ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.12.14 Справа № 904/7677/14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім "220",

м. Синельникове,
Дніпропетровська область

до Комунального підприємства "Міські
автомобільні дороги" Нікопольської
міської ради, м. Нікополь,
Дніпропетровська область

про стягнення 37 051, 52 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Шарапов Д.О. - представник
за дов. б/н від 03.11.14

від відповідача: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім "220"
звернулось до Господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Комунального підприємства "Міські
автомобільні дороги" Нікопольської
міської ради про стягнення 21991, 28 грн.
основного боргу, 12018,08 відсотків за
користування чужими грошовими коштами,
2987, 03 грн. інфляційних втрат за
договором про відступлення права
вимоги від 29.09.2013.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань згідно договору поставки №
13/0423 від 17.10.2012 в частині повної та
своєчасної оплати за поставлений товар
та договору про відступлення права
вимоги від 29.09.2013.

Ухвалою Господарського суду
Дніпропетровської області від 06.10.2014
порушено провадження у справі та її
розгляд призначено на 20.10.2014.

Ухвалою суду від 20.10.2014 розгляд справи
відкладено на 10.11.2014.

Ухвалою Господарського суду
Дніпропетровської області від 10.11.2014
розгляд справи відкладений на 19.11.2014.

19.11.2014 позивач надав клопотання про
відкладення розгляду справи для
надання можливості позивачу надати
витребувані судом документи.

В судовому засіданні 19.11.2014 позивач
подав клопотання про продовження
строку розгляду спору на п'ятнадцять
днів.

Ухвалою Господарського суду
Дніпропетровської області від 19.11.2014
продовжено строк розгляду спору на
п'ятнадцять днів та розгляд справи
відкладено на 09.12.2014

08.12.2014 відповідач надіслав відзив на
позовну заяву, в якому просить в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі, посилаючись на те, що
позивачем до позовної заяви не додано
первинних документів, а саме
накладних, відповідно до яких товар
передано покупцю, також позивач
зазначає, що до позову не додано
обґрунтованого розрахунку
заборгованості, що є порушенням ч. 5 ст.
54 Господарського процесуального
кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідач у судове засідання не
з'явився, 09.12.2014 надіслав клопотання
про відкладення розгляду справи, у
зв'язку з неможливістю явки
представника.

09.12.2014 позивач подав клопотання, в якому
повідомляє про неможливість виконання
ухвали суду щодо надання первинних
документів за договором поставки від
17.12.2014 № 13/0423, в зв'язку з їх
відсутністю та просить в даному
клопотанні зобов'язати відповідача
надати письмові пояснення щодо
поставки товару за договором поставки
від 17.10.2012 № 13/0423 на суму 49991, 28
грн. та щодо наявності кредиторської
заборгованості за поставку на суму 21991,
28 грн.; витребувати у відповідача
оригінали для огляду та засвідчені
належним чином копії первинних
документів за договором поставки від
17.10.12 № 13/0423 (видаткові накладні,
рахунки-фактури, платіжні доручення);
витребувати у відповідача
оборотно-сальдові відомості за жовтень
2012 та за вересень 2013 по рахунку
№ 63 "Розрахунки з постачальниками та
підрядниками"; викликати до
господарського суду для дачі пояснень
посадову особу відповідача: Гапонова
Олександра Володимировича як
підписанта договору про відступлення
права вимоги від 29.09.2013 та договору
поставки № 13/0923 від 17.10.2012.

Відповідно до ст. 38 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) сторона або прокурор у
разі неможливості самостійно надати
докази вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, суд частково
задовольнив клопотання позивача.

Ухвалою суду від 09.12.2014 розгляд справи
відкладено на 16.12.2014 та зобов'язано
відповідача надати письмові пояснення
щодо поставки товару за договором
поставки від 17.10.12 № 13/0423 на суму 49991, 28
грн. та щодо наявності кредиторської
заборгованості за поставку на суму 21991,
28 грн.; витребувано у відповідача
оригінали для огляду та засвідчені
належним чином копії первинних
документів за договором поставки від
17.10.2012 № 13/0423 (видаткові накладні,
рахунки-фактури, платіжні доручення).

Відповідача про дату, місце, час
проведення судового засідання та щодо
необхідності надати до суду письмові
пояснення щодо поставки товару за
договором поставки від 17.10.12 № 13/0423 на
суму 49991, 28 грн. та щодо наявності
кредиторської заборгованості за
поставку на суму 21991, 28 грн.; також, щодо
витребування у відповідача оригіналів
для огляду та засвідчені належним
чином копії первинних документів за
договором поставки від 17.10.2012 № 13/0423
(видаткові накладні, рахунки-фактури,
платіжні доручення) було повідомлено
телефонограмою від 10.12.2014, яка
відповідно до п. 3.9.11 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18, з відміткою про її прийняття
посадовою (службовою) особою сторони, є
належним підтвердженням повідомленням
учасників судового процесу про час та
місце розгляду справи (арк. с. 75).

16.12.2014 від відповідача надійшли
пояснення, в яких він зазначає, що ТОВ
"Сокол" не виконало вимоги щодо
поставки товару, у зв'язку з чим у
відповідача відсутня можливість
надати первинні документи, які б
підтверджували поставку товару та
відповідно розрахунок за поставлений
товар. У зв'язку з викладеним,
кредиторська заборгованість на
балансі КП "Міськавтодор" у розмірі 21991,
28 грн. за договором поставки № 13/0423 від
17.10.2012 не обліковується. Також, у даних
пояснення відповідач просить суд
розглянути справу без участі його
представника.

У судовому засіданні 16.12.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно та повно з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

17.10.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сокол" (далі -
постачальник) та Комунальним
підприємством "Міські автомобільні
дороги" Нікопольської міської ради
(далі - покупець) було укладено договір
поставки № 13/0423 (далі - договір
поставки) (арк. с. 44-47).

Відповідно до п. 1.1 договору поставки
постачальник зобов'язується передати
у власність покупця товар згідно з
даним договором (далі - товар) та
відповідно до замовлень покупця у
кількості та за ціною, вказаною
накладних, які підтверджують
прийом-передачу товару від
постачальника до покупця, та є
невід'ємною частиною даного договору, а
покупець зобов'язується прийняти цей
товар, та оплатити його на умовах,
визначених цим договором.

Датою передачі товару є дата
фактичного отримання покупцем товару у
постачальника згідно накладної.
підписаної уповноваженими
представниками сторін та скріпленої
печатками сторін (п. 3.3 договору
поставки).

Згідно з п. 5.4 договору поставки
покупець сплачує товар, що
поставляється, за цінами, узгодженими
сторонами та вказаними в накладних.

29.09.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сокол» (далі -
первинний кредитор), Товариством з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім « 220» (далі - новий кредитор, позивач)
та Комунальним підприємством "Міські
автомобільні дороги" Нікопольської
міської ради (далі боржник, відповідач)
було укладено договір про відступлення
права вимоги (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору первинний
кредитор передає належне йому право
вимоги згідно договору № 13/0423 від 17.10.2012
(далі - основний договір) в розмірі 21991, 28
грн., а новий кредитор приймає право
вимоги виконання зобов'язань, що
належать первинному кредитору за
основним договором.

Згідно з п. 1.2 договору у відповідності
до цього договору, новий кредитор
займає місце первинного кредитора в
зобов'язаннях, які виникли за основним
договором в обсязі та на умовах, які
існують на момент укладення цього
договору.

За передане право вимоги до боржника за
основним договором новий кредитор
виплачує первинному кредитору суму у
розмірі 500 гривень. Новий кредитор
зобов'язується протягом 30 банківських
днів після підписання цього договору
перерахувати платіжним дорученням на
поточний рахунок клієнта грошову суму,
визначену у п. 2.1 цього договору (п. 2.1-2.2
договору).

Пунктом 3.1.2 договору встановлено, що
первинний кредитор зобов'язаний
передати усі необхідні документи, які
засвідчують права, що передаються за
даним договором, та інформацію, яка
можлива для їх здійснення в термін до 02
вересня 2013 року.

На виконання умов договору про
відступлення права вимоги, позивач
здійснив оплату на користь ТОВ "Сокол" у
розмірі 500 грн., що підтверджується
квитанцією до прибуткового касового
ордеру від 30.10.2013 № 10 (арк. с. 72).

Як зазначає позивач, вартість
поставленого товару відповідачу за
договором поставки згідно накладної №
ОА-00006675 від 22.10.2012 складає 49991, 28 грн.,
проте відповідач вартість
поставленого товару сплатив частково у
розмірі 28000 грн., у зв'язку з чим позивач
звернувся до суду із вимогою про
стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 21991, 28 грн.

Натомість, доказів поставки товару
відповідачу згідно договору поставки
від 17.10.2012 № 13/0423 матеріали справи не
містять.

Оскільки відповідач у відзиві на позов
заперечив факт отримання товару за
договором поставки від 17.10.2012 № 13/0423 на
суму 21991, 28 грн., то ухвалою
Господарського суду Дніпропетровської
області від 19.11.2014 (арк. с. 51) було
зобов'язано позивача надати до суду
первинні документи за договором
поставки від 17.10.2012 № 13/0423 (видаткові
накладні, рахунки-фактури, банківські
виписки); письмові пояснення щодо п. 10.2
договору поставки № 13/0423 від 17.10.2012;
докази виконання п. 2.1. договору
відступлення права вимоги від 29.09.2013.

09.12.2014 позивач подав клопотання, в якому
повідомив про неможливість виконання
ухвали суду щодо надання первинних
документів за договором поставки від
17.12.2014 № 13/0423, в зв'язку з їх
відсутністю.

Беручи до уваги вищезазначене
клопотання позивача, господарський суд
ухвалою від 09.12.2014 зобов'язав
відповідача надати до суду письмові
пояснення щодо поставки товару за
договором поставки від 17.10.12 № 13/0423 на
суму 49991, 28 грн. та щодо наявності
кредиторської заборгованості за
поставку на суму 21991, 28 грн.; надати
оригінали для огляду та засвідчені
належним чином копії договору поставки
від 17.10.12 № 13/042 та первинних документів
за договором (видаткові накладні,
рахунки-фактури, платіжні доручення)
(арк. с. 74).

16.12.2014 від відповідача надійшли
пояснення, в яких він зазначає, що ТОВ
"Сокол" не виконало вимоги щодо
поставки товару, у зв'язку з чим у
відповідача відсутня можливість
надати первинні документи, які б
підтверджували поставку товару та
відповідно розрахунок за поставлений
товар. У зв'язку з викладеним,
кредиторська заборгованість на
балансі КП "Міськавтодор" у розмірі 21991,
28 грн. за договором поставки № 13/0423 від
17.10.2012 не обліковується.

Згідно з частиною 1 ст.193 Господарського
кодексу України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться; до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей, що
передбачені цим Кодексом.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено,
що одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом;
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
регламентовано, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок, зокрема, передання
ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 513 ЦК України встановлено,
що правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Отже, за своєю правовою природою
відступлення права вимоги є зміною
суб`єктного складу зобов`язання при
збереженні змісту останнього.

Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено,
що заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Статтями 517, 519 ЦК України
регламентовано, що первісний кредитор
у зобов'язанні повинен передати новому
кредиторові документи, які засвідчують
права, що передаються, та інформацію,
яка є важливою для їх здійснення;
боржник має право не виконувати свого
обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні;
первісний кредитор у зобов'язанні
відповідає перед новим кредитором за
недійсність переданої йому вимоги, але
не відповідає за невиконання боржником
свого обов'язку, крім випадків, коли
первісний кредитор поручився за
боржника перед новим кредитором.

Отже, в силу вищенаведених норм права
обов`язок передання належних доказів
прав нового кредитора покладено на
первісного кредитора; в свою чергу цей
обов'язок кореспондується з правом
нового кредитора отримати такі докази.

Оскільки факт отримання товару за
договором поставки від 17.10.2012 № 13/0423
спростовується відповідачем, то
враховуючи вимоги законодавства та
умови договору відступлення права
вимоги, предметом дослідження
господарського суду повинен був бути
належним чином доведений факт
поставки.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Такими доказами
відповідно до предмету доказування
можуть бути оригінали довіреності та
накладної з підписом довіреної особи
на отримання продукції.

Оскільки позивач належними доказами -
оригіналами та засвідченими належним
чином копіями первинних документів
(видаткової накладної, рахунку-фактури
тощо) - не довів факт поставки
відповідачу товару за договором
поставки від 17.10.2012 № 13/0423, то
відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України
право вимоги до відповідача за
договором про відступлення права
вимоги є також недоведеним, а тому
відсутні правові підстави щодо
задоволення позову.

Також, суд не вбачає підстав для
задоволення вимог позивача щодо
стягнення з відповідача інфляційних
втрат у сумі 2987, 03 грн. та відсотків за
користування чужими грошовими коштами
в розмірі 12073, 21 грн., оскільки ці вимоги
є похідними від вимоги про стягнення з
відповідача основного боргу у розмірі
21991, 28 грн., а тому не підлягають
задоволенню.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
є необґрунтованими, безпідставними та
такими, що не підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
покладаються на позивача.

Керуючись ст. 22, 33-34, 44, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити
повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 18.12.2014

Суддя В.І. Ярошенко