КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2014 р.
справа№ 910/6504/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі:
Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача
- Різунов Р.С.

відповідача - Євсєєва І.П.

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Арсенал
Страхування»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 29.05.2014 р.

у справі № 910/6504/14 (суддя - Пінчук В.І.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Провідна»

до Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Арсенал
Страхування»

про стягнення 8500,00 грн

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Провідна» (далі - позивач) звернулось з
позовом до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Арсенал Страхування» (далі -
відповідач) про стягнення матеріальної
шкоди в порядку регресу у розмірі 8 500,00
грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 29.05.2014 р. у справі № 910/6504/14
позов було задоволено частково,
стягнуто з ПАТ «СК «Арсенал
Страхування» на користь ПАТ «СК
«Провідна» 7 500,00 грн страхового
відшкодування, в іншій частині позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 11.08.2014 р. у
справі № 910/6504/14 апеляційну скаргу ПАТ
«СК «Арсенал Страхування» залишено без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 29.05.2014 р. залишено
без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 11.11.2014 р. касаційну скаргу
ПАТ «СК «Арсенал Страхування»
задоволено частково, постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 11.08.2014 р. у
справі № 910/6504/14 скасовано, справу
направлено на новий розгляд до
Київського апеляційного
господарського суду.

Не погоджуючись з рішенням
Господарського суду м. Києва у справі №
910/6504/14 від 29.05.2014 р., Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Арсенал Страхування» подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржуване рішення суду та
прийняти нове рішення про повну
відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
відповідач зазначає, що оскільки
позивачем не було проведено оцінки
ринкової вартості та вартості
матеріального збитку транспортного
засобу марки «ЗАЗ», державний номер АР
0750 АН, а відповідач не має можливості
визначити розмір матеріального збитку,
завданого власнику пошкодженого
транспортного засобу, тому відсутні
правові підстави для стягнення з ПАТ
«СК «Арсенал» матеріальної шкоди в
порядку регресу.

Розпорядженням в.о. керівника апарату
Київського апеляційного
господарського суду від 14.11.2014 р.
призначено повторний автоматичний
розподіл справи № 910/6504/14, за
результатами якого її передано колегії
суддів: головуючий суддя - Буравльов
С.І., судді - Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.11.2014 р.
порушено апеляційне провадження у
справі № 910/6504/14, а розгляд справи
призначено на 02.12.2014 р.

02.12.2014 р. в судовому засіданні було
оголошено перерву до 18.12.2014 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

06.08.2012 р. між Приватним акціонерним
товариством «Страхова Компанія
«Провідна» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Трік» було укладено
договір добровільного страхування
наземного транспортного засобу №
06/0643767/0802/12 (далі - договір страхування).

За умовами договору страхування
позивач застрахував майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з
експлуатацією наземного транспортного
засобу «ЗАЗ», державний реєстраційний
номер АР0750АН.

12.02.2013 р. в місті Запоріжжі сталась
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої відбулося зіткнення
автомобіля «ЗАЗ», державний номер АР 0750
АН, під керуванням водія Павленка І. О.
та автомобіля «ДЕУ», державний номер
АР8559 АР, під керуванням водія Галілова
О. Ю.

Дорожньо-транспортна пригода
відбулася з вини водія автомобіля
«ДЕУ» - Галілова О.Ю., що
підтверджується постановою
Шевченківського районного суду міста
Києва від 22.02.2013 р. №336/1371/13-п.

Згідно рахунку-фактури №22-П від 21.02.2013
р. вартість відновлювального ремонту
пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля
«ЗАЗ» становить 22 704,00 грн.

На підставі вищевказаного
рахунку-фактури, розрахунку суми
страхового відшкодування, заяви
страхувальника, а також на підставі
страхового акту №0801/06/2642/S від 16.07.2013 р.
ПАТ «СК «Провідна» виплатило
страхувальнику страхове відшкодування
в розмірі 8 500,00 грн, що підтверджується
платіжним дорученням від 12.08.2013 р.

Встановлено, що цивільно-правова
відповідальність власника автомобіля
«ДЕУ» за шкоду, завдану майну третіх
осіб під час ДТП, згідно полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АЕ/1016633 була застрахована ПАТ
«Страхова компанія «Арсенал
Страхування».

05.11.2013 р. позивач звернувся до
відповідача з вимогою в порядку
регресу № 233-ПР сплатити страхове
відшкодування у сумі 8 500,00 грн.

Відповідач відмовився виплачувати
страхове відшкодування та у відповідь
направив на адресу позивача запит з
вимогою надати копію звіту, що
підтверджує матеріальний збиток.

Як передбачено ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

У відповідності до положень ст. 979 ЦК
України за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодуванням
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.

Положеннями ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності відшкодовує оцінену
шкоду, яка була заподіяна у результаті
ДТП майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Як передбачено п. 22.1 ст. 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (у редакції станом на момент
скоєння ДТП), при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Отже, виходячи з аналізу зазначених
норм, до позивача у межах фактичних
витрат і суми страхового відшкодування
потерпілій особі перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за цими вимогами.

Такою особою є водій автомобіля «ДЕУ» -
Галілов О.Ю., однак, оскільки його
цивільно-правова відповідальність
перед третіми особами застрахована у
ПАТ «СК «Арсенал Страхування», тому
останній стає відповідальною особою,
адже, внаслідок укладення договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів страховик в межах страхової
суми несе відповідальність за шкоду,
завдану застрахованою ним особою.

Стосовно доводів скаржника про те, що
оскільки позивачем не було проведено
оцінки ринкової вартості та вартості
матеріального збитку транспортного
засобу марки «ЗАЗ», державний номер АР
0750 АН, тому відповідач не має
можливості визначити розмір
матеріального збитку, завданого
власнику пошкодженого транспортного
засобу, колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», якщо у зв'язку з відсутністю
документів, що підтверджують розмір
заявленої шкоди, страховик не може
оцінити її загальний розмір, виплата
страхового відшкодування (регламентна
виплата) здійснюється у розмірі шкоди,
оціненої страховиком. Страховик має
право здійснювати виплати без
проведення експертизи (у тому числі
шляхом перерахування коштів особам,
які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна), якщо за
результатами проведеного ним огляду
пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір та
спосіб здійснення страхового
відшкодування і не наполягають на
проведенні оцінки, експертизі
пошкодженого майна.

Згідно з листом Верховного Суду
України від 19.07.2011 р. «Судова практика
розгляду цивільних справ, що виникають
з договорів страхування», визначаючи
розмір заподіяної шкоди при
страхуванні наземного транспорту, суди
у разі виникнення спору щодо
визначення розміру заподіяної шкоди,
як правило, виходять із фактичної
(реальної) суми, встановленої висновком
судової автотоварозначної експертизи,
або відповідними документами станції
технічного обслуговування, на якій
проводився ремонт автомобіля.

Отже, ні нормами законодавства про
страхування, ні договором страхування,
укладеним між позивачем та
страхувальником, не передбачено
зобовязання страховика за договором
добровільного страхування визначати
розмір страхового відшкодування з
урахуванням виключно звіту суб'єкта
оціночної діяльності, а тому,
правомірним є визначення позивачем
розміру страхового відшкодування на
підставі рахунку-фактури №22-П від
21.02.2013 р., який проведено співробітником
ПАТ СК «Провідна».

Наведене узгоджується з правовою
позицією Вищого господарського суду
України, викладеною в постановах від
21.01.2014 р. у справі №910/11450/13, від 23.08.2011 р. у
справі №42/92, від 15.01.2013 р. у справі
№5011-72/9778-2012, від 30.01.2013 р. у справі
№5011-35/11156-2012, від 13.05.2013 р. у справі
№5011-50/17051-2012, від 30.07.2013 р. у справ
№910/3655/13.

Крім того, жодних заперечень чи скарг
від ТОВ «Трік» не надходило, отже сума,
визначена ПАТ СК «Провідна», була
прийнята та погоджена страхувальником.

Встановлено, що сума збитку в розмірі 8
500,00 грн була розрахована у
відповідності до умов договору
добровільного страхування наземного
транспортного засобу №06/0643767/12 на
підставі рахунку-фактури №22-П від
21.02.2013 р. за вирахуванням зносу
транспортного засобу в межах суми
страхового відшкодування.

Полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АЕ/1016633 ПАТ «Страхова
компанія «Арсенал Страхування»
передбачена франшиза у розмірі 1 000,00
грн.

Звертаючись до відповідача з вимогою
виплатити страхове відшкодування,
позивач не врахував суму франшизи.

За таких обставин, колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо виникнення у позивача
права вимоги до відповідача, а відтак, є
правомірним задоволення позову щодо
стягнення 7 500,00 грн. (8 500,00 - 1 000,00 грн.
франшизи) страхового відшкодування,
яке передбачено полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АЕ/1016633.

При цьому колегією суддів було
враховано вказівки касаційної
інстанції під час нового розгляду
справи та вирішено спір на підставі
належних доказів.

Доводи апеляційної скарги наведеного
не спростовують та відхиляються
колегією суддів.

З огляду на вказані обставини,
ґрунтуючись на матеріалах справи,
судова колегія дійшла висновку про те,
що рішення Господарського суду міста
Києва від 29.05.2014 р. прийнято з повним та
всебічним дослідженням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Арсенал Страхування»
задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
ГПК України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Арсенал Страхування»
залишити без задоволення, рішення
Господарського суду міста Києва від
29.05.2014 р. у справі № 910/6504/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/6504/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя
С.І. Буравльов

Судді
В.В. Андрієнко

В.В. Шапран