Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
РІШЕННЯ

"17" грудня 2014 р.
Справа № 927/1732/14

Позивач: Публічне акціонерне
товариство «Національна акціонерна
компанія „Нафтогаз України", вул. Б.
Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

До відповідача: Приватного
підприємства «Спеціальна енергетична
компанія»,

вул. Любецька, 60-А, м. Чернігів, 14021

Предмет спору: про стягнення
заборгованості в сумі 1470176,88 грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: Гринько О.А. довіреність
№ 14-126 від 13.05.2014 р. представник

від відповідача: Якимчук Ю.В.
довіреність № 09-12 від 01.08.2014 р.,
представник

В судовому засіданні 17.12.2014 р. на
підставі ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Публічним акціонерним товариством
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» подано позов до
Приватного підприємства «Спеціальна
енергетична компанія» про стягнення
1470176,88 грн. заборгованості, з якої 1200269,35
грн. сума основного боргу, 87216,55 грн.
пені за період з 14.02.2013 р. по 13.07.2014 р.,
включно, 39139,02 грн. трьох відсотків
річних за період з 14.02.2013 р. по 04.08.2014 р.,
включно, 143551,96 грн. інфляційних втрат за
період з лютого 2013 р. по червень 2014 р.,
включно. Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору № 13/3194-ТЕ-39 купівлі -
продажу природного газу від 28.12.2012 р.

Відповідач відзивом на позов від 27.11.2014
року проти позовних вимог заперечив в
повному обсязі зазначивши, що 14 жовтня
2014 року між учасниками розрахунків, до
яких належить ПП «Спеціальна
енергетична компанія» та ПАТ «НАК
«Нафтогаз України» був укладений
договір про організацію
взаєморозрахунків № 763/30, зокрема за
договором купівлі - продажу природного
газу № 13/3194-ТЕ-39 від 28.12.2012 р. Відповідач
стверджує, що згідно умов договору №
763/30 від 14.10.2014 р. строк виконання
зобов'язання з оплати вартості
поставленого природного газу
пов'язаний з моментом перерахування
територіальним органом Державного
Казначейства грошових коштів з
Державного бюджету України.
Відповідачем не допущено прострочення
виконання зобов'язання згідно договору
про організацію взаєморозрахунків, а
тому заявлені позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

У судовому засіданні 17.12.2014 р.
відповідачем зазначено про сплату
основного боргу в сумі 1200269,35 грн.
згідно договору про організацію
взаєморозрахунків № 763/30 від 14.10.2014 р., в
підтвердження викладених обставин
останнім надано банківську виписку по
рахунку від 26.11.2014 р. та платіжне
доручення № 17 від 26.11.2014 р. (а.с. 105-107).

Позивач в судовому засіданні 17.12.2014 р.
підтвердив погашення відповідачем
суми основного боргу, та підтримав
позовні вимоги в частині стягнення
пені, трьох відсотків річних та
інфляційних втрат. Крім того, позивачем
надано уточнений розрахунок вказаних
нарахувань (а.с. 94-101).

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши пояснення
повноважних представників сторін,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
дослідивши докази, які мають юридичне
значення для вирішення спору,
господарський суд , -

ВСТАНОВИВ :

28 грудня 2012 року між Публічним
акціонерним товариством «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» та Приватним підприємством
«Спеціальна енергетична компанія» був
укладений договір купівлі-продажу
природного газу № 13/3194-ТЕ-39, згідно з
яким позивач (продавець) зобов'язується
передати у власність відповідачу
(покупцю) у 2013 році природній газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, а відповідач (покупець)
зобов'язується прийняти та оплатити
цей природній газ (надалі - газ), на
умовах договору (п.п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.1 договору, позивач
передає відповідачу з 01 січня 2013 р. по 31
грудня 2013 р. газ обсягом до 1 196 тис. куб.
м. (один мільйон сто дев'яносто шість
тисяч куб. м), у тому числі по місяцях
кварталів (тис. куб. м.): 218 - у січні, 167 - у
лютому, 142 - у березні, 67 - у квітні, 29 - у
травні, 25 - у червні, 21 - у липні, 21 - у
серпні, 29 - у вересні, 109 - у жовтні, 167 - у
листопаді, 201 - у грудні.

Згідно п. 2.1.1. договору, обсяги газу, що
планується передати за цим договором
(далі -плановий обсяг), можуть
змінюватись сторонами протягом місяця
продажу в установленому порядку.

Відповідно до п. 3.1. договору, позивач
(продавець) передає відповідачу
(покупцю) газ у пунктах
приймання-передачі газу на вхідній
запірній/відключаючій арматурі
відповідача (покупця). Право власності
на газ переходить від позивача
(продавця) до відповідача (покупця) в
пунктах приймання-передачі. Після
переходу права власності на газ
відповідач (покупець) несе всі ризики і
приймає на себе всю відповідальність,
пов'язану з правом власності на газ.

Пунктом 3.3. договору, сторони визначили,
що приймання-передача газу, переданого
позивачем (продавцем) відповідачу
(покупцеві) у відповідному місяці
продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу відповідачем
(покупцем) у відповідному місяці
поставки встановлюється шляхом
складання добових обсягів, визначених
на підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу відповідача
(покупця).

Згідно п. 3.4. договору, не пізніше 5-го
числа місяця, наступного за місяцем
продажу газу, відповідач (покупець)
зобов'язується надати позивачу
(продавцеві) підписані та скріплені
печатками відповідача (покупця) та
газорозподільного (газотранспортного)
підприємства три примірники акта
приймання-передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використання газу, його фактична ціна
та вартість. Позивач (продавець) не
пізніше 8-го числа зобов'язується
повернути відповідачу (покупцеві) та
газорозподільному (газотранспортному)
підприємству по одному примірнику
оригіналу акта, підписаному
уповноваженим представником та
скріпленому печаткою, або надати в
письмовій формі мотивовану відмову від
підписання акта. Акти є підставою для
остаточних розрахунків між сторонами.

За приписами п. 5.1. договору, ціна
(граничний рівень ціни) на газ для
теплопостачальних підприємств та
послуги з його транспортування
установлюються Національною комісією
регулювання електроенергетики України
(НКРЕ).

У відповідності до п. 5.2. договору ціна
за 1000 куб. м. природного газу становить
1091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді
цільової надбавки до затвердженого
тарифу на природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб. м.
природного газу - 1091,00 грн., крім того
ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн.
Загальна вартість цього договору на
дату його укладення становить 1304836 грн.,
крім того ПДВ - 260967,20 грн., разом з ПДВ -
1565803,20 грн.

За умовами п. 6.1. договору, оплата за газ
здійснюється відповідачем (покупцем)
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця наступного за
місяцем поставки газу.

Договір набуває чинності з дати
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін, діє в
частині реалізації газу до 31 грудня 2013
року, а в частині проведення
розрахунків - до їх повного здійснення
(п. 11.1 договору).

На виконання умов договору позивач
передав, в відповідач прийняв
імпортований природний газ за період з
січня 2013 року - по грудень 2013 р., включно,
в обсязі 916,796 тис. куб. м. на загальну
суму 1200269,35 грн., що підтверджується
належним чином завіреними копіями
актів прийому-передачі природного газу
від 22.01.2014 р. за природній газ
поставлений в січні 2013 р. на суму 232981,31
грн., від 22.01.2014 р. за природній газ
поставлений в лютому 2013 р. на суму 186821,52
грн., від 22.01.2014 р. за природній газ
поставлений в березні 2013 р. на суму
213314,51 грн., від 22.01.2014 р. за природній газ
поставлений в квітні 2013 р. на суму 98080,04
грн., від 22.01.2014 р. за природній газ
поставлений в травні 2013 р. на суму 15156,62
грн., від 31.10.2013 р. за природній газ
поставлений в жовтні 2013 р. на суму 124519,32
грн., від 24.01.2014 р. за природній газ
поставлений в листопаді 2013 р. на суму
129782,30 грн., від 24.01.2014 р. за природній газ
поставлений в грудні 2013 р. на суму 199613,73
грн. (а.с. 20, 22, 23, 25, 27, 29 - 31).

Акти приймання - передачі природного
газу від 30.06.2013 р. за січень 2013 р., від
28.02.2013 р. за лютий 2013 р., від 31.03.2013 р. за
березень 2013 р., від 30.04.2013 р. за квітень
2013 р. від 31.05.2013 р. за травень 2013 р. (а.с. 19,
21, 24, 26, 28) анульовані сторонами шляхом
підписання актів від 22.01.2014 р. за січень
2013 р., за лютий 2013 р., за березень 2013 р., за
квітень 2013 р., за травень 2013 р. (а.с. 20, 22,
23, 25, 27).

Позивачем заявлено до стягнення 1200269,35
грн. суми основного боргу за
поставлений природній газ за період з
січня 2013 р. по грудень 2013 р., включно,
згідно умов спірного договору. Крім
того, позивач просить стягнути з
відповідача пеню в сумі 87216,55 грн. за
період з 14.02.2013 р. по 13.07.2014 р., включно, з
урахуванням ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГКУ, ч. 6 ст. 232
ГКУ та п.п. 7.2, 9.3 договору, 39139,02 грн. три
відсотка річних за період з 14.02.2013 р. по
04.08.2014 р., включно та 143551,96 грн.
інфляційних втрат за період з лютого 2013
р. по червень 2014 р., включно.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України, виконання зобов'язань
за договором можуть забезпечуватись
неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка
(штраф, пеня) є грошова сума або інше
майно, яке боржник повинен передати
кредитору в разі порушення боржником
зобов'язання. Частинами 4 та 6 ст. 231
Господарського кодексу України
встановлено, що штрафні санкції за
порушення зобов'язання застосовуються
у розмірі передбаченому сторонами у
договорі. Згідно ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановленого законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 7.2 договору сторони
передбачили, що у разу невиконання
відповідачем п. 6.1 умов цього договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити позивачу, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу. Строк у
межах якого сторони можуть звернутись
до суду з вимогою про захист своїх прав
за цим договором (строк позовної
давності), у тому числі щодо стягнення
основної заборгованості, штрафів, пені,
відсотків річних, інфляційних
нарахувань, встановлюється тривалістю
5 років (п. 9.3 договору).

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних з
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідач відзивом на позов від 27.11.2014
р. та представник в судовому засіданні
проти позовних вимог заперечив в
повному обсязі. Відповідач пояснив, що
є виробником теплової енергії, яка
споживається населенням, релігійними
організаціями, національними спілками
та їх регіональними осередками,
заборгованість в сумі 1200269,35 грн. за
поставлений природній газ за 2013 р.
згідно умов договору № 13/3194-ТЕ-39 від
28.12.2014 р. утворилась у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії тарифам, що
затверджені органами місцевого
самоврядування. Відповідач зазначив,
що 14.10.2014 р. між учасниками розрахунків,
до яких, зокрема, належить ПП
«Спеціальна енергетична компанія» та
ПАТ «НАК «Нафтогаз України» укладено
договір про організацію
взаєморозрахунків № 763/30. Відповідач
вважає, що уклавши вказаний договір,
сторони фактично здійснили новацію
договору купівлі - продажу природного
газу № 13/3194-ТЕ-39 від 28.12.2014 р. у розумінні
ч. 2 ст. 604 Цивільного кодексу України, в
частині порядку та способу виконання
зобов'язання. На думку відповідача, в
результаті новації припинено первісне
зобов'язання та виникло нове, яке
містить умови про інший спосіб
виконання. Відповідач зазначив, що
строк виконання зобов'язання згідно
договору № 763/30 від 14.10.2014 р. пов'язаний з
моментом перерахування територіальним
органом Державного Казначейства
грошових коштів з Державного бюджету.
Відповідач наголосив на тому, що ним не
було допущено прострочення виконання
зобов'язання з оплати вартості
поставленого природного газу згідно
умов договору від 14.10.2014 р. про
організацію взаєморозрахунків № 763/30, а
тому підстави для задоволення позовних
вимог відсутні (а.с. 67-70).

В судовому засіданні 17.12.2014 р.
відповідачем зазначено про сплату
26.11.2014 р. основного боргу в повному
обсязі в сумі 1200269,35 грн., у зв'язку із
перерахуванням 26.11.2014 р. Державною
казначейською службою України коштів з
Державного бюджету України на
виконання умов договору № 13/3194-ТЕ-39,
договору 763/30 від 14.10.2014 р., п. 24 ст. 14 та п.
2 ст. 16 Закону України «Про державний
бюджет України на 2014 рік». В
підтвердження викладених обставин
відповідачем надано банківську
виписку по рахунку станом на 26.11.2014 р. та
платіжне доручення № 17 від 26.11.2014 р. (а.с.
104-107).

Позивач підтвердив погашення
основного боргу в повному обсязі в сумі
1200269,35 грн., проти доводів відповідача
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог в частині
стягнення пені, трьох відсотків річних,
інфляційних заперечив, зазначивши що
договір № 13/3194-ТЕ-39 купівлі - продажу
природного газу від 28.12.2012 р. в частині
порядку та умов розрахунків регулює
відносини між сторонами до моменту
укладення договору № 763/30 від 14.10.2014 р.,
яким було змінено такий порядок
розрахунків, тобто нарахування пені,
трьох відсотків річних, інфляційних
втрат є правомірним саме до 14.10.2014 р., а
тому позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши думку представників сторін,
суд дійшов висновку про відмову в
задоволенні позову виходячи з
наступного.

Статтею 2 Закону України «Про
теплопостачання» від 02.06.2005 р. № 2633-ІV
(зі змінами та доповненнями) визначено,
що даний закон регулює відносини, що
виникають у зв'язку з виробництвом,
транспортуванням, постачанням і
використанням теплової енергії,
державним наглядом (контролем) у
сфері теплопостачання, експлуатацією
теплоенергетичного обладнання та
виконанням робіт на об'єктах у сфері
теплопостачання суб'єктами
господарської діяльності незалежно
від форми власності.

За приписами ст. 20 вищевказаного Закону
тарифи на теплову енергію повинні
забезпечувати відшкодування всіх
економічно обґрунтованих витрат
на виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії (ч.1).
Тарифи на теплову енергію, реалізація
якої здійснюється суб'єктами
господарювання, що займають
монопольне становище на ринку, є
регульованими (ч.2). Тарифи на
виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії, крім
тарифів на виробництво теплової
енергії для суб'єктів господарювання,
що здійснюють комбіноване виробництво
теплової і електричної енергії та/або
використовують нетрадиційні та
поновлювані джерела енергії,
затверджуються національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері комунальних послуг, та органами
місцевого самоврядування в межах
повноважень, визначених
законодавством (ч.3). Тарифи повинні
враховувати повну собівартість
теплової енергії і забезпечувати
рівень рентабельності не нижче
граничного рівня рентабельності,
встановленого Кабінетом Міністрів
України за поданням центрального
органу виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері
житлово-комунального господарства (ч.5).
У разі якщо тимчасово тариф на теплову
енергію встановлено нижче її
собівартості з урахуванням
граничного рівня рентабельності, то
орган, яким установлено цей тариф,
повинен передбачити механізми
компенсації цієї різниці в порядку,
встановленому законодавством (ч.6).

У відповідності до ч.ч. 4, 5 ст. 31 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» від 24.06.2004 р. № 1875-IV (зі змінами
та доповненнями) у разі встановлення
органом місцевого самоврядування
тарифів на житлово-комунальні послуги
на рівні, що унеможливлює отримання
прибутку, орган, який їх затвердив,
зобов'язаний відшкодувати з
відповідного місцевого бюджету
виконавцям/виробникам різницю між
встановленим розміром цін/тарифів та
економічно обґрунтованими витратами
на виробництво цих послуг. Видатки на
відшкодування втрат підприємств, що
пов'язані із встановленням тарифів на
житлово-комунальні послуги на рівні, що
унеможливлює отримання прибутку,
фінансуються за рахунок коштів
відповідного місцевого бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.01.2014 р. № 30 затверджено порядок та
умови надання у 2014 році субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах на теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування. Пунктом 4 визначено, що
підставою для проведення розрахунків з
погашення заборгованості є договір про
організацію взаєморозрахунків, який
укладається підприємствами, що
виробляють, транспортують та
постачають теплову енергію населенню
або надають населенню послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення (далі - надавачі послуг),
та іншими учасниками розрахунків з
погашення заборгованості (далі -
учасники розрахунків), у тому числі у
разі заміни сторони у зобов'язанні під
час здійснення розрахунків за
придбану/реалізовану на оптовому ринку
електричну енергію та відступлення
прав вимоги щодо заборгованості за
природний газ на користь Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України", згідно з довідкою, що
підтверджує наявність в учасників
розрахунків кредиторської та/або
дебіторської заборгованості на дату
підписання такого договору.

Судом встановлено, що 14.10.2014 року між
сторонами у справі, Головним
управлінням Державної казначейської
служби України у Чернігівській
області, Департаментом фінансів
Чернігівської обласної державної
адміністрації, Фінансовим управлінням
Чернігівської міської ради,
Управлінням житлово-комунального
господарства Чернігівської міської
ради, укладено договір № 763/30 про
організацію взаєморозрахунків
(відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік), предметом якого є організація
проведення сторонами
взаєморозрахунків відповідно до п. 24
ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України «Про
державний бюджет на 2014 рік» і Порядку
та умов надання у 2014 році субвенцій з
державного бюджету місцевим бюджетам
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах на теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялись,
транспортувались та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.01.2014 р. № 30.

Проаналізувавши умови договору від
14.10.2014 р. № 763/30, суд дійшов висновку, що
уклавши вказаний договір, сторони
дійшли згоди погасити заборгованість
відповідача перед позивачем, зокрема
за договором № 13/3194-ТЕ-39 від 28.12.2013 р. на
суму 1200269,35 грн. за рахунок коштів, які
надійшли до спеціального фонду
державного бюджету від продажу
облігацій внутрішньої державної
позики для погашення заборгованості з
різниці в тарифах на теплову енергію,
що вироблялася, транспортувалася та
постачалася населенню. Строк виконання
зобов'язання з оплати вартості
поставленого природного газу у 2013 р.
згідно договору № 13/3194-ТЕ-39 сторони
визначили моментом перерахування
територіальним органом Державного
Казначейства грошових коштів з
Державного бюджету. Підпунктом 2 пункту
11 договору від 14.10.2014 р. № 763/30 сторони
зобов'язались не вчиняти до проведення
взаєморозрахунків дій з погашення
заборгованості відповідно до договору.

Тобто, договором від 14.10.2014 р. № 763/30 про
організацію взаєморозрахунків,
сторони змінили порядок і строк
проведення розрахунків зокрема згідно
спірного договору № 13/3194-ТЕ-39 від 28.12.2012
р. на суму 1200269,35 грн. Сторони погодили,
що строк виконання зобов'язання, а саме
розрахунок за поставлений природній
газ згідно договору № 13/3194-ТЕ-39 від
28.12.2012 р. має бути проведений з моменту
перерахування територіальним органом
Державного Казначейства грошових
коштів з Державного бюджету України на
погашення заборгованості в різниці в
тарифах на теплову енергію, що виникла
у зв'язку із невідповідністю фактичної
вартості теплової енергії тарифам, що
затверджувались або погоджувались
органами державної влади чи місцевого
самоврядування.

Аналогічна думка викладена в
Постановах Верховного суду України від
30.09.2014 року № 3-114гс14 по справі №
5011-35/1534-2012-42/553-2012, від 16.09.2014 р. № 3-111гс14
по справі № 5011-42/1230-2012-69/542-2012, від 09.09.2014
р. № 3-102гс/14 по справі №
5011-35/1272-2012-42/527-2012, від 09.09.2014 р. № 3-101гс14
по справі № 5011-35/1533-2012-19/522-2012.

Посилання відповідача на новацію
договору купівлі - продажу природного
газу № 13/3194-ТЕ-39 від 28.12.2014 р. шляхом
укладення договору № 763/30 від 14.10.2014 р.
про організацію взаєморозрахунків у
розумінні ч. 2 ст. 604 Цивільного кодексу
України є безпідставним.

Згідно ч. 2 ст. 604 вказаного Кодексу
зобов'язання припиняється за
домовленістю сторін про заміну
первісного зобов'язання новим
зобов'язанням між тими ж сторонами
(новація).

Тобто, характерним для новації є саме
укладення нового зобов'язання, а не
зміна його частини, що є підставою для
припинення попереднього зобов'язання,
при цьому нове зобов'язання
укладається між тими ж сторонами.
Договір від 14.10.2014 р. № 763/30 про
організацію взаєморозрахунків таких
ознак не має.

Згідно наданої відповідачем
банківської виписки по рахунку станом
на 26.11.2014 р. та платіжного доручення № 17
від 26.11.2014 р. (а.с.105-107), 26.11.2014 р. Державною
казначейською службою України було
перераховано ПП «Спеціальна
енергетична компанія» кошти в сумі
1200269,35 грн. на виконання умов договору №
13/3194-ТЕ-39, договору 763/30 від 14.10.2014 р., п. 24
ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України «Про
державний бюджет України на 2014 рік».

В той же день, 26.11.2014 р. ПП «Спеціальна
енергетична компанія» перерахувала
кошти в сумі 1200269,35 грн. на рахунок ПАТ
НАК «Нафтогаз України» згідно
платіжного доручення № 17 від 26.11.2014 р.,
тобто в межах строків встановлених
договором № 763/30 про організацію
взаєморозрахунків від 14.10.2014 р.

У відповідності до ст. 1
Господарського процесуального кодексу
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Виходячи з того, що порядок і строк
оплати вартості поставленого
природного газу, визначається
договором від 14.10.2014 р. № 763/30 про
організацію взаєморозрахунків,
прострочення з оплати відповідачем не
допущено, отже, права позивача на день
подання позову до суду порушені не
були, а тому, вимоги позивача є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49, ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Рішення оформлено відповідно до ст. 84
Господарського процесуального
кодексу України та підписано 18.12.2014р..

Суддя
І.Г.Мурашко

.