РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року
Справа № 903/1018/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя
Савченко Г.І. , суддя Павлюк І. Ю.

при секретарі Новоселецький І.А.

за участю представників сторін:

позивача: представник не з'явився

відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Приватного акціонерного
товариства "Ковельські ковбаси" на
рішення господарського суду
Волинської області від 27.10.14р. у справі
№ 903/1018/14 (суддя Войціховський Віталій
Антонович)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "МАРКЕТ ПРО"

до відповідача Приватного
акціонерного товариства "Ковельські
ковбаси"

про стягнення 13 635 грн.

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням керівника апарату
Рівненського апеляційного
господарського суду від 12.12.2014р. №01-07/203
у зв'язку з перебуванням у відпустці
16.12.2014 року головуючого судді
(судді-доповідача) по справі №903/1018/14 -
Миханюк М.В. (Наказ № 805 від 24.11.2014р.),
проведено повторний автоматичний
розподіл справи №903/1018/14, яким
визначено колегію у складі суддів:
головуючий суддя - Юрчук М.І., Савченко
Г.І., суддя Павлюк І.Ю.

Рішенням господарського суду
Волинської області у справі №903/1018/14
від 27.10.14р. позовні вимоги задоволено
повністю.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що враховуючи
укладення між сторонами договору,
відпуск позивачем на виконання його
умов відповідачу товарів, їх отримання
приватним акціонерним товариством
"Ковельські ковбаси" та не проведення
при цьому всіх належних розрахунків і
платежів сума боргу 13 635 грн. повністю
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами, у встановленому
випадку не була спростована чи
заперечена відповідачем.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду першої інстанції, Приватне
акціонерне товариство "Ковельські
ковбаси" звернулося до Рівненського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції від 27.10.14р. у справі 903/1018/14 та
прийняти нове рішення, яким
відстрочити виконання рішення суду на
три місяці.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню. Крім того,
апелянт, як на підставу скасування
рішення суду першої інстанції,
посилається на те, що при прийнятті
рішення не дотримано принципу
здійснення правосуддя на засадах
рівності. Суд надав перевагу
однобічному наданні доказів тільки
позивачем по справі.

Представником позивача подано відзив
на апеляційну скаргу, відповідно до
якого він просить суд рішення
господарського суду Волинської
області від 27.10.14р. залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення з
підстав, викладених у відзиві.

Представники сторін у судове засідання
не з'явилися, про дату, час і місце
розгляду апеляційної скарги були
повідомлені належним чином, про що
свідчать рекомендовані повідомлення
про вручення поштового відправлення
(а.с. 45-46).

Відповідно до п. 3.9.2. постанови пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 року у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Оскільки явка сторін в судове
засідання обов'язковою не визнавалася,
представники належним чином були
повідомлені про день, час і місце
розгляду апеляційної скарги, клопотань
про відкладення її розгляду до суду не
надходило, колегія суддів прийшла до
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги без участі
представників позивача та відповідача.

Рівненський апеляційний господарський
суд, розглянувши доводи апеляційної
скарги, заперечення на апеляційну
скаргу, дослідивши наявні матеріали
справи, перевіривши повноту
встановлення обставин справи та їх
юридичну оцінку, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
рішення господарського суду
Волинської області від 27.10.14р. у даній
справі слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу скаржника - без
задоволення, виходячи з наступного.

Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у
сукупності, колегією суддів
апеляційної інстанції взято до уваги
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 18
березня 2014 року між товариством з
обмеженою відповідальністю "МАРКЕТ
ПРО" (Продавець) та приватним
акціонерним товариством "Ковельські
ковбаси" (Покупець) було укладено
договір поставки №1803-01 (а. с. 7).
Відповідно до умов договору
товариством з обмеженою
відповідальністю "МАРКЕТ ПРО" було
взято на себе зобов'язання щодо продажу
(передачі у власність) відповідачу
товарів (кишкової сировини, штучної
оболонки та іншого товару) у визначених
між сторонами асортименті та
кількості, а приватним акціонерним
товариством "Ковельські ковбаси", в
свою чергу, зобов'язання відносно
прийняття товару та здійснення його
оплати у визначеному угодою порядку.

На виконання умов договору позивачем у
період березня-травня місяців 2014 року
було відпущено, а приватним
акціонерним товариством "Ковельські
ковбаси" прийнято,
товарно-матеріальних цінностей
загальною вартістю 37 635 грн., в тому
числі: згідно видаткової накладної
№МП-0000019 від 18.03.2014р. (а. с. 22) товарів
вартістю 18 528 грн., а згідно видаткової
накладної №МП-0000055 від 06.05.2014р. (а. с. 8)
товарів на суму 19 107 грн.

Відпуск товарів визначеною вартістю
підтверджується також долученими
додатково позивачем до матеріалів
справи (а. с. 23-24) рахунком-фактурою
№МП-0000019 від 18.03.2014р. на суму 18 528 грн. та
податковою накладною №6 від 18.03.2014р. на
суму 18 528 грн.

На вимогу господарського суду
представником позивача в судовому
засіданні було надано для огляду
оригінали зазначених договору
поставки, рахунку-фактури, видаткових
та податкової накладних.

Відповідно до ст.ст. 1, 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999р. (з
наступними змінами та доповненнями),
господарська операція - дія або подія,
яка викликає зміни в структурі активів
та зобов'язань, власному капіталі
підприємства. Підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після їх закінчення. Первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції;
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність" відповідальність за
організацію бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах несе
власник або уповноважений орган, який
здійснює керівництво підприємством
відповідно до законодавства та
установчих документів.

Судом встановлено, що видаткові
накладні на відпуск товариства з
обмеженою відповідальністю "МАРКЕТ
ПРО" відповідачу товару та його
отримання приватним акціонерним
товариством "Ковельські ковбаси"
підписані уповноваженими
представниками сторін, скріплені
відтисками печаток господарюючих
суб'єктів, містять в собі всі визначені
законодавством обов'язкові реквізити,
в повному об'ємі відображають зміст та
обсяги здійснених сторонами на їх
підставах, згідно умов підписаного
договору поставки №1803-01 від 18.03.2014р.
господарських операцій.

Пунктом 6.2 договору поставки від
18.03.2014р. було визначено обов'язок
Покупця здійснити оплату отриманих
товарів в повному обсязі на умовах
відстрочки платежу протягом
чотирнадцяти календарних днів з
моменту переходу права власності,
відповідно до п. 1.3 угоди.

В свою чергу, пунктом 1.3 договору
поставки визначено, що право власності
на товар переходить від Продавця до
Покупця з моменту підписання
уповноваженими представниками сторін
видаткової накладної, яка засвідчує
момент передачі товару.

У відповідності до проведеного аналізу
обставин справи, з врахуванням моменту
переходу від Постачальника до Покупця
права власності на товар (18 березня 2014
року на товар вартістю 18 528 грн.,
відпущений згідно видаткової
накладної №МП-0000019, та 06 травня 2014 року
на товар вартістю 19 107 грн., відпущений
згідно видаткової накладної №МП-0000055)
та з врахуванням перебігу чотирнадцяти
календарних днів з моменту отримання
Покупцем права власності на товар
колегія суддів апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком господарського суду першої
інстанції щодо оплати
товарно-матеріальних цінностей
приватного акціонерного товариства
"Ковельські ковбаси", яка мала
здійснюватися у наступні граничні
строки:

- товари, відпущені згідно видаткової
накладної №МП-0000019 від 18.03.2014р. на суму 18
528 грн., підлягали до оплати впродовж
періоду з 18.03.2014р. по 31.03.2014р. включно,
заборгованість по оплаті виникає з
01.04.2014р.;

- товари, відпущені згідно видаткової
накладної №МП-0000055 від 06.05.2014р. на суму 19
107 грн., підлягали до оплати впродовж
періоду з 06.05.2014р. по 19.05.2014р. включно,
заборгованість по оплаті виникає з
20.05.2014р.

Проте, приватне акціонерне товариство
"Ковельські ковбаси" взяті на себе
згідно договору №1803-01 від 18.03.2014р.
зобов'язання в частині проведення з
позивачем розрахунків по оплаті
відпущеного товару (у порядку, строки
та розмірах, визначених угодою) не
виконало, їх вартість в повному об'ємі
не оплатило у зв'язку з чим на момент
звернення кредитора до суду з
відповідним позовом та на час розгляду
справи судом заборгувало ТОВ "МАРКЕТ
ПРО" 13 635 грн.

Судом досліджено, що сума
заборгованості 13 635 грн. включає в себе
загальну вартість товарів, відпущених
згідно видаткових накладних №МП-0000019
від 18.03.2014р. та №МП-0000055 від 06.05.2014р. 37 635
грн. за мінусом проведених оплат в
розмірі 24 000 грн. (докази оплати -
банківські виписки про рух коштів на
рахунках кредитора долучено до
матеріалів справи - а. с. 9-13).

Відповідно до ст. 144 Господарського
кодексу України, майнові права та
майнові обов'язки суб'єктів
господарювання виникають з угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Статтею 712 Цивільного кодексу України
визначено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відносини між сторонами носять
договірний характер, укладений між
ними договір поставки №1803-01 від 18.03.2014р.
предметом судових розглядів не
виступав, недійсним судом не
визнавався, сторонами розірваний не
був.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України та ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з положеннями статті 193
Господарського кодексу України, статей
526, 527, Цивільного кодексу України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цих Кодексів, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено законом або договором,
не випливає із суті зобов'язання.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
визначено, що одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 599 Цивільного
кодексу України, зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Згідно ст.33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Обґрунтування, які викладені апелянтом
у апеляційній скарзі, зводяться до
пояснень його складного
фінансово-матеріального становища, яке
жодним документом не підтверджено, а
також проханням надати відстрочку
виконання судового рішення терміном на
три місяці. При цьому апелянтом факт
наявності заборгованості не
заперечується.

Суд апеляційної інстанції вважає за
доцільне звернути увагу відповідача
(він же апелянт), що питання надання
відстрочки виконання рішення,
розстрочки, зміна способу чи порядку
виконання судового рішення
регламентуються нормами статті 121
Господарського процесуального кодексу
України, і в апеляційній інстанції
можуть переглядатися ухвали місцевого
суду з приводу саме цього
процесуального рішення, якщо судовим
рішенням місцевого господарського
суду не надано відстрочки (розстрочки)
його виконання за результатом розгляду
спору.

У даному випадку судом першої
інстанції такого процесуального
питання, як надання відстрочки, під час
прийняття рішення не розглядалося,
оскільки про таке не подавалася заява
сторони.

Отже, судовою колегією не встановлено
порушень або неправильного
застосування норм процесуального чи
матеріального права судом першої
інстанції, які можуть бути підставою
для скасування оскаржуваного рішення.

Висновки, які зроблені господарським
судом Волинської області, відповідають
чинному законодавству.

З огляду на зазначені правові
положення та встановлені обставини
справи апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що доводи,
викладені позивачем в апеляційній
скарзі, є необґрунтованими, оскільки
вони спростовуються зібраними по
справі доказами і не відповідають
вимогам закону.

Враховуючи наведене, Рівненський
апеляційний господарський суд вважає,
що рішення господарського суду першої
інстанції прийняте з врахуванням всіх
обставин справи та з дотриманням норм
чинного законодавства, а тому не вбачає
підстав для його зміни чи скасування.

Витрати по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги
покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства "Ковельські
ковбаси" від 06.11.14р. залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Волинської області від 27 жовтня 2014 року
у справі №903/1018/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу №903/1018/14 повернути
господарському суду Волинської
області.

Головуючий суддя
Юрчук М.І.

Суддя
Савченко Г.І.

Суддя
Павлюк І. Ю.