м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Господарський суд міста Києва у складі
головуючого судді Чинчин О.В., при
секретарі судового засідання Бігмі
Я.В., розглянув у відкритому судовому
засіданні справу
за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Українська страхова група»
доПриватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Україна»
простягнення коштів в порядку регресу
в розмірі 21 833 гривні 75 копійок
від Позивача: Шаталова Т.В.
(представник за довіреністю;
від Відповідача: не з'явились;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Українська
страхова група» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Україна» про стягнення коштів в
порядку регресу в розмірі 21 833 гривні 75
Позовні вимоги вмотивовано тим, що
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Українська
страхова група» на підставі Договору
добровільного страхування наземного
транспорту №28-0199-0157/13/0341 від 24.05.2013 року
внаслідок настання страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди
виплатило страхове відшкодування
власнику автомобіля «Фольксваген»,
державний реєстраційний номер АА 8795 МТ,
а тому Позивачем відповідно до
положень статті 27 Закону України «Про
страхування» та статті 993 Цивільного
кодексу України отримано право
зворотньої вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Позивач зазначає, що відповідальність
водія транспортного засобу «Ніссан»,
державний реєстраційний номер АА 4582 ОА,
яким скоєно ДТП, застрахована у
Відповідача на підставі Полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/3934785, а тому Позивач
вказує, що обов'язок з відшкодування
збитків покладається на Відповідача.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 11.11.2014 р. порушено провадження у
призначено на 27.11.2014 р.
25.11.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Позивача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду про
порушення провадження по справі від
25.11.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Моторного (транспортного) страхового
бюро України надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду про
порушення провадження по справі від
В судове засідання 27.11.2014 року з'явився
представник позивача, підтримав вимоги
та доводи позовної заяви. Представник
відповідача в судове засідання не
з'явився, про поважні причини неявки
Суд не повідомив, про час і місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, вимоги ухвали суду про
порушення провадження по справі від
11.11.2014 року не виконав.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.11.2014 року відкладено
розгляд справи на 10.12.2014 року, у зв'язку
з неявкою представника відповідача в
судове засідання, невиконанням вимог
ухвали суду про порушення провадження
по справі.
В судовому засіданні 10.12.2014 року
представник Позивача підтримав вимоги
та доводи позовної заяви. Представник
Відповідача в судове засідання не
з'явився, про поважні причини неявки
суд не повідомив, вимоги ухвали суду
про порушення провадження у справі не
виконав, про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином, що підтверджується відміткою
про відправлення на Ухвалі
Господарського суду міста Києва від
За змістом пункту 32 інформаційного
листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання, порушені у доповідних
записках господарських судів України у
першому півріччі 2009 року щодо
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України», якщо
відмітка про відправку, зроблена у
встановленому порядку на першому
примірникові процесуального
документа, оформлена відповідним
чином, вона, як правило, є
підтвердженням розсилання
процесуального документа сторонам та
іншим особам, які брали участь у справі,
а коли йдеться про ухвалу, де
зазначається про час і місце судового
засідання, - підтвердженням
повідомлення про час і місце такого
Відповідно до інформації розміщеної на
веб-сайті Державного підприємства
«Інформаційно-ресурсний центр»,
місцезнаходженням Приватного
акціонерного товариства «Страхова
РЕВУЦЬКОГО, будинок 42-Г.
Суд зазнає, що Ухвали Господарського
направлялись на адресу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Україна», зазначену на
веб-сайті Державного підприємства
«Інформаційно-ресурсний центр».
Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації -адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Таким чином, Відповідач про час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином.
Відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.
Приймаючи до уваги, що Відповідач був
належним чином повідомлений про дату
та час судового засідання, враховуючи,
що матеріали справи містять достатньо
документів для розгляду справи по суті,
Суд вважає, що неявка в судове
засідання представника Відповідача не
є перешкодою для прийняття Рішення у
даній справі.
Відповідно до статті 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 10 грудня 2014 року,
на підставі статті 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України, в
судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

24 травня 2013 року між Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Українська страхова група»
(Страховик) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Порше Лізинг
Україна» (Страхувальник) було укладено
Договір добровільного страхування
наземного транспорту №28-0199-0157/13/03-41,
предметом якого є страхування
транспортного засобу «Фольксваген»,
державний реєстраційний номер АА 8795 МТ.

Як вбачається з матеріалів справи,
11.04.2014 року в м. Києві по вулиці Драйзера
відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участю транспортного засобу
«Фольксваген», державний
реєстраційний номер АА 8795 МТ, що
належить Товариству з обмеженою
відповідальністю «Порше Лізинг
Україна», під керуванням Бородюк
Анатолія Олександровича та
транспортного засобу «Ніссан»,
державний реєстраційний номер АА 4582 ОА,
під керуванням Костенок Костянтина
Олександровича, що підтверджується
Довідкою про дорожньо - транспортну
пригоду №9373279, виданою підрозділом
УДАІ ГУМВС України в місті Києві.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди було пошкоджено застрахований
Позивачем автомобіль «Фольксваген»,
державний реєстраційний номер АА 8795 МТ.

Постановою Деснянського районного
суду міста Києва у справі №3754/1981/14 від
16.05.2014 року Костенок Костянтина
Олександровича, водія транспортного
засобу «Ніссан», державний
реєстраційний номер АА 4582 ОА, визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340
гривень 00 копійок.

Відповідно до Страхового акту №
СТОКА-1087 від 17.04.2014 року Позивач
здійснив виплату страхового
відшкодування Страхувальнику -
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Порше Лізинг
Україна» в розмірі 22 833 гривні 75
копійок, що підтверджується платіжним
дорученням № 10291 від 18.04.2014 року.

Відповідно до інформації наданої МТСБУ
на запит Суду, цивільно-правова
відповідальність власника
транспортного засобу «Ніссан»,
державний реєстраційний номер АА 4582 ОА,
на момент настання страхової події
була застрахована у Відповідача на
підставі Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/3934785, розмір
франшизи згідно з вказаним Полісом
складає 1000 гривень 00 копійок.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги,
Позивач посилається на те, що
Відповідач, як страховик особи, винної
у вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди, зобов'язаний відшкодувати
суму матеріальної шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, розмір якої становить 21 833
гривні 75 копійок.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та, враховуючи те, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що
позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Українська страхова група»
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Положення статті 22 Цивільного кодексу
України передбачає, що особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Також, статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивачем на виконання зобов'язань за
Договором добровільного страхування
наземного транспорту №28-0199-0157/13/03-41 від
24.05.2013 року, предметом якого є
страхування транспортного засобу
«Фольксваген», державний
реєстраційний номер АА 8795 МТ, було
відшкодовано на користь
Страхувальника 22 833 гривні 75 копійок.

Таким чином, Суд зазначає, що до
Позивача перейшло право вимоги до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено Судом, вина особи, яка
керувала транспортним засобом
«Ніссан», державний реєстраційний
номер АА 4582 ОА, встановлена у судовому
порядку Постановою Деснянського
районного суду міста Києва у справі
№3754/1981/14 від 16.05.2014 року, якою Костенок
Костянтина Олександровича, водія
транспортного засобу «Ніссан»,
державний реєстраційний номер АА 4582 ОА,
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340 гривень 00 копійок.

Відповідно до частини 4 статті 35
Господарського процесуального кодексу
України вирок суду в кримінальному
провадженні або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення, які набрали законної
сили, є обов'язковими для
господарського суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
страхування" страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів громадян та
юридичних осіб у разі настання певних
подій (страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами
страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій) та доходів від
розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про
страхування" визначено, що майнові
інтереси, які пов'язані із володінням,
користуванням і розпорядженням майном,
а також інтереси, пов'язані з
відшкодуванням страхувальником
заподіяної ним шкоди особі або її
майну, а також шкоди, заподіяної
юридичній особі (страхування
відповідальності) віднесені до
об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про
страхування" визначено, що страхова
сума - грошова сума, в межах якої
страховик відповідно до умов
страхування зобов'язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку.

Страхове відшкодування - це страхова
виплата, яка здійснюється страховиком
у межах страхової суми за договорами
майнового страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку (абзац 16 статті 9
Закону України „Про страхування").

Абзацем 18 статті 9 Закону України
«Про страхування» передбачено, що
франшиза - частина збитків, що не
відшкодовується страховиком згідно з
договором страхування.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України
зазначено, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Суд звертає увагу, що реальним
підтвердженням виплати суми
страхового відшкодування
страхувальнику є саме платіжне
доручення. Звіт про оцінку
транспортного засобу є лише попереднім
оціночним документом, в якому
зазначається про можливу, але не
кінцеву суму, що витрачена на
відновлення транспортного засобу.

Аналогічна позиція викладена в
Постанові Вищого господарського суду
України від 23 серпня 2011 року у справі №
42/92.

Згідно статті 228 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Отже, враховуючи визначені Полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/3934785 розміри лімітів
відповідальності та франшизи, Суд
приходить до висновку, що Відповідач
зобов'язаний відшкодувати Позивачу
витрати в розмірі 21 833 гривні 75 копійок
(22 833 гривні 75 копійок - 1000 гривень 00
копійок франшизи).

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32, 33, 43, 49, 77, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Українська страхова група» -
задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Україна» (02140, м.Київ, ВУЛИЦЯ
РЕВУЦЬКОГО, будинок 42-Г,
ідентифікаційний код юридичної особи
30636550) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Українська страхова група»
(03038, м. Київ, ВУЛИЦЯ ФЕДОРОВА ІВАНА, 32-А,
ідентифікаційний код 30859524) 21 833
(двадцять одну тисячу вісімсот
тридцять три) гривні 75 (сімдесят п'ять)
копійок та судовий збір у розмірі 1 827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім)
гривень 00 копійок.

2. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

3.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата складання та підписання повного
тексту рішення: 12 грудня 2014 року.

Суддя
О.В. Чинчин