КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2014 р. Справа№ 927/939/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - Іванов П.О., довіреність
№ 39/10 від 19.09.2014;

від відповідача - Мусаханов В.З.,
довіреність № 896 від 15.09.2014,

розглянувши апеляційну скаргу
дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" на рішення
господарського суду Чернігівської
області від 25.09.2014 у справі
№ 927/939/13 (суддя Скорик Н.О.) за позовом
дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" до товариства з
обмеженою відповідальністю "Земля і
Воля" про стягнення 60 513,41 грн.

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" звернулась до
товариства з обмеженою
відповідальністю відповідальністю
"Земля і Воля" з позовом про стягнення 53
364, 47 грн. - заборгованості; 4 131,11 грн. -
пені; 2 857, 63 грн. - 3% річних; 160, 20 грн. -
інфляційні нарахування.

Рішенням господарського суду
Чернігівської області від 09.12.2013 року у
справі № 927/939/13 (залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 14.04.2014 року у
справі №927/939/13) позовні вимоги
задоволені частково; вирішено стягнути
4 131, 11 грн. - пені; 2 857, 63 грн. - 3% річних;
160, 20 грн. - інфляційних нарахувань; у
задоволенні вимог про стягнення
заборгованості в сумі 53 364, 47 грн.
відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні вимог про
стягнення заборгованості в сумі 53 364, 47
грн. суд виходив з того, що зобов'язання
відповідача з оплати зазначеної суми
вартості природного газу за Договором
№06/11-543 від 30.08.2011р. є припиненим у
зв'язку з проведенням між сторонами
зарахування зустрічних однорідних
вимог.

Постановою Вищого господарського суду
України від 26.06.2014 року рішення
господарського суду Чернігівської
області від 09.12.2013 року та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 14.04.2014 року у
справі №927/939/13 скасовано в частині
відмови у задоволенні позовних вимог в
сумі 36 450 грн., справу направлено в цій
частині на новий розгляд до
господарського суду Чернігівської
області. В іншій частині прийняті
судові рішення залишені без змін.

У постанові Вищого господарського суду
України зазначено, що враховуючи те, що
заява про зарахування зустрічних
однорідних вимог є одностороннім
правочином і у своїй заяві відповідач
не ставив питання щодо зарахування
заборгованості у сумі 36 450 грн., яка
виникла (як зазначено в постанові
апеляційної інстанції) у позивача
перед відповідачем за договором №
06/09-2017 від 22.12.2009 року, у суду не було
підстав для проведення зарахування в
сумі 36 450 грн. без з'ясування того факту,
чи дійсно ця заборгованість, зазначена
в акті звірки від 26.11.2012 року, і є
складовою частиною заборгованості
позивача перед відповідачем за
договором № 06/10-1953 від 20.12.2010 року, та
вказано на необхідність надання
оцінки тому факту, чи є вказана в акті
звірки від 26.11.2012 року частина
зазначеної там грошової суми - 36 450 грн.,
складовою - 53 364,47 грн. (зазначена
взаємна заборгованість сторін за
договорами, які вказані в акті звірки).

За результатами нового розгляду
господарським судом Чернігівської
області 25.09.2014 прийнято рішення у
справі № 927/939/13, яким у задоволенні
позову в частині стягнення 36 450 грн.
відмовлено повністю.

Судом першої інстанції, на виконання
вказівки Вищого господарського суду
України, встановлено, що вказана сума
(36 450 грн.) дійсно зазначена в акті
звірки від 26.11.2012 року та є складовою
частиною 53 364, 47 грн. (взаємна
заборгованість сторін за договорами,
які вказані в цьому акті звірки).

Враховуючи встановлення зазначених
обставин місцевий господарський суд
відмовив у задоволенні позову в
частині стягнення 36 450 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду
Чернігівської області від 25.09.2014 у
справі № 927/939/13 та прийняти
нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
відповідач у своїй заяві про
зарахування не ставив питання щодо
зарахування заборгованості в сумі 36 450
грн.

Крім цього, апелянт зазначає про те, що
вказана сума не є складовою частиною 53
364, 47 грн. (взаємна заборгованість
сторін за договорами, які вказані в
акті звірки).

Представник апелянта - позивача у
справі в судовому засіданні 15.12.2014
підтримав вимоги за апеляційною
скаргою.

Представник відповідача в судовому
засіданні 15.12.2014 проти апеляційної
скарги заперечив та просив залишити
рішення суду першої інстанції без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Між Дочірньою компанією "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (постачальник) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Земля і Воля"
(покупець) 30.08.2011р. було укладено
Договір №06/11-543 поставки природного
газу.

Згідно предмету даного договору
постачальник зобов'язався поставити
покупцеві імпортований природний газ
за кодом згідно УКТ ЗЕД , ввезений
на митну територію України публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України",
а покупець зобов'язався прийняти і
оплатити природний газ в обсязі,
зазначеному у п.1.2. цього договору.

Пунктом 1.2 договору №06/11-543 передбачено,
що постачальник передає покупцю в
період з 06.08.2011р. по 30.09.2011р. природний
газ з урахування вартості його
транспортування в обсязі до 2011 тис.
куб.м.

Відповідно до п. 4.1 договору №06/11-543
оплата за природний газ з врахуванням
вартості транспортування територією
України провадиться покупцем виключно
грошовими коштами в такому порядку. За
серпень 2011р. - протягом трьох
банківських днів з дати укладення
цього договору. За вересень 2011р.: оплата
в розмірі по 34% від вартості
запланованих місячних обсягів
проводиться протягом трьох
банківських днів з дати укладення
цього договору; оплата в розмірі по 33%
від вартості запланованих місячних
обсягів проводиться до 5 числа та до 15
числа поточного місяця поставки.
Остаточний розрахунок за спожитий газ
з урахуванням вартості
транспортування територією України
здійснюється на підставі акту
приймання-передачі газу (за звітний
місяць) до 5 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Позивачем на виконання умов Договору
№06/11-543 передано відповідачу природний
газ протягом серпня-вересня 2011 року на
загальну суму 4 667 627,19грн., що
підтверджується актами
прийому-передачі природного газу: від
31.08.2011р. на суму 37 685,67 грн. (а.с. 18, т. 1) та
від 30.09.2011р. на суму 4 629 941,52грн. (а.с. 17, т.
1).

Відповідачем було перераховано
позивачу кошти за платіжними
дорученнями: за №2755 від 15.08.2011р. на суму
23448,00грн., за №2872 від 25.08.2011р. на суму
2750000,00грн., за №3037 від 05.09.2011р. на суму
1840800,00грн., за №46 від 24.02.2011р. на суму
14,72грн. з призначенням платежу "за актом
звірки від 31.12.2011р. за природний газ, в
т.ч. ПДВ", а всього на суму 4614262,72грн.

Листами №688/1 від 15.09.2011р., №750 від
20.09.2011р., №183 від 27.02.20112р. відповідач
просив позивача зарахувати кошти,
перераховані за платіжними
дорученнями: №2755 від 15.08.2011р., №2872 від
25.08.2011р., №3037 від 05.09.2011р., №46 від 30.08.2011р.
в оплату за природний газ згідно
Договору №06/11-543 від 30.08.2011р.

З розрахунку заборгованості, наданого
позивачем, вбачається, що грошові кошти
у сумі 4614626,72грн., сплачені
відповідачем за платіжними
дорученнями №2755 від 15.08.2011р., №2872 від
25.08.2011р., №3037 від 05.09.2011р., №46 від 30.08.2011р.
були зараховані згідно Договору №06/11-543
від 30.08.2011р.

Позивач звернувся з позовними вимогами
у даній справі про стягнення
заборгованості в сумі 53 364, 47 грн., пені
в сумі 4 131,11 грн., 3% річних в сумі 2 857, 63
грн. та інфляційних нарахувань в сумі
160, 20 грн.

Рішенням господарського суду
Чернігівської області від 09.12.2013 року у
справі № 927/939/13 (залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 14.04.2014 року у
справі №927/939/13) позовні вимоги
задоволені частково; вирішено стягнути
4 131, 11 грн. - пені; 2 857, 63 грн. - 3% річних;
160, 20 грн. - інфляційних нарахувань; у
задоволенні вимог про стягнення
заборгованості в сумі 53 364, 47 грн.
відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні вимог про
стягнення заборгованості в сумі 53 364, 47
грн. суд виходив з того, що зобов'язання
відповідача з оплати зазначеної суми
вартості природного газу за Договором
№06/11-543 від 30.08.2011р. є припиненим, у
зв'язку з проведенням між сторонами
зарахування зустрічних однорідних
вимог.

Постановою Вищого господарського суду
України від 26.06.2014 року рішення
господарського суду Чернігівської
області від 09.12.2013 року та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 14.04.2014 року у
справі №927/939/13 скасовано в частині
відмови у задоволенні позовних вимог в
сумі 36 450 грн., справу направлено в цій
частині на новий розгляд до
господарського суду Чернігівської
області. В іншій частині прийняті
судові рішення залишені без змін.

У постанові Вищого господарського суду
України зазначено, що враховуючи те, що
заява про зарахування зустрічних
однорідних вимог є одностороннім
правочином і у своїй заяві відповідач
не ставив питання щодо зарахування
заборгованості у сумі 36 450 грн., яка
виникла (як зазначено в постанові
апеляційної інстанції) у позивача
перед відповідачем за договором №
06/09-2017 від 22.12.2009 року, у суду не було
підстав для проведення зарахування в
сумі 36 450 грн. без з'ясування того факту,
чи дійсно ця заборгованість, зазначена
в акті звірки від 26.11.2012 року, і є
складовою частиною заборгованості
позивача перед відповідачем за
договором № 06/10-1953 від 20.12.2010 року, та
вказано на необхідність надання
оцінки тому факту, чи є вказана в акті
звірки від 26.11.2012 року частина
зазначеної там грошової суми - 36 450 грн.,
складовою - 53 364 грн. (зазначена взаємна
заборгованість сторін за договорами,
які вказані в акті звірки).

За результатами нового розгляду
господарським судом Чернігівської
області 25.09.2014 прийнято рішення у
справі № 927/939/13, яким у задоволенні
позову в частині стягнення 36450 грн.
відмовлено повністю.

Судом першої інстанції, на виконання
вказівки Вищого господарського суду
України, встановлено, що вказана сума
(36 450 грн.) дійсно зазначена в акті
звірки від 26.11.2012 року та є складовою
частиною 53 364 грн. (взаємна
заборгованість сторін за договорами,
які вказані в цьому акті звірки).

Враховуючи встановлення зазначених
обставин місцевий господарський суд
відмовив у задоволенні позову в
частині стягнення 36 450 грн.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з наведеним висновком
суду першої інстанції, з огляду на
наступне.

Окрім, зазначеного вище договору
№06/11-543 від 30.08.2011р. між сторонами
укладалась ще низка договорів
поставки природного газу.

Так, 01.09.2008р. між ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України" та ТОВ "Земля і Воля"
було укладено Договір поставки
природного газу №06/08-851, на виконання
якого, позивач передав відповідачу
природний газ на загальну суму
14522705,72грн.

Відповідач здійснив оплату
поставленого газу за Договором №06/08-851
від 01.09.2008р. на суму 14610193,17 грн., тобто,
більшу, ніж вартість прийнятого ним
природного газу (переплата - 87487,45грн.).

Крім цього, 22.12.2009р. між ДК "Газ України"
НАК "Нафтогаз України" та ТОВ "Земля і
Воля" було укладено Договір поставки
природного газу №06/09-2017.

На виконання умов Договору №06/09-2017 від
22.12.2009р. позивачем поставлено
відповідачу природного газу на суму
6131083,29грн.

Відповідач здійснив оплату за
Договором №06/09-2017 від 22.12.2009р. у розмірі
6080046 грн.

З урахуванням попередньої переплати
відповідача в сумі 87487,45 грн. за
Договором №06/08-851 від 01.09.2008р.
відповідачем здійснено платежів на
суму 6167533,45 грн.

Таким чином, переплата відповідача за
договором № 06/09-2017 склала 36450,16 грн.

Також, між ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз
України" та ТОВ "Земля і Воля" 20.12.2010р.
було укладено ще один Договір поставки
природного газу №06/10-1953.

На виконання умов Договору №06/10-1953 від
20.12.2010р. позивачем поставлено
відповідачу природного газу на суму
966859,24 грн.

Відповідач в свою чергу здійснив
оплату поставленого газу за Договором
№06/10-1953 від 20.12.2010р. на суму 983773,55грн.,
тобто, більшу, ніж вартість прийнятого
ним природного газу.

З урахуванням переплати в сумі 36450,16
грн. за договором № 06/09-2017, відповідачем
здійснено платежів за Договором
№06/10-1953 на суму 1020223,71 грн.

Таким чином, різниця між вартістю
поставки газу та фактичною оплатою
газу складала: 53364,47грн. (1020223,71 грн. -
966859,24 грн.), яка і відображена як
заборгованість позивача за договором
№ 06/10-1953, в акті звірки розрахунків між
сторонами від 26.11.2012 ( а.с. 57, том 1) і
складовою якої є сума 36 450 грн., про що
зазначено вище.

Отже, на виконання вказівки Вищого
господарського суду України судом
першої інстанції досліджено матеріали
справи та встановлено зазначену
обставину.

У матеріалах справи наявна засвідчена
належним чином копія акту звіряння
розрахунків, який підписаний сторонами
у справі від 26.11.2012 року.

Згідно вказаного акту у сторін
рахується взаємна заборгованість у
сумі 53 364, 47 грн. за результатами
виконання договорів № 06/10-1953 та № 06/11-543.

Відповідач звернувся до позивача з
заявою № 894 від 18.09.2013 про зарахування
зустрічних однорідних вимог стосовно
заборгованості позивача перед
відповідачем в сумі 53364,47 грн. за
договором № 06/10-1953 від 20.12.2010 в рахунок
оплати боргу відповідача перед
позивачем за договором № 06/11-543 від
30.08.2011 в сумі 53364,47 грн.

При цьому, відповідач у вказаному листі
посилався на акт звірки розрахунків
від 26.11.2012, в якому сторони визначили
суму взаємної заборгованості - 53364,47
грн. за вказаними договорами.

Зазначена заява підписана
представником відповідача Мусахановим
В.З. за довіреністю.

Генеральний директор ТОВ "Земля і Воля"
Яковишин Л.Г., подавши клопотання по
справі ( а.с. 85 том 1) про залучення до
матеріалів справи заяви № 894
від 18.09.2013, опису вкладення та поштового
чеку, як доказу направлення цієї заяви
позивачу, підтвердив достовірність
заяви № 894 від 18.09.2013 про зарахування
зустрічних однорідних вимог.

Крім цього, Вищий господарський суд
України у постанові зазначив проте, що
дана заява підписана повноважним
представником відповідача.

Згідно з частиною третьою статті 203 ГК
України господарське зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічної
однорідної вимоги, строк якої настав
або строк якої не зазначений чи
визначений моментом витребування. Для
зарахування достатньо заяви однієї
сторони. Аналогічні правила містить і
стаття 601 ЦК України.

Враховуючи надіслання відповідачем
заяви про зарахування зустрічних
однорідних вимог стосовно
заборгованості позивача перед ним в
сумі 53364,47 грн. за договором № 06/10-1953 від
20.12.2010 в рахунок оплати боргу
відповідача перед позивачем за
договором № 06/11-543 від 30.08.2011 в сумі 53364,47
грн., зобов'язання відповідача з оплати
36 450 грн. (складова частина 53364,47 грн.) є
припиненим.

За наведених обставин, підстави для
стягнення зазначеної суми з
відповідача відсутні.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відмову у
задоволенні позову.

З урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, колегія суддів дійшла
висновку про те, що оскаржуване рішення
місцевого господарського суду
прийнято з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим,
правові підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної
скарги відмовлено, відповідно до
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України, витрати по сплаті
судового збору за подання апеляційної
скарги покладаються на позивача
(апелянта).

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" залишити
без задоволення, а рішення
господарського суду Чернігівської
області від 25.09.2014 у справі №
927/939/13 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового
збору за подачу апеляційної скарги
покласти на її заявника - позивача у
справі.

3. Матеріали справи № 927/939/13 повернути
до господарського суду Чернігівської
області.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановленому Господарським
процесуальним кодексом України
порядку та строки.

Головуючий суддя
Є.Ю. Пономаренко

Судді
М.А. Дідиченко

М.А. Руденко