ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2014 р.
Справа № 922/3941/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Фоміна В. О., суддя Крестьянінов
О.О. , суддя Шевель О. В.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників:

позивача - Тишкевич В.В. (дов. від
17.12.2014р.)

відповідача - ОСОБА_2 (дов. від 29.10.2014р.)

ФОП ОСОБА_3 особисто

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх. №4074 Х/2)
на рішення господарського суду
Харківської області від 10.11.2014 у справі
№922/3941/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальність "Фірма
"Бізнесконтакт", м. Дніпропетровськ,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.
Харків,

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 10.11.2014р. (суддя
Інте Т.В.) відмовлено у задоволенні
позову про стягнення 3177810,07 грн.
заборгованості за неналежне виконання
відповідачем його грошових зобов'язань
за договором поставки №22/32 від 01.09.2014р.

Позивач з рішенням місцевого
господарського суду не погодився та
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з відповідача сплачений
судовий збір за подання позову у
розмірі 6355,61 грн. та за подання
апеляційної скарги у розмірі 3177,81 грн. В
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на порушення судом
першої інстанції норм Господарського
кодексу України та Господарського
процесуального кодексу України.

17.12.2014р. від відповідача надійшов
відзив на апеляційну скаргу (вх.№12561), в
якому вона просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Харківської
області від 10.11.2014 у справі № 922/3941/14 -
без змін.

18.12.2014р. від позивача надійшла заява, в
якій він повідомляє, що ТОВ
"Бізнесконтакт" змінило
місцезнаходження та просило при
вирішенні справи враховувати нову
адресу (вх.№12591).

У судовому засіданні представник
апелянта підтримав вимоги апеляційної
скарги та просив її задовольнити,
рішення господарського суду
Харківської області від 10.11.14 у справі
№ 922/3941/14 скасувати та прийняти нове,
яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач та його представник проти
апеляційної скарги заперечували та
просили залишити її без задоволення, а
рішення господарського суду
Харківської області від 10.11.2014 у справі
№ 922/3941/14 - без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи,
заслухавши пояснення учасників
процесу, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що 01.09.2013р. між ТОВ
"Фірма "Бізнесконтакт" (постачальник) та
ФОП ОСОБА_3 (покупець) укладено договір
поставки № 22/32 (далі - договір), за
умовами якого постачальник
зобов'язався в обумовлений цим
договором строк передати покупцю
товар, а покупець зобов'язався прийняти
товар та здійснити оплату. Право
власності на товар переходить від
постачальника до покупця в момент
підписання сторонами відповідної
накладної, яка підтверджує передачу
продукції у власність покупця. (п.1.5
договору).

Відповідно до п. 2.1 договору, його
загальна сума складає суму товару,
отриманого за всіма накладними.

Товар за цим договором поставляється
товарними партіями на умовах поставки
EXW - франко-склад, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, згідно міжнародним
правилам тлумачення торгівельних
термінів Інкотермс 2000 року. Разом з
товаром постачальник зобов'язаний
передати покупцю накладну на товар,
підписану уповноваженою особою та
скріплену печаткою постачальника (п. п.
3.1, 3.4 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки
за договором здійснюються покупцем з
відстрочкою 14 календарних днів з дати
поставки товару та переходу права
власності на товар від постачальника
до покупця.

Згідно п. 11.1 договору він діє з моменту
його підписання до 31.12.2013 року, але у
будь - якому випадку до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань.

Позивач зазначає, що він поставив товар
на загальну суму 317780,07 грн., проте
відповідач свої зобов'язання за
договором не виконав, не розрахувався
за поставлений товар, у зв'язку з чим, у
нього утворилась заборгованість у
вказаному розмірі, яку позивач і
просить стягнути.

В свою чергу, відповідач заперечує
проти позовних вимог, посилаючись на
те, що даний договір та видаткові
накладні до нього він не підписував. А
надані позивачем докази поставки
товару (видаткові накладні) не
відповідають вимогам Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України".

Суд першої інстанції відмовив у позові
з підстав недоведеності позивачем
факту передачі відповідачеві товару на
суму 317780,07 грн., у зв'язку з чим у
останнього не виникло обов'язку оплати.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком місцевого господарського
суду враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, спір
між сторонами стосується виконання
умов договору поставки, а отже до
предмету дослідження у даній справі
входить встановлення обставин,
пов'язаних з поставкою позивачем та
отриманням відповідачем товару за
договором, з підтвердженням цього
відповідними документами.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товари у власність
покупця для виконання його
підприємницької діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 692 Цивільного кодексу України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Позивач на підтвердження здійснення
поставки за договором № 22/32 надав низку
копій видаткових накладних від 03.06.14р.,
04.06.14р., 05.06.14р., 06.06.14р., 10.06.14р., 11.06.14р.,
12.06.14р., 13.06.14р., 16.06.14р., 17.06.14р., 19.06.14р.,
20.06.14р., 24.06.14р., 25.06.14., 26.06.14р., 27.06.14р.,
02.07.14р., 03.07.14р., 04.07.14р., 07.07.14р., 08.07.14р.,
10.07.14р., 11.07.14р., 15.07.14р., 17.07.14р., 18.07.14р.,
22.07.14р., 24.07.14р., 25.07.14р., 28.07.14р., 29.07.14р.,
30.07.14р., 31.07.14р.

Правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні передбачені
Законом України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні".

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Згідно статті 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення. Порядок
створення, прийняття і відображення у
бухгалтерському обліку, а також
зберігання первинних документів,
облікових регістрів, бухгалтерської
звітності підприємствами передбачено
Положенням про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 № 88.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та Положенням про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 № 88. передбачено, що первинні
документи - це письмові свідоцтва, що
фіксують і підтверджують господарські
операції і для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати
відповідні реквізити. Первинні
документи повинні бути складені у
момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. Первинні документи для
надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Наказом Міністерства фінансів України
від 16.05.1996 р. № 99 затверджено Інструкцію
про порядок реєстрації виданих,
повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей
(далі - Інструкція), пунктом 2 якої
передбачено, що сировина, матеріали,
паливо, запчастини, інвентар, худоба,
насіння, добрива, інструмент, товари,
основні засоби та інші
товарно-матеріальні цінності, а також
нематеріальні активи, грошові
документи і цінні папери відпускаються
покупцям або передаються безплатно
тільки за довіреністю одержувачів.

Відповідно до абз.3 п. 5 та п.6 Інструкції
у тих випадках, коли бухгалтерський
облік ведеться безпосередньо
керівником (власником) підприємства,
довіреність на одержання цінностей
підписується керівником (власником)
самостійно. Довіреність на одержання
цінностей від постачальника за
нарядом, рахунком, договором,
замовленням, угодою або іншим
документом, що їх замінює, видається
довіреній особі під розписку і
реєструється в журналі реєстрації
довіреностей. При виписуванні
довіреності перелік цінностей, які
належить отримати по ній графа
"Найменування цінностей" у бланку
довіреності, наводиться обов`язково із
зазначенням назви і кількості
цінностей для одержання, незалежно від
того, чи є такі відомості у документах
на відпуск (наряді, рахунку, договорі,
замовленні, угоді тощо) цінностей.

Довіреність незалежно від строку її
дії, залишається у постачальника при
першому відпуску цінностей. У разі
відпуску цінностей частинами на кожний
частковий відпуск складається
накладна (акт приймання-здачі або інший
аналогічний документ) з поміткою в ній
номера довіреності та дати її видачі. В
цих випадках один примірник накладної
(або документа, що її заміняє)
передається одержувачу цінностей, а
другий - додається до залишеної у
постачальника довіреності і
використовується для спостереження і
контролю за відпуском цінностей згідно
довіреності, а також для проведення
розрахунків з одержувачем. Після
закінчення відпуску цінностей служби,
що здійснювали їх відпуск, здають
довіреність разом з документами на
відпуск останньої партії цінностей
працівникам, на яких покладено
обов'язки з ведення бухгалтерського
обліку (п. п. 13, 15 Інструкції).

Враховуючи вимоги, які потрібні мати
первинні документи, колегія суддів
зазначає, що надані позивачем в
обґрунтування заявлених позовних
вимог вищезазначені копії накладних не
можуть вважатись належним доказом
передачі позивачем відповідачеві
товару в розумінні статей 33, 43
Господарського процесуального кодексу
України, оскільки не відповідають
вимогам статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", оскільки не
містять всіх обов'язкових реквізитів,
що фіксують факт здійснення
господарської операції та факт
встановлення договірних відносин. Так,
зазначені видаткові накладні не
містять посилання на договір, на
підставі якого відбувалась поставка
товару, відсутні дані про особу, яка
отримувала товар, прізвище ім'я по
батькові, посада, а також в графі
"довіреність" відсутні відомості щодо
номеру, серії, дати та повноважних осіб
на одержання продукції від
постачальника. Матеріали справи також
не містять довіреностей на отримання
продукції відповідачем. Сам відповідач
заперечує укладення будь-яких угод з
позивачем, підписання накладних та
отримання від нього товару.

За приписами статті 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладене, судова колегія
дійшла висновку, що скаржником не
доведено належними та допустимими
доказами факту поставки товару
відповідачеві, оскільки ним не надано
первинних документів, які
підтверджують факт здійснення
господарської операції, а тому суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про відмову у задоволенні
позову.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що посилання скаржника, викладені ним в
апеляційній скарзі, є безпідставними,
документально не обґрунтованими,
такими, що не ґрунтуються на
законодавстві, а відтак, скаржник, в
порушення вимоги ст.ст. 33, 34 ГПК України,
не довів тих обставин, на які він
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення
господарського суду Харківської
області від 10.11.2014 у справі № 922/3941/14
прийняте на підставі повного,
об'єктивного та всебічного дослідження
всіх обставин справи, у відповідності
до норм матеріального та
процесуального права. Посилання
скаржника, викладені ним в апеляційній
скарзі, висновків суду не спростовують,
а тому не можуть бути підставою для
його скасування.

Керуючись статтями 85, 91, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальність "Фірма
"Бізнесконтакт" залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 10.11.14р. у справі
№922/3941/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено
22.12.14р.

Головуючий суддя
Фоміна В. О.

Суддя
Крестьянінов О.О.

Суддя
Шевель О. В.