ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2014 р.Справа № 922/4552/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання
Федоровой К.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства КБ "Приватбанк", м.
Дніпропетровськ до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків про
стягнення коштів за участю
представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне
товариство КБ "Приватбанк", звернувся
до господарського суду Харківської
області з позовом, в якому просить
стягнути з відповідача - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
заборгованість за кредитом в розмірі
38723,03 грн., заборгованість по процентам
за користування кредитом 9276,32 грн., пеню
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором в сумі 4016,81
грн., заборгованість по комісії за
користування кредитом в сумі 1862,04 грн.
та судовий збір в сумі 1827,00 грн.,
мотивуючи свої вимоги неналежним
виконанням відповідачем його грошових
зобов'язань за договором банківського
обслуговування б/н від 05.11.12 р.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 17.10.14 р.,
позовну заяву прийнято та призначено
до розгляду в судовому засіданні на
28.10.14 р.

У зв'язку з неявкою відповідача та
відсутністю доказів належного
повідомлення останнього про час та
місце судового засідання, розгляд
справи неодноразово відкладався.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, 05.12.14 р. через
канцелярію суду надав заяву про
розгляд справи за його відсутністю.

Враховуючи наявність в матеріалах
справи всіх необхідних документів для
прийняття об'єктивного та законного
рішення, беручи до уваги
диспозитивність права сторони на
участь у судовому засіданні, суд вважає
за можливе, задовольнити клопотання
позивача про проведення судового
засідання без участі його
представника.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, вимоги суду не
виконав, письмовий відзив не надав.

На адресу суду повернулась копія
ухвали господарського суду
Харківської області про порушення
провадження по справі від 17.10.14 р., яка
була направлена на адресу відповідача,
з відміткою "за закінчення терміну
зберігання".

Вищезазначена ухвала була направлена
на адресу: 61107, АДРЕСА_1 відповідно до
відомостей, зазначених у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців.

У пункті 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено, що в разі,
якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання
суду відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто
з посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи викладене, суд вважає
відповідача таким, що був належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
заперечень.

Справа розглядається за наявними в ній
матеріалами, визнаними судом
достатніми, в порядку ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив наступне.

23.11.2011 р. фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 (відповідач) було підписано
заяву про відкриття поточного рахунку
(далі - заява).

Відповідно до заяви, відповідач
приєднався до "Умов та правил надання
банківських послуг" (далі - Умови),
тарифів банку, що розміщені в мережі
Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом
із заявою складають договір
банківського обслуговування № б/н від
05.11.2012 р. (далі - договір) та взяв на себе
зобов'язання виконувати умови
договору.

Згідно з умовами договору, відповідачу
було встановлено кредитний ліміт, на
поточний рахунок НОМЕР_2 в електронному
вигляді через встановлені засоби
електронного зв'язку банку і клієнта
(системи клієнт-банк, інтернет клієнт
банк, sms - повідомлення або інших), що
визначено і врегульовано "Умовами та
правилами надання банківських послуг".

Згідно розділу 1 Умов, розміщених на
web-сайті банку http://www.privatbank.ua, ці правила
є публічною офертою, що містять умови
та правила надання послуг банком його
клієнтам. Таким чином, клієнт отримує
доступ до всіх без виключення послуг
ПриватБанку.

Відповідно до 3.18.1.16. Умов, при укладанні
договорів і угод, чи вчиненні інших дій,
що свідчать про приєднання клієнта до
"Умов і правил надання банківських
послуг" (або у формі "Заяви про
відкриття поточного рахунку та картки
із зразками підписів і відбитка
печатки" або у формі авторизації
кредитної угоди в системах клієнт-банк
/ інтернет клієнт-банк, або у формі
обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі), банк і клієнт допускають
використання підписів Клієнта у
вигляді електронно - цифрового підпису
та / або підтвердження через пароль,
спрямований банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі клієнта з
правом "першого" підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
електронний цифровий підпис",
Електронний цифровий підпис за
правовим статусом прирівнюється до
власноручного підпису (печатки).
Електронний підпис не може бути
визнаний недійсним лише через те, що
він має електронну форму.

Згідно з п. 3.18.1.1. Умов, кредитний ліміт
на поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів та
здійснення поточних платежів клієнта,
в межах кредитного ліміту. Про розмір
ліміту банк повідомляє клієнта на свій
вибір або в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку банка та клієнта.

В п. 3.18.1.3. Умов закріплено, що кредит
надається в обмін на зобов'язання
клієнта щодо його повернення, сплаті
процентів та винагороди.

Відповідно до 3.18.1.8 Умов, проведення
платежів клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання клієнта до "Умов і правил
надання банківських послуг" (або у
формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або
у формі обміну паперовій або
електронній інформацією, або в
будь-якій іншій формі - "Угода").

Пункт 3.18.1.6. Умов зазначає, що ліміт може
бути змінений банком в односторонньому
порядку, передбаченому Умовами і
правилами надання банківських послуг,
у разі зниження надходжень грошових
коштів на поточний рахунок або
настання інших факторів, передбачених
внутрішніми нормативними документами
банку. Підписавши Угоду, клієнт
висловлює свою згоду на те, що зміна
ліміту проводиться банком в
односторонньому порядку шляхом
повідомлення клієнта на свій вибір або
в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших).

Свої зобов'язання за договором позивач
виконав в повному обсязі, надавши
відповідачу кредитний ліміт в розмірі
52000,00 грн., що підтверджується
відповідною банківською випискою (а.с.
45).

Відповідно до розділу Умов 3.18.4., яким
затверджений порядок розрахунків, за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку клієнта при закритті
банківського дня клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнулення дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця (далі - "період, в який
дебетове сальдо підлягає обнуленню"),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі, 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості (п. 3.18.4.1.1 Умов).

При не обнуленні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнуленню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
клієнт виплачує банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24,00% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнуленню (п. 3.18.4.1.2 Умов).

У випадку непогашення кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнуленню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання
клієнт сплачує банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48
(сорок вісім) % річних від суми залишку
непогашеної заборгованості. У разі
порушення клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань і при реалізації
права банку на встановлення іншого
строку повернення кредиту,
передбаченого Умовами і правилами
надання банківських послуг, клієнт
сплачує банку пеню у розмірі 0,1315% від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
з дня, наступного за датою порушення
зобов'язань (п. 3.18.4.1.3 Умов).

Під "непогашенням кредиту" мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня (п. 3.18.4.1.4
Умов).

Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати
(п. 3.18.4.9 Умов).

При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні їм дати сплати, вони
вважаються простроченими (п. 3.18.4.10
Умов).

Відповідно до п. 3.18.2.3.4. Умов, банк має
право при порушенні клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого Умовами, змінити умови
кредитування - вимагати від клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі.

Відповідач порушив взяті на себе
грошові зобов'язання за спірним
договором щодо повернення кредиту,
сплати процентів та винагороди, у
зв'язку із чим у нього перед позивачем
виникла заборгованість.

За розрахунком позивача, загальна
заборгованість відповідача за
договором банківського обслуговування
від 05.11.2012р., станом на 22.08.2014р., складає
53878,20 грн., з яких: 38723,03 грн. -
заборгованість за кредитом; 9276,32 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 4016,81 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором; 1862,04 грн. - заборгованість
по комісії за користування кредитом.

Такі обставини, на думку позивача,
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів і є
підставою для їх захисту у судовому
порядку.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язку, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За приписами ч. 1 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 Цивільного
кодексу України, якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин
(в тому числі договір) вважається
укладеним в письмовій формі, якщо її
зміст, зафіксовано в одному або кількох
документах, якими обмінялися сторони.
Стаття 207 ЦК України не передбачає
вичерпний перелік таких документів,
тому наряду з листами та телеграмами
можуть використовуватися і інші засоби
зв'язку, наприклад електронний.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором
приєднання є договір, умови якого
встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.

Згідно до ст.1. Закону України "Про банки
та банківську діяльність", банківська
діяльність - залучення у вклади
грошових коштів фізичних і юридичних
осіб та розміщення зазначених коштів
від свого імені, на власних умовах та
на власний ризик, відкриття і ведення
банківських рахунків фізичних та
юридичних осіб.

Відповідно до Розділу 1 Загальних
положень Умов та Правил надання
банківських послуг, які розміщені на
офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua)
ПАТ Комерційний банк "ПриватБанк", що
діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від
29.07.2009р., керуючись законодавством
України, публічно пропонує
невизначеному колу осіб можливість
отримання банківських послуг, для чого
публікує Умови та Правила надання
банківських послуг (далі - Умови та
Правила).

Тобто, Умови та Правила є публічною
офертою, що містять умови та правила
надання послуг банком його клієнтам.
Таким чином, клієнт отримує доступ до
всіх без виключення послуг банку.

Як вже було зазначено, 23.11.2011р.
відповідачем було підписано заяву про
відкриття поточного рахунку.

У даній заяві зазначено, що підписавши
цю заяву, відповідач згодний з умовами
та правилами надання банківських
послуг, в тому числі з умовами та
правилами обслуговування по
розрахунковим карткам, розташованим на
сайті банку www.privatbank.ua;
https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які
разом з цією заявою та карточками зі
зразками підписів і відбитком печатки
складають договір банківського
обслуговування.

Підписавши заяву банк та клієнт
приєднуються і зобов'язуються
виконувати умови, викладені в умовах та
правилах надання банківських послуг,
тарифах банку - договорі банківського
обслуговування в цілому. Відносини між
банком та клієнтом можуть вирішуватися
як шляхом підписання окремих договорів
або додаткових угод до цього договору,
так і шляхом обміну
інформацією/узгодження по питанням
банківського обслуговування з
клієнтом через wеb-сайт банку (www.privatbank.ua;
https://client-bank.privatbank.ua або інший
інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком).

Також у заяві про відкриття
банківського рахунку, зазначено, що
Умови та Правила розміщені на
офіційному сайті позивача - www.privatbank.ua.

Отже, враховуючи вищевикладене, заява
про відкриття поточного рахунку зі
зразками підписів та відбитком печатки
від 05.11.2012 р. разом з умовами та
правилами надання банківських послуг,
тарифами, що розташовані на офіційному
сайті банку (www.privatbank.ua) складають
договір банківського обслуговування
від 05.11.2012 р., відповідно до умов якого,
відповідачу було відкрито поточний
рахунок № НОМЕР_2.

У заяві фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про відкриття поточного рахунку
від 05.11.2012р. є застереження, в якому
зазначено, що в разі відсутності або
недостачі коштів на рахунку клієнта (в
разі перевищення суми платежу над
залишком власних коштів) банк може
встановити клієнту на рахунок
кредитний ліміт.

Банк при присутності вільних
грошових ресурсів здійснює
обслуговування кредитного ліміту за
рахунок кредитних коштів в межах
ліміту, про розмір якого банк
повідомляє клієнту на свій розсуд або у
письмовій формі, або через встановлені
засоби електронного зв'язку банку та
клієнта. Порядок встановлення, зміни
ліміту, погашення заборгованості та
розмір процентної ставки за
використання кредитного ліміту
регламентується умовами та правилами
надання банківських послуг та тарифами
банку, розташованих в сеті Інтернет на
сайті www.privatbank.ua, які разом з цією
анкетою (заявою) складають договір
банківського обслуговування.

Згідно з п. 1.5 Інструкції про порядок
відкриття, використання і закриття
рахунків у національній та іноземних
валютах, затвердженою Постановою
Правління Національного Банку України
№ 492 від 12.11.2003р., зареєстрованою у
Міністерстві юстиції України 17.12.2003р.
за № 1172/8493, (далі - Інструкція) умови
відкриття рахунку та особливості його
функціонування передбачаються в
договорі, що укладається між банком і
його клієнтом, і не повинні суперечити
вимогам цієї Інструкції.

Пунктом 1.6 Інструкції передбачено, що
порядок проведення операцій за
рахунками клієнтів, відкритих у
національній та іноземних валютах,
регулюється законодавством України, у
тому числі нормативно-правовими актами
Національного банку. Операції за
рахунками здійснюються за допомогою
платіжних інструментів за формами,
установленими банківськими правилами
(нормативно-правовими актами
Національного банку, внутрішніми
положеннями банку тощо).

Так умови надання, використання
та обслуговування кредитного ліміту, а
також будь-які операції з ним,
визначені в розділі 3.18 Умов та Правил.

Пункт 3.18.1.1 Умов та Правил
визначає, що кредитний ліміт на
поточний рахунок (далі - кредит)
надається на поповнення обігових
коштів та здійснення поточних платежів
Клієнту, в межах кредитного ліміту. Про
розмір ліміту Банк повідомляє клієнта
на свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку банку та клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк,
sms-повідомлення або інших). Банк
здійснює обслуговування ліміту
клієнту, що здійснюється шляхом
проведення його платежів зверх залишку
коштів на поточному рахунку клієнта,
при наявності вільних грошових
ресурсів, за рахунок кредитних коштів в
межах ліміту, шляхом дебетування. При
цьому виникає дебетове сальдо.

Таким чином, встановлення
позивачем відповідачу кредитного
ліміту, на поточний рахунок НОМЕР_2 в
електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших) є правомірним.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

У відповідності до п. 1 ст. 1048 Цивільного
кодексу України, позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

При порушенні клієнтом будь-якого з
грошового зобов'язання клієнт сплачує
банку відсотки за користуванням
кредитом у розмірі 48% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості (п.
3.18.4.1.3. Умов).

Пунктом 1 ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу
України, передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 Цивільного
кодексу України, якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач в порушення домовленості
сторін , зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав, не
сплатив необхідні кошти для погашення
заборгованості та не надав суду жодних
доказів, які б спростовували суму
заявленого боргу.

Отже, враховуючи вищевикладене,
відповідач визнається судом таким, що
прострочив виконання зобов'язання за
договором банківського обслуговування
б/н від 05.11.2012р.

Відповідно статей 55 Конституції
України, статей 15, 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутись до суду за захистом свого
цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ст. 4-3 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526
Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 198
Господарського кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і у встановлений строк
відповідно до умов і порядку
укладеного між сторонами договору та
згідно з вимогами закону, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, приймаючи до уваги
викладені обставини, та враховуючи те,
що відповідач не скористався своїм
процесуальним правом надати суду
документи, які б підтверджували сплату
заборгованості по кредиту та по
відсоткам за користування ним за
договором банківського обслуговування
б/н від 05.11.2012р. та не надав документів,
що спростовували викладене у позові,
суд дійшов висновку про те, що позовна
вимога про стягнення боргу по кредиту в
сумі 38723,03 грн., 9276,32 грн. по процентам за
користування кредитом та 1862,04 грн.
заборгованість по комісії за
користування кредитом правомірна та
обґрунтована, як така, що не
спростована відповідачем та
підтверджена належними доказами, тому
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 статті 548 Цивільного
кодексу України, виконання
зобов'язання (основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
передбачено, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення.

Якщо позичальник своєчасно не повернув
речі, визначені родовими ознаками, він
зобов'язаний сплатити неустойку
відповідно до статей 549-552 цього
Кодексу, яка нараховується від дня,
коли речі мали бути повернуті, до дня їх
фактичного повернення позикодавцеві,
незалежно від сплати процентів,
належних йому відповідно до статті 1048
цього Кодексу.

Відповідно до п. 3.18.5.1. Умов, при
порушенні клієнтом будь-якого із
зобов'язань зі сплати відсотків за
користування кредитом, термінів
повернення кредиту, винагороди
(комісії) клієнт сплачує банку за
кожний випадок порушення пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період, за який
сплачується пеня від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу. А в разі
реалізації банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, клієнт сплачує банку пеню в
розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3., від
суми заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
в гривні. У разі якщо кредит надавався в
іноземній валюті, пеня сплачується в
гривневому еквіваленті за курсом НБУ
на дату сплати.

Згідно п. 3.18.5.4. Умов, нарахування
неустойки за кожний випадок порушення
зобов'язань, передбачених п. 3.18.0.5.1.,
3.18.5.2., 3.18.5.3., здійснюється протягом 3-х
років з дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконано
клієнтом.

Відповідно до п. 3.18.5.7. Умов, строки
позовної давності на вимогу про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів
встановлюється сторонами тривалістю 5
років.

У відповідності до ст. 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

В частині 2 статті 343 Господарського
кодексу України прямо зазначається, що
пеня за прострочку платежу
встановлюється за згодою сторін
господарських договорів, але її розмір
не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України.

За несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, позивач
нарахував відповідачу пеню, яка за
розрахунком позивача склала 4016,81 грн.

Розрахунок пені перевірено судом та
встановлено, що він відповідає умовам
договору, вимогам чинного
законодавства та відносинам, що
фактично склались між сторонами.

Наведені законодавчі приписи та
установлені фактичні дані, зокрема й
щодо вини в невиконанні взятих на себе
зобов'язань по сплаті грошових коштів у
строк, встановлений договором, дають
підстави для висновку суду про
стягнення на користь позивача пені у
загальній сумі 4016,81 грн.

Враховуючи викладені обставини, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими,
доведеними та такими, що підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати у даній справі відшкодовуються
за рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 55, 129 Конституції України, ст.ст. 3,
6, 11, 15, 16, 204, 257, 258, 266, 509, 525, 526, 546, 548, 549, 598,
599, 610-612, 625, 626, 627, 628, 1048, 1049, 1050
Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174,
179, 193, 198, 202, 216, 232, 343, 345, Господарського
кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33, 34, 36, 43,
44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (61107, АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, 50, ) заборгованість за кредитом в
розмірі 38723,03 грн., заборгованість по
процентам за користування кредитом
9276,32 грн., пеню за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором в
сумі 4016,81 грн., заборгованість по
комісії за користування кредитом в
сумі 1862,04 грн. та судовий збір в сумі
1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його прийняття, оформленого відповідно
до вимог ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 11.12.2014 р.

Суддя Т.В. Інте