РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2014 р.
Справа № 903/726/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючої судді
Олексюк Г.Є.

суддів
Гудак А.В.

суддів
Гулова А.Г.

при секретарі судового засідання
Юрчук Ю.М.

розглянувши апеляційну скаргу
позивача Товариство з обмеженою
відповідальністю "Телесвіт" на
рішення господарського суду
Волинської області від 13.10.14 р.

у справі № 903/726/14 (суддя Костюк Софія
Василівна )

позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю "Телесвіт"

відповідач Відкритого акціонерного
товариства "Корпорація "Аверс"

про розірваня договору оренди

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Волков І.М.( представник,
довіреність у справі).

Судом роз'яснено представнику
відповідача права та обов'язки,
передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Волинської області від 13 жовтня 2014 року
у справі № 903/726/14 (суддя Костюк С.В) в
позові Товариства з обмеженою
відповідальністю "Телесвіт" до
Відкритого акціонерного товариства
"Корпорація "Аверс" про розірвання
договору оренди відмовлено.

Відмовляючи в позові з огляду на
положення ст. 188 ГК України, ст.651 ЦК
України, місцевий господарський суд
вказав, що позивач наданими суду
доказами не довів порушення
відповідачем істотних умов договору
оренди від 01.01.2014 року, які стали б
підставою для його дострокового
розірвання за умовами договору та за
ст.651 ЦК України, а тому вимоги позивача
про розірвання договору є
безпідставнами .

Не погодившись із винесеним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Телесвіт" звернулось
із апеляційною скаргою, в якій вказує,
що договір оренди підлягає розірванню
в судовому порядку.

З посиланням на ст. 188 ГК України, ст. 651
ЦК України вважає, що відмовивши
працівникам позивача в наданні доступу
до об'єкту оренди, відповідач
(орендодавець за договором) позбавив
орендаря можливості користуватись
орендованим майном, на що позивач
розраховував при укладенні договору та
що створило перешкоди при здійснені
позивачем господарської діяльності
(наданні телекомунікаційних послуг),
тобто відповідачем допущено істотне
порушення умов договору, що є підставою
для розірвання договору.

Крім того, зазначає, що оскільки, у
позивача відсутня можливість
фіксувати у журналі об'єми задоволення
чи не задоволення відповідачем доступу
до об'єкту оренди - вважає, що копія
журналу не доводить факту надання
відповідачем доступу до об'єкту оренди
у повному об'ємі, а лише доводить видачу
ключів до переліку адрес об'єкту
оренди, що були погоджені відповідачем
на свій розсуд, тобто не повне
задоволення доступу до об'єкту оренди.

Вказує, що позивач на виконання пунктів
2.8. та 5.2.3. Договору постійно надсилав на
ім'я відповідача листи про надання
доступу до об'єкту оренди, а відповідач
отримував такі листи (вбачається із
відомостей внесених у журнал) ,однак
такі листи (із невідомих позивачу
причин) не були задоволені
відповідачем повністю або були
задоволені частково.

Зазначає, що об'єкт оренди
використовувався позивачем у власній
господарській діяльності для надання
телекомунікаційних послуг (послуг
кабельного телебачення) фізичним та
юридичним особам (абонентам). Обмеження
відповідачем доступу працівників
позивача до окремих адрес об'єкта
оренди зумовили перерви в наданні
телекомунікаційних послуг абонентам
та необхідність сплати позивачем
відповідного відшкодування на користь
абонентів.

Також звертає увагу і на те, що
позивачем у суді першої інстанції
заявлялось клопотання про
витребування доказів ( листи позивача,
що надсилались останнім на ім'я
відповідача за період з 01.01.2014 року до
31.05.2014 року та стосувались договору і
предметом яких було надання доступу до
об'єктів оренди) ,яке судом задоволено
не було

Просить скасувати рішення
господарського суду Волинської
області від 13.10.2014 року по справі №
903/726/14 повністю і прийняти нове рішення,
яким розірвати з 19 травня 2014 року
договір оренди б/н від 1 січня 2014 року,
укладений між товариством з обмеженою
відповідальністю "Телесвіт" та
відкритим акціонерним товариством
"Корпорація "Аверс".

У відзиві на апеляційну скаргу ВАТ
"Корпорація "Аверс" вказує, що
пред'явлений ТОВ „Телесвіт" позов про
розірвання договору від 01.01.2014 року не
відповідає способам захисту цивільних
прав позивача та положенням ч.2 ст.651 ЦК
України з огляду на таке.

Пунктом 4.1.6, п.6.5 спірного Договору
передбачено право орендаря вимагати
усунення перешкод у користуванні
об'єктом оренди та право на стягнення
штрафу у розмірі 100 грн. за кожний
випадок порушення прав Орендаря, а тому
відсутні підстави для розірвання цього
договору в судовому порядку.

Відповідач звертає увагу суду
апеляційної інстанції, що позивач
,оформлюючи акти відмови в надані
доступу до об'єктів оренди ,не
звертався до ВАТ „Корпорація „Аверс"
про доступ до об'єктів , вказаних у
актах.

Так, як вбачається з листа №193 від 04.06.2014
року, ВАТ „Корпорація „Аверс" не
відмовляло у доступі до об'єктів
оренди.

Крім того, акти від 13.03.2014 року та від
01.04.2014 року, 19.03.2014 року не можуть
стосуватись предмету спору, оскільки
позивач не орендує у відповідача місця
в ящиках за адресами вулиця Конякіна,
15-А та вулиця Конякіна,5, вулиця Степана
Бандери,26 в м.Луцьку, що стверджується
додатком до договору.

03.03.2014 року, 03.04.2014 року для доступу до
ящиків працівник позивача Ковальчук
отримував універсальний ключ (С.Кор) і
мав до них доступ, що стверджується
копією журналу реєстрації видачі
ключів .

07.04.2014 року той же працівник позивача
Ковальчук отримував ключ від ящиків, у
видачі ключів йому ніхто не відмовляв.

05.03.2014 року, 17.03.2014 року, 24.03.2014 року,
10.04.2014 року та 14.04.2014 року позивач не
звертався за отриманням ключів для
доступу до ящиків.

Представлені позивачем акти складені в
односторонньому порядку, без залучення
представників їх товариства та не
можуть свідчити про невиконання ними
умов договору оренди.

За таких обставин, відповідач вважає,
що акти відмови в надані доступу до
об'єктів оренди , на які покликається
позивач є неналежним доказом, оскільки
зі сторони ВАТ „Корпорація „Аверс"
відсутня відмова у доступі до об'єктів
оренди.

Відповідач у відзиві наголошує, що для
розірвання договору у судовому порядку
на підставі ст. 651 ЦК України необхідно
встановити наявність істотного
порушення договору.

Крім того, позивач не надав жодних
доказів, які б свідчили про
відсутність у орендаря виробничої
необхідності та фактичного припинення
використання позивачем місць для
розміщення телекомунікаційного
обладнання, будинкових
телекомунікаційних мереж та
телекомунікаційного обладнання.

Вважає безпідставними вимоги позивача
щодо прийняти рішення про розірвання
спірного Договору з 19.05.2014 року .

Просить відмовити в задоволенні
апеляційної скарги ТОВ „Телесвіт".

В судове засідання апелянт не
з'явився, про час та місце апеляційного
перегляду справи повідомлений
належним чином та заздалегідь, про що
свідчить повідомлення відділення
поштового зв'язку про вручення ухвали
Рівненського апеляційного
господарського суду від 05 листопада 2014
року про прийняття апеляційної скарги
до провадження та призначення
розгляду скарги на 26 листопада 2014 року
(а.с.102) та ухвали суду про відкладення
розгляду справи на 17 грудня 2014 року (
а.с. 116).

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Оскільки сторони належним чином
повідомлялись про час та місце
апеляційного перегляду справи,
враховуючи обмеженість строків
вирішення спору, явка сторін
обов'язковою не визнавалась, судова
колегія не вбачає підстав для
відкладення розгляду справи та визнала
за можливе розглянути справу у
відсутність представника апелянта.

Представник відповідача проти доводів
апеляційної скарги заперечував з
підстав, викладених у відзиві.

Додатково зауважив, що скаржник не
звертався до суду з позовом про
усунення перешкод в користуванні
орендованим майном, а також з вимогами
про стягнення штрафу з орендодавця за
невиконання Договору оренди від 01
січня 2014 року.

Просив рішення господарського суду
Волинської області від 13 жовтня 2014 року
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. У
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
повноту з'ясування та доведеність всіх
обставин, що мають значення для справи,
дослідивши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права при винесенні оскарженого
рішення, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю "Телесвіт"
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
01.04.2014 року між ТзОВ "Телесвіт" (Орендар
по договору) та ВАТ "Корпорація "Аверс"
(Орендодавець по договору) було
укладено договір оренди (а.с.10-14).

Згідно п.1.1 предметом оренди є місця для
розміщення телекомунікаційного
обладнання; будинкові телевізійні
мережі та телекомунікаційне
обладнання орендодавця, перелік яких
зазначено в додатку № 2 до договору.

Відповідно до п.2.2 договору передача
об'єкту оренди оформляється актом
приймання-передачі, який є невід'ємною
частиною договору. Акт
приймання-передачі об'єкта оренди між
сторонами було підписано 01.01.2014 року та
скріплений їх печатками (а.с.18-19).

Пунктом 10.1 договору сторони визначили
його дію до 31.12.2014 року.

Листами від 24.04.2014 року № 798-01, від 21.05.2014
року № 981-01 позивач звертався до
відповідача з пропозицією підписати
додаткову угоду про дострокове
розірвання договору оренди, підстава-
відсутність виробничої необхідності
(а.с.20-21).

Разом з тим, відповідач не погодився на
пропозицію апелянта достроково
розірвати договір оренди, посилаючись
на ст.188 ГК, ст.ст.214,598 ЦК України, а також
на те, що позивач продовжує
використовувати орендоване майно
(листи № 161 від 15.05.2014 року, № 210 від
16.06.2014 року).

Відповідно до п.4.1.7 договору Орендар -
позивач має право вимагати від
Орендодавця - відповідача надання
можливості перевірки стану об'єкту
оренди та параметрів його роботи.
Вільно та безперешкодно користуватися
об'єктом оренди на умовах договору.

Згідно п.п.5.2.3 Орендодавець
зобов'язаний на вимогу Орендаря, за
попереднім узгодженням, забезпечити
доступ Орендарю до об'єкта оренди.

В підтвердження факту порушення
відповідачем умов договору (п.п.4.1.7, 5.2.3)
апелянт надав акти відмови в наданні
доступу до обладнання та мереж від 05.03.,
13.03.,17.03.,19.03.,24.03.,01.04.,03.04.,07.04.,10.04.,14.04.2014
року (а.с.30-40).

Разом з тим, як встановлено місцевим
господарським судом, відповідач
наголошував на тому, що позивач мав
доступ до об'єктів оренди, зокрема
працівник Ковальчук 03.03.,03.04.,07.04.2014 року
отримав універсальний ключ до ящиків
(с.Кор) і мав до них доступ, що
підтвердив журналом реєстрації видачі
ключів, в якому наявний підпис
Ковальчука, в інші дні ,зазначені в
актах ,працівники позивача за
отриманням ключів не звертались.

Апелянт вважає, що відмовивши його
працівникам в наданні доступу до
об"єкту оренди ,відповідач позбавив
орендаря можливості користуватись
орендованим майном,на що він
розраховував при укладенні договору,
тоб-то відповідач допустив істотне
порушення умов договору, що і стало
підставою для звернення до суду з даним
позовом.

Аналізуючи встановлені обставини
справи, Рівненський апеляційний
господарський суд приходить до
наступних висновків.

Згідно ст.188 ГК України зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за
необхідне змінити або розірвати
договір, повинна надіслати пропозиції
про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала
пропозицію про зміну чи розірвання
договору, у двадцятиденний строк після
одержання пропозиції повідомляє другу
сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди
щодо зміни (розірвання) договору або у
разі неодержання відповіді у
встановлений строк з урахуванням часу
поштового обігу, заінтересована
сторона має право передати спір на
вирішення суду.

Приписами ст. 651 ЦК України передбачено,
що зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Згідно з положеннями ст. 654 ЦК України,
зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Місцевим господарським судом вірно
встановлено, що відповідно до п.п.5.2.3
Договору орендодавець зобов"язаний на
вимогу орендаря, за попереднім
узгодженням, забезпечити доступ
Орендарю до об"єкта оренди.

Апелянт наголошує, що Орендодавець
порушує положення Договору, а саме ,
п.п.5.2.3.

Разом з тим, умовами договору
передбачена відповідальність за
невиконання умов договору,а саме
,відповідно до п.п. 6.5 Договору від 01
січня 2014 року ( а.с. 12), за вчинення
Орендодавцем перешкод в реалізації
Орендарем своїх прав , як то : відмову
фактично передати /прийняти Об"єкт
оренди Орендарю/від Орендаря, вчинені
дії , що перешкоджатимуть йому
(Орендарю) в доступі чи використанні
Об"єктом оренди, інші випадки , що
можуть бути розцінені як неналежне
виконання Орендодавцем своїх
зобов"язань, передбачений штраф у
розмірі 100 грн. за кожний випадок
порушення прав Орендаря.

Позивачем не доведено вчинення
відповідачем перешкод у користуванні
орендованим майном, оскільки в разі
наявності таких перешкод ТзОВ
"Телесвіт" не було позбавлене
можливості звернутись до Відкритого
акціонерного товариства "Корпорація
"Аверс" з позовом про усунення таких
перешкод , доказів подання якого
заявником не надано.

Апеляційний господарський суд не
погоджується з доводами скаржника, що
присутні в матеріалах справи акти
відмови в наданні доступу до
обладнення та мереж від 05.03.,
13.03.,17.03.,19.03.,24.03.,01.04.,03.04.,07.04.,10.04.,14.04.2014
року є доказами порушення зі сторони
Орендодавця положень Договору,
оскільки вони підписані в
односторонньому порядку та не є
належними в розумінні ст.ст. 32,34 ГПК
України.

Крім того, не надано позивачем і
доказів , що останній звертався до
відповідача з вимогами про сплату
штрафу ,передбаченого п. 6.5 Договору
від 01 січня 2014 року.

Відтак , апеляційна інстанція
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що позивач наданими
суду доказами не довів порушення
відповідачем істотних умов договору
оренди від 01.01.2014 року, які стали б
підставою для його дострокового
розірвання.

За таких обставин, колегія суддів
апеляційного господарського суду
вважає оскаржуване рішення таким, що
прийнято у відповідності до норм ст. 43
ГПК України із всебічним, повним і
об'єктивним дослідженням матеріалів
справи в їх сукупності та вірним
застосуванням норм процесуального та
матеріального права, у зв'язку з чим
рішення господарського суду
Волинської області від 13.10.2014р. у справі
№ 903/726/14 необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Телесвіт"
без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної
скарги відповідно до ст. 49 ГПК України
в зв"язку з відмовою в її задоволенні
покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105 ГПК
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Волинської області від 13 жовтня 2014
року у справі №903/726/14 залишити без змін,
а апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Телесвіт"
залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуюча суддя
Олексюк Г.Є.

Суддя
Гудак А.В.

Суддя
Гулова А.Г.