ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2014 р.Справа № 922/5199/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання
Дородіної І.А.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мегаінвестбуд",
м. Харків про стягнення 1755,57 грн. за
участю представників сторін:

позивача - Демчук О.В. за довіреністю
№14-94 від 18.04.2014 року.

відповідача - Ульянов Д.В., за
довіреність від 22.06.2014 року .

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (позивач) звернулось
до господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мегаінвестбуд", м.
Харків про стягнення 1755,57 грн., яка
складається з суми основного боргу в
розмірі 1239,82 грн., суми інфляційних
нарахувань в розмірі 161,63 грн., 3% річних
в розмірі 66,01 грн., пені в розмірі 288,11
грн. Судові витрати позивач просить суд
покласти на відповідача. Свої позовні
вимоги обґрунтовує неналежним
виконанням відповідачем умов договору
купівлі - продажу природного газу №
13/2587-ТЕ-32 від 28.12.2012 року щодо оплати
природного газу.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 17 листопада 2014
року було прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі та призначено її розгляд у
відкритому судовому засіданні на 02
грудня 2014 року об 11:00 годині.

У судовому засіданні 02 грудня 2014 року
було оголошено перерву до 11 грудня 2014
року о 10:00 год.

До господарського суду Харківської
області 11 грудня 2014 року від
представника відповідача надійшов
супровідний лист за вх. № 44614,
відповідно до яких останній просить
суд долучити копію банківської
виписки.

Надані документи прийняті судом до
розгляду, досліджені та долучені до
матеріалів справи.

Представник позивача в судовому
засіданні 11 грудня 2014 року позовні
вимоги підтримав повністю, просив суд
позов задовольнити та стягнути з
відповідача суму в розмірі 1755,57 грн.,
яка складається з суми основного боргу
в розмірі 1239,82 грн., суми інфляційних
нарахувань в розмірі 161,63 грн., 3% річних
в розмірі 66,01 грн., пені в розмірі 288,11
грн. та покласти на відповідача судові
витрати.

Представник відповідача в судовому
засіданні 11 грудня 2014 року проти
позовних вимог заперечує вказуючи на
сплату боргу в повному обсязі до подачі
позову до суду.

Беручи до уваги, що відповідно до
статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання
доказів покладено на сторони, а також з
огляду на те, сторони були попередженні
про розгляд справи за наявними
матеріалами у разі їх нез'явлення в
засідання суду, суд згідно за статтею 75
Господарського процесуального кодексу
України розглядає справу за наявними в
ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення присутніх
представників сторін, повністю,
всесторонньо, за своїм внутрішнім
переконанням, яке ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, оцінивши надані
сторонами докази та надаючи правову
кваліфікацію викладеним обставинам
справи з урахуванням фактичних та
правових підстав позовних вимог
учасників судового процесу,
користуючись принципом об'єктивної
істини, принципами добросовісності,
розумності та справедливості суд,
виходить з наступного.

28 грудня 2012 року між Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" (позивач, продавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Мегаінвестбуд", м.
Харків (відповідач, покупець) було
укладено договір № 113/2587-ТЕ-32 на
купівлю - продаж природного газу
(надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1. та п.1.2. Договору,
продавець зобов'язується передати у
власність Покупцю у 2013 році природний
газ, ввезений на митну територію
України ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
цей природний газ (надалі - газ), на
умовах цього Договору. Газ, що
продається за цим договором,
використовується Покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням, релігійними
організаціями та національними
творчими спілками і їх регіональними
осередками (крім обсягів, що
використовуються для виробничо -
комерційної діяльності).

Пунктами 5.1. - 5.2. Договору, передбачено,
що ціна (граничний рівень ціни) на газ
для теплопостачальних підприємств та
послуги з його транспортування
установлюються Національною комісією
регулювання електроенергетики України
(НКРЕ). Ціна за 1000 куб. м природного газу
становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору
у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та без урахування
податку на додану вартість. До сплати
за 1000 куб. м. природного газу - 1 091,00 грн.,
крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ
- 1 309,20 грн. (одна тисяча триста дев'ять
грн. 20 коп.).

Відповідно до п. 2.1 Договору позивач
передає покупцеві з 01 січня 2013 року по
31 грудня 2013 року газ обсягом до 49 тис.
куб. м. (Сорок дев'ять тис. куб. м), у тому
числі по місяцях кварталів (тис. куб м).

На виконання умов Договору позивач
поставив протягом січня - грудня 2013
року природний газ на загальну суму 6
975,44 грн., про що підтверджується актами
прийому-передачі природного газу від
31.01.13р. на об'єм 0,145 тис.куб.м, від 28.02.13р.
на об'єм 0,434 тис.куб.м., від 31.03.13р. на
об'єм 0,481 тис.куб.м., від 30.04.13р. на об'єм
0,468 тис.куб.м., від 31.05.13р. на об'єм 0,480
тис.куб.м., від 30.06.13р. на об'єм 0,466
тис.куб.м., від 31.07.13р. на об'єм 0,481
тис.куб.м., від 31.08.13р. на об'єм 0,480
тис.куб.м., від 30.09.13р. на об'єм 0,466
тис.куб.м., від 31.10.13р. на об'єм 0,480
тис.куб.м., від 24.01.13р. на об'єм 0,466
тис.куб.м., від 24.01.13р. на об'єм 0,481
тис.куб.м.

Пунктом 6.1. Договору встановлено, що
оплата за газ здійснюється Покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Проте відповідачем, всупереч умовам
Договору, не вчасно та не повному
обсязі проводились розрахунки за
поставлений природний газ та за
отриманий газ на загальну суму 6 975,44
грн., розрахувався частково на суму 5735,62
грн. внаслідок чого у відповідача
станом на 20.08.2014 року утворилась
заборгованість перед позивачем в сумі
1239,82 грн. (основна заборгованість), що й
стало підставою для звернення
останнього до суду.

Надаючи правову оцінку доказам які
надані сторонами та викладеним
обставинам з урахуванням фактичних та
правових підстав позовних вимог і
заперечень проти них суд виходить з
наступного.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського
кодексу України господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно ст. 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не припустив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено, що на сьогодні сума
основного боргу відповідачем погашена
в повному обсязі, сума у розмірі 1239,82
грн. була сплачена відповідачем
відповідно до банківської виписки
19.09.2014 року, тобто до подачі позову до
суду. Одже, виходячи з вищенаведеного,
суд знаходить правові підстави в
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення основної суми
заборгованості у розмірі 1239,82 грн.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення з відповідача суми
інфляційних нарахувань в розмірі 161,63
грн., 3% річних в розмірі 66,01 грн., пені в
розмірі 288,11грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

При цьому, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Перевіривши нарахування надані
позивачем, інфляційних нарахувань у
розмірі 161,63 грн., 3% річних в розмірі 66,01
грн., суд приходить до висновку, що
даний розрахунок не суперечить вимогам
чинного законодавства, нарахований
вірно, з урахуванням чого позовні
вимоги в цій частині підлягають
задоволенню повністю.

Частиною першою ст. 216 Господарського
кодексу України встановлено, що
учасники господарських відносин
несуть господарську-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбаченим кодексом, іншими
законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визначаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума, яку боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено
порядок застосування штрафних санкцій
та обмеження щодо періоду їх
нарахування. Також цією ж статтею
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності до п. 7.2. у разі
порушення покупцем умов п. 6.1. договору,
покупець зобов`язується (крім суми
заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Зважаючи на вищевикладене, позивачем
обґрунтовано нараховано відповідачу
пеню на суму заборгованості у розмірі
288,11 грн., розрахунок пені перевірено
судом з урахуванням вимог діючого
законодавства, тому суд приходить до
висновку щодо її задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 509, 525, 530, 598, 611, 612, 625, 629 Цивільного
кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 193, 232, 233
Господарського кодексу України; ст.ст.
1, 12, 33, 43, 44-49, ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мегаінвестбуд",
м.Харків (61002, м. Харків, вул. Артема, 46,
Код ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6, ) суму
інфляційних нарахувань в розмірі 161,63
грн., 3% річних в розмірі 66,01 грн., пені в
розмірі 288,11 грн. та 536,73 грн. витрат зі
сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В частині стягнення основного боргу у
розмірі 1239,82 грн. - відмовити.

Повне рішення складено 16.12.2014 р.

Суддя В.В. Суслова

922/5199/14