ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2014 р.
Справа № 914/3211/14

м. Львів

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого - судді
Кордюк Г.Т.

суддів
Гриців В.М.

Якімець Г.Г.

розглянувши апеляційну скаргу ПАТ
"Київспецтранс" № 1064/03 від 31.10.2014 року

на рішення господарського суду
Львівської області від 21.10.2014 року

у справі № 914/3211/14

за позовом: ПАТ "Київспецтранс", м. Київ,

до відповідача: ТзОВ "ТІК ЛТД", м. Львів,

про: зобов'язання відповідача виконати
умови договору оперативного лізингу
шляхом передачі об'єкта лізингу та
стягнення пені в сумі 8568,00 грн.

та

за зустрічним позовом: ТзОВ "ТІК ЛТД", м.
Львів,

до відповідача: ПАТ "Київспецтранс", м.
Київ,

про розірвання договору оперативного
лізингу від 05.05.2008р. №505.

за участю представників:

від позивача за первісним позовом:
Макушинський М.І. - представник;

від відповідача за первісним позовом:
Колтик Т.І. - директор, Іванюк Й.Ф. -
представник;

Права та обов'язки сторін, передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід суддів не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходило, тому
протокол судового засідання ведеться з
дотриманням вимог ст. 81-1 ГПК України
без забезпечення повного фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
11.12.2014 року змінено склад колегії,
замість судді Давид Л.Л., в склад
колегії введено суддю Якімець Г.Г..

Рішенням господарського суду
Львівської області від 21.10.2014 року (з
урахуванням ухвали господарського
суду Львівської області від 31.10.2014 року)
(суддя - Запотічняк О.Д.) в задоволенні
позовних вимог ПАТ "Київспецтранс" до
ТОВ "ТІК ЛТД" про зобов'язання
відповідача виконати умови договору
оперативного лізингу від 05.05.2008р. №505
шляхом передачі об'єкта лізингу та
стягнення пені в сумі 8568,00 грн. -
відмовлено. В задоволенні позовних
вимог ТОВ "ТІК ЛТД" до ПАТ
"Київспецтранс" про розірвання
договору оперативного лізингу від
05.05.2008р. №505 - відмовлено.

При прийнятті рішення в частині
первісних позовних вимог, суд першої
інстанції виходив із того, що спірний
договір оперативного лізингу від
05.05.2008р. №505 було достроково розірвано
ще в 2011 році за ініціативою
лізингоодержувача у відповідності до
норм чинного законодавства, а відтак
позовні вимоги щодо зобов'язання
відповідача виконати умови договору
оперативного лізингу шляхом передачі
об'єкта лізингу та стягнення пені в
сумі 8568,00 грн. є безпідставними. Окрім
цього, місцевий господарський суд у
рішенні зазначив, що спірний договір
було укладено на невизначений строк,
оскільки сторонами строк договору було
пов'язано з повним фізичним зносом
об'єкту лізингу.

Також, місцевий господарський суд
мотивував рішення тим, що системний
аналіз договорів від 05.05.2008р., а також
спірного договору дає підстави
зробити висновок, що договір
оперативного лізингу від 05.05.2008р. №505
був укладений з метою продовження
використання позивачем об'єктів
лізингу отриманих за іншими договорами
укладеними 05.05.2008р., оскільки
контейнери по даних договорах не були
повернені ТзОВ "ТІК ЛТД", хоча дія
договорів закінчилась.

Щодо зустрічних позовних вимог,
місцевий господарський суд у рішенні
зазначив, що позовні вимоги про
розірвання спірного договору
оперативного лізингу є безпідставними,
оскільки неможна розірвати договір,
який припинив свою дію.

ПАТ "Київспецтранс", не погоджуючись з
рішенням місцевого господарського
суду, подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення
господарського суду в частині відмови
у задоволенні позовних вимог ПАТ
"Київспецтранс" та прийняти нове, яким
задоволити позовні вимоги в частині
первісних позовних вимог. В решті -
рішення господарського суду
Львівської області від 21.10.2014 року
залишити без змін. Зокрема, скаржник в
апеляційній скарзі та письмових
поясненнях до апеляційної скарги
зазначає, що місцевим господарським
судом зроблено помилковий висновок
щодо строку дії договору, оскільки
визначення моменту повного фізичного
зносу об'єкту лізингу можна визначити,
і при нормальному, кваліфікованому
використанні, відповідно до П(С)БО 7
«Основні засоби», затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
№ 92 від 27.04.2000 р. та Податкового кодексу
України, який настає не раніше через 4
роки після передачі об'єкту лізингу в
справному стані. А тому, апелянт вважає,
що строк дії договору № 505 повністю
визначений і в даному випадку не
доцільно застосовувати положення
статті 763 Цивільного кодексу України.

Також, апелянт вважає, що суд прийшов до
невірного висновку, що спірний договір
оперативного лізингу від 05.05.2008 року №
505 було достроково розірвано ще в 2011
році за ініціативою лізиноодержувача,
оскільки відповідно до п. 9.1. Договору,
дія цього Договору може бути припинена
за взаємною згодою сторін або за
рішенням суду, а від відповідача не
надходило згоди на розірвання
Договору, як відповідь на лист від
10.01.2011 року № 13а/03.

Крім цього, апелянт вважає, що
господарський суд першої інстанції під
час розгляду справи дійшов до
помилково висновку, що спірний договір
був укладений з метою продовження
використання позивачем об'єктів
лізингу отриманих за іншими договорами
№25/08, №26/08, №27/08, №29/08, №30/08, №31/08, №32/08,
№33/08, укладеними 05.05.2008 р., оскільки що
дані договори є зовсім різними
договорами, і підписуючи Договір № 505
позивач розраховував отримати
контейнери саме за Договором № 505, як
окремий об'єкт лізингу не зважаючи на
об'єкти лізингу, які були передані за 9
договорами оперативного лізингу
раніше, а отже Договір № 505 і
вищевказані договори ніяк між собою не
пов'язані.

Відповідач за первісним позовом у
відзиві на апеляційну скаргу та
представник в судовому засіданні
вимоги апеляційної скарги заперечив,
просить рішення господарського суду
залишити без змін, апеляційну скаргу
без задоволення, оскільки вважає, що
Договір № 505 було розірвано ще у 2011 році
з ініціативи апелянта відповідно до ст.
763 ЦК України шляхом надання письмового
повідомлення відповідачу про
дострокове припинення договору з метою
запобігання подальшого збільшення
заборгованості, а тому апелянт
помилково вирішив, що судом було
допущене неповне з'ясування обставин
справи.

Також, позивач вважає, що твердження
апелянта, що між договорами
оперативного лізингу №25/08, №26/08, №27/08,
№29/08, №30/08, №31/08, №32/08, №33/08 та Договором
№ 505 не мас жодного взаємозв'язку, є
помилковим, оскільки згадані договори
були укладені строком на 36 місяців від
дня отримання лізингоодержувачем
об'єктів лізингу. Як вбачається з актів
приймання передачі, об'єкти лізингу
передавались лізингоодержувачу в
червні 2008р., а відтак строк дії даних
договорів закінчився в червні 2011 р. У
свою чергу Договір № 505 було укладено
разом із зазначеними вище договорами,
але спірний договір набирав чинності
05.06.2011 р., щоб гарантувати
лізингоодержувачу, після закінчення
строку дії вищезгаданих договорів,
повторну передачу об'єктів лізингу в
користування.

Розглянувши апеляційну скаргу,
вивчивши матеріали справи, оцінивши
наявні в ній докази, заслухавши доводи
та заперечення представника позивача
та відповідача, колегія суддів вважає,
що рішення місцевого господарського
суду слід залишити без змін, апеляційну
скаргу без задоволення, виходячи з
наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, 05
травня 2008 року між ТОВ "ТІК ЛТД" та ВАТ
"Київспецтранс", правонаступником
якого згідно статуту є ПАТ
"Київспецтранс", було укладено договір
оперативного лізингу № 505, за умовами
якого ТзОВ "ТІК" (лізингодавець)
зобов'язалося передати, а ПАТ
"Київпастранс" (лізингоодержувач)
прийняти у користування на умовах
оперативного лізингу, контейнери
металеві для збирання твердих
побутових відходів, об'ємом 1,1 м3 у
кількості 1000 шт., вартістю 1800000,00 грн.

Відповідно до п. 4.2 договору сторони
погодили, що термін дії договору
визначається з 05.06.2011р. до повного
фізичного зносу об'єкта лізингу.

Згідно із п. 2.1 договору, передачі
об'єкта лізингу оформляється Актом
прийому-передачі, який підписується
уповноваженими особами
лізингоодержувача і лізингодавця.

Оскільки з моменту дії договору
відповідач не передав позивачу об'єкт
лізингу, 01 серпня 2014 року позивач
направив відповідачу вимогу про
передачу об'єкта лізингу №760/03, яка
була отримана відповідачем 04.08.2014р., що
вбачається з копії поштового опису
вкладення у цінний лист та копії
поштового повідомлення про вручення
(а.с. 51, 52).

Оскільки, відповідач за первісним
позовом не виконав вимоги про передачу
об'єкта лізингу, позивач звернувся з
позовом про зобов'язання відповідача
виконати умови договору оперативного
лізингу № 505 від 05.05.2008 року, шляхом
передачі об'єкта лізингу.

Окрім цього, як вбачається з матеріалів
справи, ТзОВ "ТІК" подано зустрічний
позов до ПАТ "Київпастранс" з вимогою
розірвати договір оперативного
лізингу № 505 від 05.05.2008 року, мотивуючи
тим, що кінцевий строк дії
вищенаведеного договору не визначений,
а позивач за первісним позовом
відмовляється в добровільному порядку
припинити дію даного договору, отже
такий відповідно до положень ст. 188 ГК
України та ст. 763 ЦК України підлягає
розірванню в судовому порядку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Аналогічні вимоги
встановлені ст. 193 ГК України.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 806 ЦК України, за
договором лізингу одна сторона
(лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються
загальні положення про найм (оренду) з
урахуванням особливостей,
встановлених цим параграфом та
законом.

Відповідно до ст. 763 ЦК України договір
найму укладається на строк,
встановлений договором. Якщо строк
найму не встановлений, договір найму
вважається укладеним на невизначений
строк.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Згідно із ч.1
ст. 252 ЦК України строк визначається
роками, місяцями, тижнями, днями або
годинами.

Як встановлено місцевим господарським
судом та вбачається з матеріалів
справи, відповідно до п. 4.2 договору
сторони визначили термін його дії з
05.06.2011р. до повного фізичного зносу
об'єкта лізингу.

Фізичний знос - це втрата основними
фондами їх споживчих якостей, що є
проявом впливу на основні фонди
природно-кліматичних (атмосферні
опади, сонце, мороз і т. д.) і технічних
(змінність, експлуатаційні
навантаження, якість технічного
обслуговування і т. д.) умов. Розмір
фізичного зносу основних фондів
залежить від безлічі чинників, у тому
числі від якості їхнього виготовлення,
запроектованих технічних
характеристик, від властивостей
матеріалів, з яких вони вироблені, та їх
використання. Фізичний знос пов'язаний
також з кваліфікацією обслуговуючого
персоналу, своєчасністю і якістю
проведеного поточного обслуговування
і ремонту і зумовлений цілим рядом
інших причин. Повний фізичний знос не
можна усунути, він зумовлює
необхідність ліквідації зношених
фондів та заміни їх новими.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з місцевим господарським
судом, що не можливо визначити, коли
саме настане повний фізичний знос
переданих в лізинг контейнерів,
оскільки даний фактор залежить від
безлічі чинників.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 ГК України,
договір оренди припиняється у разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

Як вбачається з умов договору, в
договорі термін дії визначено - до
повного фізичного зносу об'єкта
лізингу, що фактично не визначає певної
дати чи настання певної події, оскільки
неможливо визначити, коли контейнери
перейдуть у повну непридатність, а отже
не можливо визначити і порядок їх
повернення. Отже, сторонами у договорі
не визначено строку на який його
укладено, а тому місцевим
господарським судом обґрунтовано
зазначено, що спірний договір був
укладений на невизначений строк.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 763 ЦК України
кожна із сторін договору найму,
укладеного на невизначений строк, може
відмовитися від договору в будь-який
час, письмово попередивши про це другу
сторону за один місяць.

Як встановлено місцевим господарським
судом, ВАТ "Київспецтранс" листом від
10.01.2011 року № 13а/03 звернулось до ТзОВ
"ТІК ЛТД" про дострокове припинення
договору оперативного лізингу №505 від
05.05.2008 року з метою запобігання
накопичення збільшення розміру
заборгованості.

Таким чином, колегія суддів
апеляційного господарського суду
погоджується з місцевим господарським
судом, що позивач за первісним позовом,
скориставшись своїм правом
передбаченим ст. 763 ЦК України,
ініціював дострокове розірвання
спірного договору, що незаперечно
відповідачем, а тому спірний договір
оперативного лізингу від 05.05.2008р. №505
було достроково розірвано ще в 2011 році
за ініціативою лізингоодержувача, що є
підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог про зобов'язання
відповідача за первісним позовом
виконати умови договору оперативного
лізингу шляхом передачі об'єкта
лізингу.

З огляду на вищенаведені обставини,
колегія суддів також вважає
безпідставним задоволення первісних
позовних вимог в частині стягнення
пені в сумі 8 568,00 грн..

Окрім цього, колегія суддів вважає
обґрунтованим висновок місцевого
господарського суду, що 05.05.2008р. між
сторонами було укладено інші договори
оперативного лізингу №25/08, №26/08, №27/08,
№29/08, №30/08, №31/08, №32/08, №33/08, з яких
вбачається, що за умовами даних
договорів позивач отримав від
відповідача в оперативний лізинг
контейнери металеві для твердих
побутових відходів, об'ємом 1,1 м3
загальною кількістю 1000 шт. Дані
договори були укладені строком на 36
місяців від дня отримання
лізингоодержувачем об'єктів лізингу.
Як вбачається з актів приймання
передачі, об'єкти лізингу передавались
лізингоодержувачу в червні 2008р., а
відтак строк дії даних договорів
закінчився в червні 2011 р..

Відповідно до п. 4.2 договору від 05.05.2008р.
№505, термін дії договору визначається з
05.06.2011р., а отже системний аналіз
вищенаведених договорів, а також
спірного договору дає підстави
зробити висновок, що договір
оперативного лізингу від 05.05.2008р. №505
був укладений з метою продовження
використання позивачем об'єктів
лізингу отриманих за іншими договорами
укладеними 05.05.2008р., оскільки
контейнери по даних договорах не були
повернені ТзОВ "ТІК ЛТД", хоча дія
договорів закінчилась.

Щодо зустрічних позовних вимог, то
колегія суддів вважає, що місцевий
господарський суд прийшов до вірного
висновку, що оскільки договір припинив
свою дію ще в 2011 році за ініціативою
лізингоодержувача відсутні підстави
для розірвання спірного договору.

Доводи та висновки наведені апелянтом
в апеляційній скарзі не заслуговують
на увагу суду, оскільки спростовані
вищенаведеними висновками місцевого
господарського суду

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
23 березня 2012 року № 6 «Про судове
рішення», рішення з господарського
спору повинно прийматись у цілковитій
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.
Твердження апелянта про порушення і
неправильне застосування місцевим
господарським судом норм
законодавства при прийнятті постанови
не знайшли свого підтвердження, в
зв'язку з чим підстав для скасування
законного та обґрунтованого рішення,
колегія суддів не вбачає. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків викладених у рішенні
місцевого господарського суду, а тому
колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
Львівський апеляційний господарський
суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення господарського суду
Львівської області від 21.10.2014 року у
даній справі залишити без змін,
апеляційну скаргу ПАТ "Київспецтранс" -
без задоволення.

2. Постанова набирає законної
сили з дня її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України в порядку та строки,
встановлені ст.ст. 109, 110 ГПК України.

Головуючий - суддя
Кордюк Г.Т.

суддя
Гриців В.М.

суддя
Якімець Г.Г.