ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
235-24-26_______________________________________________________________
________________________________________________________________________
______________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"25" листопада 2014 р.
Справа № 911/4371/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс», м. Київ,

до відповідачів: 1) товариства з
обмеженою відповідальністю «ПК
Трейдсервісгруп», с. Мархалівка
Васильківського району Київської
області,

2) товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія», м. Луганськ,

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача: 1) товариство з
обмеженою відповідальністю
«Тридента-Агро», м. Київ,

2) фізична особа-підприємець
Грищенко Олександр Миколайович, смт.
Саврань Савранського району Одеської
області,

про стягнення 73 724,16 грн.

Суддя О.В. Конюх

представники сторін:

від позивача: Грищенко О.М.,
уповноважений, довіреність від 06.06.2014р.
б/н;

від відповідача 1: не
з'явився;

від відповідача 2: не
з'явився;

від третьої особи 1: не з'явився;

від третьої особи 2: не з'явився;

від третьої особи 3: Грищенко О.М. -
особисто;

СУТЬ СПОРУ :

позивач - товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс», м. Київ, звернулось до
господарського суду Київської області
з позовною заявою від 03.10.2014р. №03-1/10 до
відповідачів: 1) товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК
Трейдсервісгруп», с. Мархалівка
Васильківського району, 2) товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агропромислова компанія», м. Луганськ,
в якій просить суд:

1) солідарно стягнути з товариства
з обмеженою відповідальністю
«Агропромислова компанія» та
товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» 11 937,06 грн. процентів річних
згідно Договору від 28.03.2008р. №01-15-08
купівлі-продажу на умовах відстрочення
платежу та Угоди від 02.07.2012р. №121/07-12 про
заміну кредитора у зобов'язанні на
підставі Договору поруки від 07.04.2014р.
№07-04-2014-85;

2) стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агропромислова компанія» на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» 38 594,60 грн. пені та 23 192,50 грн.
інфляційних втрат згідно Договору від
28.03.2008р. №01-15-08 купівлі-продажу на
умовах відстрочення платежу та Угоди
від 02.07.2012р. №121/07-12 про заміну кредитора
у зобов'язанні;

3) солідарно стягнути з товариства
з обмеженою відповідальністю
«Агропромислова компанія» та
товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» адвокатські витрати у
розмірі 7 000,00 грн. згідно договору про
надання адвокатських послуг (правової
допомоги) від 16.07.2012р. №16-07/12-2;

4) солідарно стягнути з товариства
з обмеженою відповідальністю
«Агропромислова компанія» та
товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
товариством з обмеженою
відповідальністю «Тридента-Агро»
здійснювались поставки відповідачу 2 -
товариству з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія» засобів захисту рослин
згідно договору від 28.03.2008р. №01-15-08
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 22.06.2009р. у справі
№19/103 позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Тридента-Агро» про
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія» основного боргу згідно
договору від 28.03.2008р. №01-15-08
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу та нарахованих за
період з 04.11.2008р. по 17.04.2009р. штрафних
санкцій задоволено повністю.

Крім того, рішенням господарського
суду Луганської області від 18.11.2010р. у
справі №1/254 позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«Тридента-Агро» про стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія» штрафних санкцій згідно
договору від 28.03.2008р. №01-15-08
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу та нарахованих за
період з 18.04.2009р. по 31.08.2010р. задоволено
частково.

Відповідно до Угоди від 23.12.2010р. №191-ТА
про заміну кредитора у зобов'язанні
первісний кредитор - товариство з
обмеженою відповідальністю
«Тридента-Агро» відступило фізичній
особі-підприємцю Грищенку Олександру
Миколайовичу право вимоги до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія» за договором від 28.03.2008р.
№01-15-08 купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу в межах
нарахованих за умовами основного
договору за період з 01.09.2010р. по 23.12.2010р.
пені, процентів річних та інфляційних
втрат, про що боржника було повідомлено
31.03.2014р. цінним листом з описом
вкладення. Вартість зобов'язання, що
відступлено за угодою, становить, проте
не обмежується, сумою у розмірі 10 353,94
грн.

За Угодою від 02.07.2012р. №121/07-12 про заміну
кредитора у зобов'язанні позивач -
товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» отримало право вимоги до
боржника - товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія» від фізичної особи -
підприємця Грищенка Олександра
Миколайовича в межах нарахованих за
умовами основного договору за період з
01.09.2010р. по 23.12.2010р. пені, процентів
річних та інфляційних втрат, про що
боржника було повідомлено 31.03.2014р.
цінним листом з описом вкладення.
Вартість зобов'язання, що відступлено
за угодою, становить, проте не
обмежується, сумою у розмірі 10 353,94 грн.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія» (боржник) за угодою від
02.07.2012р. №121/07-12 про заміну кредитора у
зобов'язанні, 07.04.2014р. між позивачем
(кредитор) та товариством з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
(поручитель) було укладено договір
поруки №07-04-2014-85, за яким відповідач 1
взяв на себе зобов'язання відповідати
перед кредитором за невиконання або
неналежне виконання боржником своїх
зобов'язань за Угодою від 02.07.2012р.
№121/07-12 про заміну кредитора у
зобов'язанні, укладену на підставі
Договору від 28.03.2008р. №01-15-08
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу, щодо сплати 3%
річних в межах 15 000,00 грн.

Проте товариством з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія» заборгованість за договором
від 28.03.2008р. №01-15-08 купівлі-продажу
товару на умовах відстрочення платежу
станом на 03.10.2014р. не погашена. У зв'язку
із простроченням відповідачем 2
грошового зобов'язання кредитор мав
право на нарахування пені, а також
відповідно до ст. 625 ЦК України 3% річних
та інфляційних втрат за період з
01.09.2010р. по 03.10.2014р.

Оскільки боржник та поручитель своїх
зобов'язань належним чином не виконали,
коштів новому кредитору не сплатили,
позивач просить суд стягнути з
відповідачів солідарно 11 937,06 грн. (в
межах відповідальності товариства з
обмеженою відповідальністю «ПК
Трейдсервісгруп» за Договором поруки)
процентів річних, 7000,00 грн. витрат на
послуги адвоката за договором від
02.06.2014р. №02-39/06-14 про надання
адвокатських послуг (правової
допомоги) та витрати по сплаті судового
збору, а також стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агропромислова компанія» 38 594,60 грн.
пені та 23 192,50 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 15.10.2014р. позовну заяву
товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» до товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
та товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія» про стягнення 73 724,16 грн.
прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі №911/4371/14 та
призначено справу до розгляду в
засіданні господарського суду
Київської області на 04.11.2014р. Цією ж
ухвалою суд залучив до участі у справі
в якості третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача, товариство з
обмеженою відповідальністю
«Тридента-Агро» та фізичну
особу-підприємця Грищенка Олександра
Миколайовича.

Розгляд справи неодноразова
відкладався у зв'язку із нез'явленням
представників відповідачів та третіх
осіб, неподанням сторонами
витребуваних документів та доказів.

В судове засідання 25.11.2014р. з'явився
повноважний представник позивача та
третя особа 2. Відповідачі та третя
особа 1 в судове засідання 25.11.2014р. своїх
представників не направили,
витребувані документи суду не подали,
про причини нез'явлення у судове
засідання суд належним чином не
повідомили, хоча про день, час та місце
проведення судових засідань
повідомлялись належним чином.

Відповідно до пункту 3.9.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі
питання практики застосування
господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час та
місце розгляду справи у разі виконання
судом вимог частини першої ст. 64, ст. 87
ГПК України.

Згідно позиції, викладеної у пункті 3.9.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.11.2011р. №18 «Про деякі питання практики
застосування господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї них справа може бути розглянута
без їх участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, відповідно
до права суду, передбаченого ст. 75 ГПК
України, справа розглянута за наявними
матеріалами.

Розглянувши позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс», м. Київ (далі по тексту - ТОВ
«Компанія «Ніко-Тайс»), до
відповідачів: 1) товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК
Трейдсервісгруп», с. Мархалівка
Васильківського району Київської
області (далі по тексту - ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп»), 2) товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агропромислова компанія», м. Луганськ
(далі по тексту - ТОВ «Агропромислова
компанія»), за участю третіх осіб, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача: 1)
товариства з обмеженою
відповідальністю «Тридента-Агро», м.
Київ (далі по тексту - ТОВ
«Тридента-Агро»), та 2) фізичної особи -
підприємця Грищенка Олександра
Миколайовича, смт. Саврань Одеської
області (далі по тексту - ФОП Грищенко
О.М.), вислухавши пояснення
представника позивача та третьої особи
2, всебічно та повно вивчивши зібрані у
справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

І. Поставка (Основний договір)

Відповідно до частини 1 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, зокрема, з
правочинів.

28.03.2008р. між ТОВ «Тридента-Агро»
(продавець) та ТОВ «Агропромислова
компанія» (покупець) було укладено
Договір №01-15-08 купівлі-продажу товару
на умовах відстрочення платежу (далі по
тексту - Основний договір). Відповідно
до умов Основного договору:

- асортимент товару, його
кількість, ціна визначаються в
додатках та/або накладних документах
відпуску товару, що є невід'ємною
частиною цього договору (пункт 2.1
Основного договору);

- приймання товару по кількості і
якості проводиться покупцем в момент
його передачі від продавця (пункт 4.1
Основного договору);

- право власності на товар, а також
ризик випадкового знищення або
випадкового пошкодження товару
переходить до покупця після передачі
товару та підписання відповідних
документів (накладних), що свідчить про
прийом покупцем товару (пункт 4.6.
Основного договору);

- оплата товару проводиться
наступним чином: 20% від вартості товару
оплачується покупцем потягом трьох
робочих днів з моменту підписання
даного договору, 80% від вартості товару
оплачується покупцем в строк до 01.11.2008р.
(пункт 5.3 Основного договору);

- за прострочення виконання
зобов'язання покупець зобов'язаний
сплатити на користь продавця пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від вартості неоплаченого товару за
кожен день прострочення (пункт 8.2.
Основного договору);

- сторони, відповідно до ст. 259 ЦК
України, домовились про те, що строк
позовної давності щодо стягнення
штрафних санкцій збільшується до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за даним договором. Крім
того, сторони, відповідно до пункту 6 ст.
232 ГК України, домовились про те, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язань за
даним договором, здійснюється без
обмеження строку (пункт 8.3. Основного
договору).

Укладений між сторонами договір за
правовою природою є договором
поставки. Згідно положень статті 712 ЦК
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлі-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 694 ЦК України встановлює
особливості продажу товару в кредит.
Договором купівлі-продажу може бути
передбачений продаж товару в кредит з
відстроченням або з розстроченням
платежу. Товар продається в кредит за
цінами, що діють на день продажу. Зміна
ціни на товар, проданий в кредит, не є
підставою для проведення перерахунку,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 22.06.2009р. у справі
№19/103 стягнуто з ТОВ «Агропромислова
компанія» на користь ТОВ
«Тридента-Агро» 99 966,17 грн. основної
заборгованості за Договором від
28.03.2008р. №01-15-08 купівлі-продажу товару
на умовах відстрочення платежу, 10 845,45
грн. пені, 1 351,35 грн. трьох процентів
річних, 8 233,56 грн. інфляційних втрат, 14
994,92 грн. штрафу за період з 04.11.2008р. по
17.04.2009р., а також витрати на оплату
послуг адвоката в розмірі 6 000,00 грн., 1
353,91 грн. державного мита та 118,00 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Зазначеним рішенням встановлено факт
наявності простроченої заборгованості
ТОВ «Агропромислова компанія» перед
ТОВ «Тридента-Агро» в сумі 99 966,17 грн.,
та, відповідно, обов'язок боржника у
зв'язку із простроченням грошового
зобов'язання сплатити кредитору борг з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних, а також сплатити
передбачені договором пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
вартості неоплаченого товару за кожний
день прострочення та штраф.

Поряд з цим, судом встановлено, що в
подальшому рішенням господарського
суду Луганської області від 18.11.2010р. у
справі №1/254 стягнуто з ТОВ
«Агропромислова компанія» на користь
ТОВ «Тридента-Агро» пеню в сумі 27 675,04
грн., 3% річних в сумі 3 683,39 грн.,
інфляційні нарахування у сумі 9 842,15 грн.
за період з 18.04.2009р. по 31.08.2010р., державне
мито в сумі 412,01 грн. витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 230,01 грн. та 1 949,32
грн. витрат на послуги адвоката.

Зазначеним рішенням, у звязку із
частковим погашенням основгого боргу в
сумі 2518,68 грн., встановлено факт
наявності простроченої заборгованості
ТОВ «Агропромислова компанія» перед
ТОВ «Тридента-Агро» в сумі 97 447,49 грн.,
та, відповідно, обов'язок боржника у
зв'язку із простроченням грошового
зобов'язання сплатити кредитору борг з
урахуванням індексу інфляції та три
проценти річних, а також сплатити
передбачені договором пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
вартості неоплаченого товару за кожний
день прострочення.

Згідно з частиною 2 ст. 614 ЦК України
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання. Згідно ст. 33
ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Суд неодноразово,
ухвалами від 15.10.2014р. та від 04.11.2014р.
зобов'язував відповідачів подати
докази погашення заборгованості
первісному кредитору ТОВ
«Тридента-Агро» або новим кредиторам -
ФОП Грищенку О.М. та ТОВ «Компанія
«Ніко-Тайс» та інші наявні документи та
докази, що стосуються предмету спору та
попереджав відповідачів про право суду
розглядати справу за наявними
матеріалами.

Суду не подано жодних доказів того, що
відповідач - ТОВ «Агропромислова
компанія» погасмв основний борг в сумі
97447,49 грн. за Основним договором
повністю чи частково.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Згідно частини 1
ст. 612 ЦК України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Згідно зі статтею 547 ЦК України
правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється в письмовій
формі.

Як вбачається з пунктів 8.2., 8.3.
Основного договору, за прострочення
виконання зобов'язання покупець
зобов'язаний сплатити на користь
продавця пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від вартості
неоплаченого товару за кожен день
прострочення. Сторони, відповідно до
ст. 259 ЦК України, домовились про те, що
нарахування штрафних санкцій
збільшується до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за даним
договором. Крім цього сторони,
відповідно до пункту 6 ст. 232 ГК України,
домовились про те, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язань за цим договором,
здійснюється без обмеження строку.

Частиною 1 статті 598 ЦК України
передбачено, що зобов'язання
припиняється частково або в повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.Зокрема, стаття
599 ЦК України передбачає, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно з приписами частини 1 статті 625
ЦК України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Чинне законодавство не пов'язує
припинення зобов'язання з
постановленням судового рішення чи
відкриттям виконавчого провадження
щодо його примусового виконання, а
наявність судових актів про стягнення
заборгованості не припиняє грошових
зобов'язань боржника та не виключає
його відповідальності за порушення
строків розрахунків. Наявність
судового рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником,
не припиняє зобов'язальних
правовідносин сторін вказаного
договору та не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання.

Зазначену позицію також підтримує і
Верховний Суд України (постанова від
23.01.2012р. у справі №37/64). Відповідно до ст.
11128 ГПК України рішення ВСУ, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом одних
і тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх судів України.
Суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність із рішеннями
Верховного суду України.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та трьох процентів річних не є
штрафними санкціями, а є способом
захисту майнового права та інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (виплати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові. Зазначену позицію також
підтримує і Верховний Суд України
(постанова від 23.01.2012р. у справі №37/64).

У листі Верховного Суду України
«Рекомендації відносно порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ» від 03.04.1997р.
№62-97р. зазначено, що оскільки індекс
інфляції (індекс споживчих цін) - це
показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, який
визначається виключно Держкомстатом і
його найменший період визначення
становить місяць, тому прострочка
платежу за менший період не тягне за
собою нарахування інфляційних втрат, а
розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що мала місце на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений Держкомстатом, за
період прострочки. Сума боргу з
урахуванням індексу інфляції повинна
розраховуватися, виходячи з індексу
інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці (тобто мала місце не
інфляція, а дефляція). Аналогічної
правової позиції дотримується Вищий
господарський суд України у
Інформаційному листі «Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права» від 17.07.2012 №
01-06/928/2012.

Враховуючи неналежне виконання
відповідачем 2 свого зобов'язання за
Основним договором з оплати отриманого
товару у розмірі 97 447,49 грн., оприлюднені
індекси інфляції за відповідний
період, встановлені Постановами
правління НБУ розміри облікової ставки
НБУ за відповідні періоди, перевіривши
правильність розрахунків, здійснених
сторонами,та виходячи з наступного
розрахунку:

основний борг, грн.період
простроченняпеня, грн.3% річних,
грн.інфляційні втрати, грн.97 447,4901.09.2010р.
- 23.12.2010р.4 717,53913,074 482,58суд встановив факт
наявності права кредитора - ТОВ
«Тридента-Агро» станом на 23.12.2010р.
нараховувати та стягувати з боржника 4
717,53 грн. пені, 913,07 грн. 3% річних та 4 482,58
грн. інфляційних втрат, всього 10 113,18
грн. за період з 01.09.2010р. по 23.12.2010р.
(зазначений період не був предметом
розгляду у справі господарського суду
Луганської області № 1/254, тобто
подвійне стягнення не відбувається).

ІІ. Уступка права вимоги (угоди про
заміну кредитора в зобов'язанні).

23.12.2010р. між ТОВ «Тридента-Агро»
(первісний кредитор) та ФОП Грищенком
О.М. (новий кредитор) укладено Угоду
№191-ТА про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України),
згідно якої первісний кредитор
відступає новому кредитору право
вимоги виконання ТОВ «Агропромислова
компанія» (боржник) зобов'язання щодо
сплати розміру пені, 3% річних та
інфляційних втрат, набутих первісним
кредитором на підставі договору від
28.03.2008р. №01-15-08 купівлі-продажу товару
на умовах відстрочення платежу, у
зв'язку із неналежним, несвоєчасним та
неповним виконанням боржником
грошового зобов'язання згідно договору
від 28.03.2008р. №01-15-08 купівлі-продажу
товару на умовах відстрочення платежу.
За умовами вказаної Угоди:

- новий кредитор одержує право
замість первісного кредитора вимагати
від боржника сплати грошової суми в
нарахованому розмірі пені, 3% річних та
інфляційних втрат за період існування
прострочення виконання боржником
грошового зобов'язання згідно договору
від 28.03.2008р. №01-15-08 купівлі-продажу
товару на умовах відстрочення платежу
(пункт 1.2. Угоди);

- вартість зобов'язання, що
відступається за даною угодою,
становить, проте не обмежується сумою 10
353,94 грн. (пункт 2.1. Угоди);

- первісний кредитор повідомляє, а
новий кредитор погоджує те, що згідно
Договору від 28.03.2008р. №01-15-08
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу розмір пені, 3%
річних та інфляційних втрат, котрі
нараховані відповідно до умов та норм
чинного законодавства України
становлять: пеня в сумі 4 676,14 грн., три
проценти річних в розмірі 902,87 грн. та
інфляційні втрати в сумі 4 774,93 грн.
(пункт 2.2. Угоди);

- новий кредитор наділяється всіма
правами первісного кредитора, що
випливають із умов договору від 28.03.2008р.
№01-15-08 купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу по відношенню до
боржника щодо нарахування пені, 3%
річних та інфляційних втрат, у зв'язку
із подальшим неналежним, несвоєчасним
та неповним виконанням боржником
грошового зобов'язання згідно договору
від 28.03.2008р. №01-15-08 купівлі-продажу
товару на умовах відстрочення платежу
(пункт 2.3. Угоди);

- первісний кредитор відповідає
перед новим кредитором за недійсність
переданої йому вимоги, але не
відповідає за невиконання цієї вимоги
боржником (пункт 3.1. Угоди);

- первісний кредитор зобов'язаний
передати новому кредитору оригінали
та/або копії документів, що
підтверджують права вимоги виконання
зобов'язання боржником новому
кредитору (пункт 4.1. Угоди);

- первісний кредитор зобов'язаний
сповістити боржника про уступку права
вимоги за цією угодою (пункт 4.3. Угоди);

- ця угода набуває чинності з
моменту її підписання і діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
за цією угодою (пункт 6.1. Угоди).

Згідно з пунктом 1 частини 1 ст. 512 ЦК
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до частини 1 ст. 513 ЦК України
правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові, в
даному випадку - це проста письмова
форма.

На виконання ст. 517 ЦК України первісний
кредитор - ТОВ «Тридента-Агро» передав
новому кредитору - ФОП Грищенку О.М.
документи на підтвердження зобов'язань
боржника ТОВ «Агропромислова
компанія» за Основним договором, про що
свідчить залучена до матеріалів справи
копія Акту прийому-передачі документів
від 23.12.2010р.

Згідно до ст. 516 ЦК України заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Однак, відповідно до частини 2 ст. 516 ЦК
України якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Як вбачається з доданих до матеріалів
справи копій опису вкладення в цінний
лист від 31.03.2014р. та фіскального чеку
«Укрпошти» від 31.03.2014р. №1560, ТОВ
«Тридента-Агро» належним чином
направило боржнику - ТОВ
«Агропромислова компанія»
повідомлення про заміну кредитора в
зобов'язанні та докази прав нового
кредитора (копію Угоди від 23.12.2010р.
№191-ТА про заміну кредитора у
зобов'язанні та копію Акту
прийому-передачі документів від
23.12.2010р.) цінним листом з описом.

За таких обставин судом встановлено
факт заміни в основному зобов'язанні,
обумовленому договором від 28.03.2008р.
№01-15-08 купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу, первісного
кредитора - ТОВ «Тридента-Агро» на
нового кредитора - ФОП Грищенка О.М., при
цьому новий кредитор отримав право
вимагати від боржника - ТОВ
«Агропромислова компанія» сплати пені,
трьох процентів річних та інфляційних
втрат на умовах, встановлених основним
договором.

Враховуючи неналежне виконання
відповідачем 2 свого зобов'язання за
Основним договором з оплати отриманого
товару у розмірі 97 447,49 грн., оприлюднені
індекси інфляції за відповідний
період, встановлені Постановами
правління НБУ розміри облікової ставки
НБУ за відповідні періоди, перевіривши
правильність розрахунків, здійснених
сторонами, та виходячи з наступного
розрахунку:

основний борг, грн.період
простроченняпеня, грн.3% річних,
грн.інфляційні втрати, грн.97447,4901.09.2010р. -
23.12.2010р.4717,53913,074482,58 24.12.2010р. -
22.03.2012р.18828,723644,275164,72 23.03.2012р. -
01.07.2012р.4033,69808,95- 584,68всього
27579,945366,299062,62суд встановив факт
наявності права кредитора - ФОП
Грищенка О.М. станом на 01.07.2012р.
нараховувати та стягувати з боржника
27579,94 грн. пені, 5366,29 грн. 3% річних та 9062,62
грн. інфляційних втрат, всього 42008,85 грн.

02.07.2012р. між ФОП Грищенко О.М. (первісний
кредитор) та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс»
(новий кредитор) укладено Угоду №121/07-12
про заміну кредитора у зобов'язанні
(відступлення права вимоги в порядку
ст. ст. 512-519 ЦК України), згідно якої
первісний кредитор відступає новому
кредитору право вимоги виконання ТОВ
«Агропромислова компанія» (боржник)
зобов'язання щодо сплати розміру пені,
3% річних та інфляційних втрат, набутих
первісним кредитором на підставі
договору від 28.03.2008р. №01-15-08
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу та згідно угоди
від 23.12.2010р. №191-ТА про заміну кредитора
у зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України),
у зв'язку із неналежним, несвоєчасним
та неповним виконанням боржником
грошового зобов'язання згідно договору
від 28.03.2008р. №01-15-08 купівлі-продажу
товару на умовах відстрочення платежу.

За умовами вказаної Угоди новий
кредитор одержує право замість
первісного кредитора вимагати від
боржника сплати пені, 3% річних та
інфляційних втрат за період існування
прострочення виконання боржником
грошового зобов'язання з 01.09.2010р. по
23.12.2010р. згідно договору від 28.03.2008р.
№01-15-08 купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу (пункт 1.2. Угоди)
сума яких становить, проте не
обмежується 10353,94 грн., в тому числі 4676,14
грн. пені, 902,87 грн. процентів річних та
4774,93 грн. інфляційних втрат.

Крім того, за умовами угоди, новий
кредитор наділяється всіма правами
первісного кредитора, що випливають із
умов договору від 28.03.2008р. №01-15-08
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу по відношенню до
боржника щодо нарахування пені, 3%
річних та інфляційних втрат, у зв'язку
із подальшим неналежним, несвоєчасним
та неповним виконанням боржником
грошового зобов'язання згідно договору
від 28.03.2008р. №01-15-08 купівлі-продажу
товару на умовах відстрочення платежу
(пункт 2.3. Угоди).

На виконання ст. 517 ЦК України первісний
кредитор - ФОП Гищенко О.М. передав
новому кредитору - ТОВ «Компанія
«Ніко-Тайс» документи на підтвердження
зобов'язань боржника ТОВ
«Агропромислова компанія» за Основним
договором, про що свідчить залучена до
матеріалів справи копія Акту
прийому-передачі документів від
02.07.2012р.

Згідно до ст. 516 ЦК України заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Однак, відповідно до частини 2 ст. 516 ЦК
України, якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Як вбачається з доданих до матеріалів
справи копій опису вкладення у цінний
лист від 31.03.2014р. та фіскального чеку
«Укрпошти» від 31.03.2014р. №1562, ФОП
Грищенко О.М. належним чином направив
боржнику - ТОВ «Агропромислова
компанія» повідомлення про заміну
кредитора в зобов'язанні та докази прав
нового кредитора (копії Угоди від
202.07.2012р. №121/07-12 про заміну кредитора у
зобов'язанні та Акту прийому-передачі
документів від 02.07.2012р.) цінним листом з
описом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, тобто основне
зобов'язання не змінюється, лише
змінюється сторона в даному
зобов'язанні.

Таким чином, первісний кредитор був
вправі передати вимоги по пені, трьом
процентам річних та інфляційним
втратам в сумі меншій, ніж дійсна
вимога.

За таких обставин судом встановлено
факт заміни в основному зобов'язанні
первісного кредитора на нового
кредитора - ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс»,
про які боржник - ТОВ «Агропромислова
компанія» був належно повідомлений
цінним листом з описом та з наданням
доказів прав нового кредитора.

Поряд з цим, судом встановлено, що за
угодою про заміну кредитора у
зобов'язанні від 02.07.2012р. до нового
кредитора - ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс»
було передано право вимоги до боржника
ТОВ «Агропромислова компанія» щодо
сплати пені, процентів річних та
інфляційних втрат в загальній сумі
10353,94 грн. (4676,14 грн. пені, 902,87 грн.
процентів річних та 4774,93 грн.
інфляційних втрат)за період з 01.09.2010р.
по 23.12.2010р. Також новий кредитор з дати
укладання угоди про заміну кредитора у
зобов'язанні, тобто з 02.07.2012р. набув
право нараховувати та стягувати з
боржника пеню, проценти річних та
інфляційні втрати на умовах,
передбачених Основним договором (пункт
2.3 Угоди). За таких обставин, право на
нарахування пені, відсотків річних та
інфляційних втрат за період з 24.12.2010р.
по 01.07.2012р., яке мав кредитор ФОП
Грищенко, до нового кредитора ТОВ
«Компанія «Ніко-Тайс» за умовами угоди
про заміну кредитора у зобов'язанні від
02.07.2012р. не передавалося, і відповідно,
не перейшло.

Разом із тим, пеня, інфляційні та річні
за період з 01.09.2010р. по 23.12.2010р. стягнуті
на користь нового кредитора ТОВ
«Компанія «Ніко-Тайс» рішенням
господарського суду Київської області
від 19.08.2014р. у справі 911/2447/14, яке набрало
законної сили.

Так, у зв'язку із подальшим
простроченням відповідачем 2 грошового
зобов'язання щодо сплати
заборгованості згідно договору від
28.03.2008р. №01-15-08 купівлі-продажу товару
на умовах відстрочення платежу
позивачем заявлені до стягнення пеня в
розмірі 38 594,60 грн. за період з 23.03.2012р. по
03.10.2014р., 3% річних в розмірі 11 937,06 грн. та
інфляційні втрати в розмірі 23 192,50 грн.
за період з 01.09.2010р. по 03.10.2014р.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Згідно частини 1
ст. 612 ЦК України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 2 ст. 614 ЦК України
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання. Згідно до ст.
33 ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Суд ухвалами від
15.10.2014р. та від 04.11.2014р. зобов'язував
відповідачів подати наявні документи
та докази, що стосуються предмету
спору.

Суду не подано жодних доказів того, що
відповідач 2 - ТОВ «Агропромислова
компанія» погасив основний борг в сумі
97 477,49 грн. та сплатив заборгованість по
пені, процентам річних та інфляційним
втратам первісному кредитору ТОВ
«Тридента-Агро» або новому кредитору
ФОП Грищенко О.М. чи ТОВ «Компанія
«Ніко-Тайс».

Разом із тим, період, за який належить
розраховувати пеню, проценти річних та
інфляційні втрати, позивачем визначено
невірно, оскільки судом встановлено, що
право на нарахування пені, відсотків
річних та інфляційних втрат за період з
24.12.2010р. по 01.07.2012р., до нового кредитора
ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» за умовами
угоди про заміну кредитора у
зобов'язанні від 02.07.2012р. не перейшло.

Відповідно до пункту 1.12 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» з
огляду на вимоги частини першої статті
47 і статті 43 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК) господарський суд має з'ясовувати
обставини, пов'язані з правильністю
здійснення позивачем розрахунку, та
здійснити оцінку доказів, на яких цей
розрахунок ґрунтується. У разі якщо
відповідний розрахунок позивачем
здійснено неправильно, то
господарський суд з урахуванням
конкретних обставин справи самостійно
визначає суми пені та інших нарахувань
у зв'язку з порушенням грошового
зобов'язання, не виходячи при цьому за
межі визначеного позивачем періоду
часу, протягом якого, на думку позивача,
мало місце невиконання такого
зобов'язання, та зазначеного позивачем
максимального розміру відповідних
пені та інших нарахувань.

Отже, виходячи з наступного розрахунку:

основний борг, грн.період
простроченняпеня, грн.3% річних,
грн.інфляційні втрати, грн.97 477,4902.07.2012р.
- 03.10.2014р.34584,366599,7315981,39суд встановив факт
наявності права позивача - ТОВ
«Компанія «Ніко-Тайс» станом на 03.10.2014р.
нараховувати та стягувати з боржника 34
584,36 грн. пені 6 599,73 грн. 3% річних та 15 981,39
грн. інфляційних втрат, а всього 57 165,48
грн.

За таких обставин, судом встановлено
факт наявності простроченого
грошового зобов'язання ТОВ
«Агропромислова компанія» перед ТОВ
«Компанія «Ніко-Тайс» в сумі 57 165,48 грн.,
що складається з інфляційних втрат у
розмірі 15 981,39 грн., трьох процентів
річних у розмірі 6 599,73 грн. грн. та пені у
розмірі 34 584,36 грн., нарахованих у
зв'язку із подальшим неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
відповідачем 2 грошового зобов'язання
щодо сплати основного боргу в сумі 97
477,46 грн. за договором від 28.03.2008р. №01-15-08
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу.

ІІІ. Порука

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Згідно зі статтею 547 ЦК України
правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється в письмовій
формі.

Відповідно до статті 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

07.04.2014р. між ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс»
(кредитор) та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп»
(поручитель) укладено Договір поруки
№07-04-2014-85 (далі - Договір поруки), згідно
якого поручитель поручається перед
кредитором за виконання обов'язку
товариством з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія» (боржник) щодо виконання
грошового зобов'язання щодо сплати
розміру 3% річних у зв'язку із
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням боржником грошового
зобов'язання згідно договору від
28.03.2008р. №01-15-08 купівлі-продажу товару
на умовах відстрочення платежу та
угоди від 02.07.2012р. №121/07-12 про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК
України). Відповідно до умов Договору
поруки:

- відповідальність поручителя
перед кредитором обмежується сплатою
розміру 3% річних у розмірі 15 000,00 грн.
(пункт 3.1 Договору поруки);

- у разі порушення (невиконання чи
неналежного виконання) боржником
обов'язку за Основним договором,
кредитор вправі звернутися із вимогою
про виконання як до боржника, так і до
поручителя, які несуть солідарну
відповідальність перед кредитором
(пункт 4.1 Договору поруки);

- порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності (пункт 6.2 Договору
поруки).

Приписами статті 541 ЦК України
встановлено, що солідарний обов'язок
або солідарна вимога виникають у
випадках, визначених договором або
законом.

Згідно положень ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Пунктами 3.1., 4.1. Договору поруки
встановлено, що боржник та поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники в межах обсягу
відповідальності поручителя зі сплати
3% річних в межах обсягу
відповідальності поручителя 15 000,00 грн.

Відповідно до частини 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. Суду не подано
жодних доказів того, що сторонами
спірних відносин укладалися угоди щодо
зміни спірних зобов'язань, в результаті
яких збільшилась відповідальність
поручителя.

За таких обставин у суду відсутні
правові підстави вважати припиненим
зобов'язання поручителя солідарно
відповідати перед кредитором за
своєчасне та повне виконання боржником
зобов'язання в межах обсягу
відповідальності поручителя в розмірі
трьох процентів річних в сумі 15 000,00
грн., тобто судом встановлено факт
наявності солідарного боргу ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп» (поручителя) та ТОВ
«Агропромислова компанія» (боржника)
перед ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» в сумі 6
599,73 грн.

Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено,
що у разі солідарного обов'язку
боржників (солідарних боржників)
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Кредитор, який
одержав виконання обов'язку не в
повному обсязі від одного із
солідарних боржників, має право
вимагати недоодержане від решти
солідарних боржників. Солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
виконаний у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та
встановлення судом факту солідарного
обов'язку ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» та
ТОВ «Агропромислова компанія» перед
ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс», вимоги
позивача про солідарне стягнення з
відповідача 1 та відповідача 2
процентів річних є обґрунтованими,
законними, матеріалами справи
підтверджуються та підлягають
задоволенню.

Судом встановлено факт наявності
заборгованості ТОВ «Агропромислова
компанія» перед ТОВ «Компанія
«Ніко-Тайс» всього в сумі 57 165,48 грн., що
складається з: 34 584,36 грн. пені, 6 599,73 грн.
процентів річних та 15 981,39 грн.
інфляційних втрат. Частина цього боргу
в розмірі 6 599,73 грн. є солідарним боргом
ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» та ТОВ
«Агропромислова компанія» і підлягає
стягненню з боржників солідарно.
Залишок заборгованості поза межами
обсягу відповідальності поручителя в
розмірі 34 584,36 грн. пені та 15 981,39 грн.
інфляційних втрат за період
невиконання основного зобов'язання не
є солідарним і підлягає стягненню з
відповідача 2 - ТОВ «Агропромислова
компанія».

Позивач просить суд також до складу
судових витрат по справі включити
витрати позивача на послуги адвоката в
сумі 7 000,00 грн. Щодо зазначених вимог, то
вони підлягають частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 44 ГПК України
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Витрати, що підлягають сплаті за
послуги адвоката, визначаються у
порядку, встановленому Законом України
«Про адвокатуру та адвокатську
діяльність».

На підтвердження зазначених витрат до
позову позивачем додані копії договору
від 16.07.2014р. №16-07/12-2 про надання
адвокатських послуг (правової
допомоги) та додаткової угоди від
30.05.2014р. №1 до договору від 16.07.2014р.
№16-07/12-2 про надання адвокатських
послуг (правової допомоги), укладені
між ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» та
адвокатом Грищенком О.М., згідно яких
адвокат Грищенко О.М. (свідоцтво про
право на зайняття адвокатською
діяльністю від 29.10.2009р. №3888, копія якого
залучена до матеріалів справи) надає
позивачу правову допомогу щодо аналізу
правовідносин між замовником та ТОВ
«Агропромислова компанія», надання
консультацій з приводу можливого та
законодавчо доцільного стягнення з
боржника обрахованого, відповідно до
норм чинного законодавства України,
розміру пені, 3% річних та інфляційних
втрат, у зв'язку із неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
боржниками перед замовником
зобов'язання щодо оплати вартості
отриманого товару на підставі спірних
договорів, консультації з питань
практичного застосування норм
цивільного, господарського та
господарсько-процесуального
законодавства із врахуванням останніх
змін та доповнень, що стосуються
зазначених правовідносин та підстав їх
виникнення, підготовки та написання
від імені замовника до господарського
суду відповідної позовної заяви,
представництві інтересів замовника у
суді під час розгляду судової справи з
поданим позовом, здійснення інших
процесуальних заходів направлених на
виконання умов та обов'язків виконавця
з даним договором, а замовник - ТОВ
«Компанія «Ніко-Тайс» приймає та
оплачує зазначені послуги. Крім того,
суду подана копія акту здачі-приймання
виконаних робіт щодо надання
адвокатських послуг (правової
допомоги) від 03.10.2014р. на суму 7 000,00 грн.
та оригінал платіжного доручення від
16.07.2014р. №74, яким позивач сплатив
адвокату Грищенку О.М. обумовлену суму 7
000,00 грн.

Пунктом 3.1. договору від 16.07.2014р. №16-07/12-2
про надання адвокатських послуг
(правової допомоги) сторони погодили,
що розмір оплати послуг виконавця - ФОП
Грищенка О.М. (гонорар) за даним
договором становить 7 000,00 грн. Крім
того, пунктом 3.3. договору від 16.07.2014р.
№16-07/12-2 про надання адвокатських
послуг (правової допомоги) сторонами
погоджено, що судовий збір та інші
встановлені державою платежі
обов'язкового характеру сплачуються
замовником та не входять до суми
договору.

Згідно положень пунктів 3.4. та 3.5.
договору від 16.07.2014р. №16-07/12-2 про
надання адвокатських послуг (правової
допомоги) транспортні витрати,
пов'язані з веденням справи в іншому
адміністративно-територіальному
пункті ніж м. Київ, покладаються на
виконавця. Розмір послуг виконавця,
розглядається сторонами як розумно
обґрунтований та визначений сторонами,
виходячи із принципу свободи договору,
що передбачений ст. 6 та ст. 627 ЦК
України, з врахуванням приписів ст. 33
Правил адвокатської етики, щодо
загальних начал визначення розміру
гонорару виконавця з врахуванням того,
що чинним законодавством не визначено
мінімальних та максимальних розмірів
гонорару виконавця за надання своїх
послуг в рамках господарського
судочинства, а також з врахуванням:
обсягу часу і роботи, що вимагаються
для належного виконання доручень
замовника, ступеню складності правових
питань, що стосуються доручень,
необхідності досвіду для його
успішного завершення, вірогідність
того, що прийняття доручення
перешкоджатиме прийнято виконавцем
інших доручень або суттєво ускладнить
виконання їх у звичайному часовому
режимі, необхідності виїзду у
відрядження, важливості доручень для
замовника, ролі виконавця в досягненні
гіпотетичного результату, котрого
бажає замовник, досягнення за
результатами виконання доручень
замовника позитивного результату,
якого бажає замовник, особливі або
додаткові вимоги замовника стосовно
строків виконання доручень. Крім того,
сторони погодили, що в основ розміру
вартості послуг покладено праця
виконавця, а не результат судової
справи (пункт 3.6. договору від 16.07.2014р.
№16-07/12-2 про надання адвокатських
послуг (правової допомоги).

Відповідно до вимог пункту 3 ст. 30
Закону України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність» при
встановленні розміру гонорару
враховуються складність справи,
кваліфікація і досвід адвоката,
фінансовий стан клієнта та інші
істотні обставини. Гонорар має бути
розумним та враховувати витрачений
адвокатом час.

Додатково пунктом 6.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
роз'яснено, що вирішуючи питання про
такий розподіл, господарський суд має
враховувати, що розмір відшкодування
судових витрат, не пов'язаних зі
сплатою судового збору, не повинен бути
неспіврозмірним, тобто явно завищеним
порівняно з ціною позову. У зв'язку з
цим суд з урахуванням конкретних
обставин, зокрема ціни позову, може
обмежити даний розмір з огляду на
розумну необхідність судових витрат
для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного
розміру сум, які підлягають сплаті за
послуги адвоката, можуть братися до
уваги, зокрема: встановлені
нормативно-правовими актами норми
видатків на службові відрядження (якщо
їх установлено); вартість економних
транспортних послуг; час, який міг би
витратити на підготовку матеріалів
кваліфікований фахівець; вартість
оплати відповідних послуг адвокатів,
яка склалася в країні або в регіоні;
наявні відомості органів статистики
або інших органів про ціни на ринку
юридичних послуг; тривалість розгляду
і складність справи тощо. Докази, які
підтверджують розумність витрат на
оплату послуг адвоката, повинна
подавати сторона, що вимагає
відшкодування таких витрат.

Доказів, підтверджуючих розумність
витрат на оплату послуг адвоката та час
витрачений на надання адвокатських
послуг позивач не надав.

Враховуючи, що позивачем не надано
доказів на підтвердження розумності
витрат на адвокатські послуги, а їх
розмір є значним, з урахуванням
обставин справи, зокрема тривалості
розгляду та складності справи, розміру
задоволених позовних вимог та обсягу
наданих послуг, господарський суд
вважає, що обгрунтована сума витрат на
оплату послуг адвоката, яка підлягає
включенню до судових витрат, з огляду
на розумну їх необхідність для даної
справи, становить 5000,00 грн.

За таких обставин вимога позивача про
віднесення до судових витрат оплату
послуг адвоката, які підтверджуються
належними фінансовими документами,
підлягає частковому задоволенню.

За таких обставин, повно та
обґрунтовано дослідивши матеріали
справи, перевіривши на відповідність
закону та дійсним обставинам справи
розрахунки заборгованості, надані
позивачем, суд задовольняє позов
товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» повністю. У зв'язку із
задоволенням позову, судові витрати, в
тому числі по сплаті судового збору в
сумі 1 827,00 грн. та витрати на оплату
послуг адвоката в сумі 5000,00 грн. суд,
відповідно до ст. 49 ЦК України, покладає
на відповідачів.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 11, пунктом 1 частини 1 ст. 512, частиною
1 ст. 513, статтями 516, 517, 525, 526, 541, частиною
1 ст. 543, частиною 1 ст. 546, ст. 547, 553, 554,
частиною 1 ст. 559, частиною 1 ст. 598,
статтями 599, 610, частиною 1 ст. 612,
частиною 2 ст. 614, статтями 625, 629, 712
Цивільного кодексу України, пунктом 3
ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність», статтями 33, 44,
75, 49, 82-85, 11128 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно

з товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
(08633, Київська обл., Васильківський
район, с. Мархалівка, вул.
Комсомольська, буд. 22, )

та товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія» (91034, м. Луганськ, вул.
Ватутіна, буд. 1-Д, )

на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, буд. 38, кв. 23, )

6 599,73 грн. (шість тисяч п'ятсот
дев'яносто дев'ять гривень сімдесят три
копійки) три проценти річних.

3. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія» (91034, м. Луганськ, вул.
Ватутіна, буд. 1-Д, )

на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, буд. 38, кв. 23, )

34 584,36 грн. (тридцять чотири тисячі
п'ятсот вісімдесят чотири гривні
тридцять шість копійок) пені,

15 981,39 грн. (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот
вісімдесят одну гривню тридцять
дев'ять копійок) інфляційних втрат.

4. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
(08633, Київська обл., Васильківський
район, с. Мархалівка, вул.
Комсомольська, буд. 22, )

на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, буд. 38, кв. 23, )

708,33 грн. (сімсот вісім гривень тридцять
три копійки) судового збору,

1938,49 грн. (одну тисячу дев'ятсот
тридцять вісім гривень сорок дев'ять
копійок) витрат на послуги адвоката.

5. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія» (91034, м. Луганськ, вул.
Ватутіна, буд. 1-Д, )

на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, буд. 38, кв. 23, )

708,33 грн. (сімсот вісім гривень тридцять
три копійки) судового збору,

1938,49 грн. (одну тисячу дев'ятсот
тридцять вісім гривень сорок дев'ять
копійок) витрат на послуги адвоката.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не було скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом. Апеляційна скарга може бути
подана протягом десяти днів з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 ГПК України.

Суддя
О.В. Конюх

Повний текст рішення підписано 25.12.2014р.