрованого
Головним управлінням земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), про що
зроблено запис 15.04.2004 року за № 62-6-00126, а
саме викласти пункт 4.2 договору в
наступній редакції: "Річна орендна
плата за земельну ділянку
встановлюється у розмірі 3 % (три
відсотки) від її нормативної грошової
оцінки".

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гранд Спорт" (02121,
м. Київ. вул. Горлівська, буд. 200,
) в доход Державного
бюджету України 1 218 (одна тисяча
двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.
судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 08.12.2014 року

Суддя
С.В.
Стасюк