ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2014 р.
Справа № 926/1017/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого-судді
Гнатюк Г. М.

суддів:
Кравчук Н.М.

Мирутенка О.Л.

розглянув апеляційну скаргу
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця", м.
Львів, в особі відокремленого
підрозділу "Пасажирське вагонне депо
Чернівці ДТГО "Львівська залізниця", м.
Чернівці № 683 від 25.09.2014 року

на рішення господарського суду
Чернівецької області від 16.09.2014 року
(головуючий суддя Паскарь А.Д.)

у справі № 926/1017/14

за позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця", м. Львів, в особі
відокремленого підрозділу
"Пасажирське вагонне депо Чернівці
ДТГО "Львівська залізниця", м. Чернівці

до відповідача - 1 Виконавчого комітету
Чернівецької міської ради, м.Чернівці,
до відповідача - 2
Фізичної особи-підприємця В'язницева
Валерія Вікторовича, м. Чернівці

за участі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Управління Держземагенства у м.
Чернівцях, Чернівецька область

про визнання частково незаконним
рішення Виконавчого комітету
Чернівецької міської ради № 738/19 від
03.10.2000 року та визнання недійсним
державного акта на право постійного
користування земельною ділянкою,

за участю представників:

від позивача: Кривяк Д.Р. - представник,

від відповідача 1: не з'явився,

від відповідача 2: В'язницев В.В. -
підприємець

від третьої особи: не з'явився

02.10.2014р. на адресу суду поступила
апеляційна скарга Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Пасажирське вагонне депо Чернівці
ДТГО "Львівська залізниця" на рішення
господарського суду Чернівецької
області від 16.09.2014р. у даній справі, яка
автоматизованою системою
документообігу суду розподілена до
розгляду судді-доповідачу Бонк Т.Б.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
03.10.2014 року у склад колегії для
розгляду справи №926/1017/14 введено
суддів Бойко С.М. та Марка Р.І.

Ухвалою суду від 06.10.2014р. зазначена вище
апеляційна скарга прийнята до
провадження та призначена до розгляду
на 21.10.2014р.

Зважаючи на зайнятість судді Марка Р.І.
в іншому судовому засіданні,
розпорядженням в.о. голови Львівського
апеляційного господарського суду від
21.10.2014 року у склад колегії для
розгляду справи №926/1017/14 введено
замість судді Марка Р.І. суддю Якімець
Г.Г.

В судовому засіданні 21.10.2014р. заслухано
пояснення представників позивача та
відповідача-2 та відкладено розгляд
справи до 18.11.2014р.

В судовому засіданні 18.11.2014р. заслухано
пояснення представника позивача та
відповідача-2 і зважаючи на відсутність
представників позивача та третьої
особи, розгляд справи відкладено до
02.12.2014р.

У зв'язку із тимчасовою
непрацездатністю головуючого судді
Бонк Т.Б. у відповідності до
розпорядження №158 від 01.12.2014 року щодо
призначення повторного автоматичного
розподілу, справу розподілено для
розгляду головуючому судді Гнатюк
Г.М.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
01.12.2014 року у склад колегії для розгляду
справи №926/1017/14 введено суддів Кравчук
Н.М. та Мирутенка О.Л.

В судовому засіданні 02.12.2014р. заслухано
пояснення представника позивача та
відповідача-2 і відкладено розгляд
справи до 16.12.2014р.

В судове засідання 16.12.2014р. з'явилися
представники позивача та відповідача-2,
які підтримали свої позиції, викладені
в апеляційній скарзі та у відзиві на
апеляційну скаргу.

Натомість представники відповідача-1
та третьої особи жодного разу не
забезпечили явки своїх представників в
судові засідання, хоча належним чином
були повідомлені про час та місце
слухання справи. Зважаючи на це,
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представників відповідача-1 та третьої
особи, оскільки ухвалою суду від
02.12.2014р. явка повноважних представників
сторін була визнана судом на власний
розсуд.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Чернівецької області від 16.09.2014р. у
справі №926/1017/14 (суддя Паскарь А.Д.) в
задоволенні позову Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Пасажирське вагонне депо Чернівці
ДТГО "Львівська залізниця" до
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради та приватного підприємця
В'язницева Валерія Вікторовича про
визнання частково незаконним та
скасування пункту 15.2. рішення
Виконавчого комітету Чернівецької
міської ради № 738/19 від 03.10.2000 "Про
надання і передачу земельних ділянок,
припинення права користування
земельними ділянками та внесення змін
в раніше прийняті рішення", а також
визнання недійсним Державного акту на
право постійного користування землею
№ 1665 від 01.11.2000, виданого В'язницеву В.В.
і скасування його державної реєстрації
- відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням,
Державне територіально-галузеве
об'єднання «Львівська залізниця» в
особі відокремленого підрозділу
«Пасажирське вагонне депо Чернівці
ДТГО "Львівська залізниця" подало
апеляційну скаргу, в якій рішення суду
першої інстанції вважає незаконним та
таким, що прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки місцевим господарським судом
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи та невірно
застосовано норми матеріального права
до спірних правовідносин, у зв'язку з
чим, просить його скасувати та позовні
вимоги задоволити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги
скаржник зазначає те, що суд першої
інстанції не врахував, що за спірним
рішенням Виконавчого комітету
Чернівецької міської ради гр.
В'язнецеву В.В. передано земельну
ділянку площею 0,0294га всупереч чинному
законодавству, так як передана
відповідачу-2 земельна ділянка
знаходиться у смузі відведення
залізниці і відноситься до земель
залізничного транспорту та перебуває у
користуванні ДТГО «Львівська
залізниця».

У письмовому відзиві на апеляційну
скаргу від 10.10.2014р. за вих..№01/02-18-2979/3
(вх.№01-04/5910/14 від 13.10.2014р.) Виконавчий
комітет Чернівецької міської ради, а
також у письмовому відзиві від 14.10.2014р.
(вх.№01-04/6043/14 від 17.10.2014р.), Доповненнях
від 17.11.2014р. (вх.№01-04/6829/14 від 18.11.2014р.) і
від 26.11.2014р. (вх.01-04/7113/14 від 28.11.2014р.) та в
судових засіданнях ФОП В'язницев В.В.
спростовують доводи скаржника та
зазначають про законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду, у зв'язку з чим просять апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
оскаржуване рішення залишити без змін.

ДТГО «Львівська залізниця» подано
клопотання про зупинення провадження у
справі та призначення судової
інженерно-технічної
земельно-технічної експертизи спірної
земельної ділянки (вх.№01-05/5002/14 від
30.10.2014р.).

При цьому, на адресу суду поступили
письмові пояснення Управління
Держземагенства у м.Чернівцях від
12.11.2014р. вих..№9-28-0.5-509/2-14 (вх.№01-04/6773/14 від
17.11.2014р.) з яких вбачається, що
відповідно до даних державної
статистичної звітності по формі 6-зем,
станом на 01.07.2014р., земельна ділянка
загальною площею 0,0294га, що розташована
на вул.Ю.Гагаріна,38-Ж в м.Чернівцях,
обліковується за В'язницевим Валерієм
Вікторовичем, шифр-39 (ділянки для
здійснення несільськогосподарської
підприємницької діяльності), графа-42
(землі комерційного та іншого
використання).

Інші письмові відзиви чи пояснення на
апеляційну скаргу на адресу суду не
надходили.

У відповідності до ст.79 ГПК України,
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом, а також у разі звернення
господарського суду із судовим
дорученням про надання правової
допомоги до іноземного суду або іншого
компетентного органу іноземної
держави. При цьому, суд має право
зупинити провадження у справі за
клопотанням сторони, прокурора, який
бере участь в судовому процесі, або за
своєю ініціативою у випадку
призначення господарським судом
судової експертизи. Зважаючи на те, що
матеріали справи містять достатньо
доказів для розгляду справи по суті суд
апеляційної інстанції не вбачає
необхідності призначати судову
експертизу, а тому в задоволені
клопотання позивача слід відмовити.

Розглянувши подану апеляційну скаргу
та матеріали справи, заслухавши
пояснення представників позивача та
відповідача-2, Львівський апеляційний
господарський суд прийшов до висновку
про відсутність підстав для скасування
рішення суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
Державне територіально-галузеве
об'єднання "Львівська залізниця" в
особі відокремленого підрозділу
"Пасажирське вагонне депо Чернівці
ДТГО "Львівська залізниця" звернулося
до господарського суду Чернівецької
області з позовом до Виконавчого
комітету Чернівецької міської ради та
Фізичної особи-підприємця В'язницева
Валерія Вікторовича про визнання
незаконним та скасування пункту 15.2.
рішення Виконавчого комітету
Чернівецької міської ради № 738/19 від
03.10.2000 "Про надання і передачу земельних
ділянок, припинення права користування
земельними ділянками та внесення змін
в раніше прийняті рішення", а також
визнати недійсним Державний акт на
право постійного користування землею
№ 1665 від 01.11.2000, виданий В'язницеву В.В.,
та скасувати його державну реєстрацію.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначає, що Виконавчим
комітетом Чернівецької міської ради
при винесенні оскаржуваного рішення
порушено норми Земельного кодексу
України, зокрема п.б ч.4 ст. 84,п.5 ст.116 та
п.2 ст.149, і таке рішення порушує права та
інтереси позивача як належного
землекористувача, оскільки ширина
смуги відведення залізниці в даному
місці становить від 39 м до 43 м від осі
головної колії, а земельна ділянка,
передана відповідачу-2 знаходиться в
наближенні до залізничного полотна від
15,86-16,02м. В підтвердження цього, позивач
посилається на те, що відповідно до
"Плана границ полосы отвода участок
Вадул-Сирет-Черновцы" 1949р. Львівської
залізниці ширина смуги відведення у
даному місці становить від 39 м до 43 м
від осі колії. При цьому, саме таку
ширину смуги відведення у даному місці
підтверджено Будівельними нормами та
правилами, глава 39- залізничні дороги
колії 1520 мм. СНиП 11-39-76 та нормами
відводу земель залізниць СН 468-74,
відповідно до яких було збудовано
залізничне полотно та облаштовано
смугу відведення залізниці.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, Рішенням виконавчого
комітету Чернівецької міської ради від
07.03.1995 №171/6, погодженим листом вокзалу
"Чернівці" Львівської залізниці від
29.08.1994 №495, Виробничо-комерційній
колективній фірмі (ВККФ)
"Вокзал-Експрес" ЛТД м. Чернівці надано
в постійне користування земельну
ділянку площею 0,0445га, у тому числі
земельну ділянку площею 0,0294га по вул.
Гагаріна, 38, м. Чернівці, на якій був
розташований промтоварний магазин.

18 квітня 1995 року на виконання
зазначеного рішення Чернівецькою
міською радою народних депутатів ВККФ
"Вокзал-Експрес" ЛТД був виданий
Державний акт на право постійного
користування землею для виробничих
потреб загальною площею 0,00336 га, у тому
числі ділянка № 1, площею 0,0294 га та
ділянка № 2, площею 0,0042 га.

Вказані рішення виконавчого комітету
Чернівецької міської ради від 07.03.1995
№171/6 та Державний акт на право
постійного користування землею були
предметом розгляду у справі №926/11/14 за
позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" в особі
Відокремленого підрозділу
"Пасажирське вагонне депо Чернівці", м.
Чернівці до відповідача-1 Виконавчого
комітету Чернівецької міської ради, м.
Чернівці до відповідача-2
Виробничо-комерційної колективної
фірми "Вокзал-Експрес"ЛТД, м.Чернівці за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів Головне
управління Держземагенства у
Чернівецькій області, м. Чернівці та
Управління Держземагенства у
м.Чернівцях Чернівецької області про
визнання недійсним рішення
виконавчого комітету Чернівецької
міської ради №171/6 від 07.03.1995 року та
визнання недійсним державного акту про
право постійного користування землею.
Рішеннями судів першої, апеляційної та
касаційної інстанцій у задоволенні
позовних вимог відмовлено (т.2, а.с.44-51).

Рішенням загальних зборів учасників
ВККФ "Вокзал-Експрес" ЛТД м. Чернівці
від 04.07.2000, оформленим протоколом без
номера від того ж числа, розглянуто
заяву учасника В`язницева В. В. про
вихід з товариства та надано дозвіл на
виділення йому частки майна товариства
(50%) в натуральній формі - у вигляді
нежитлового приміщення бару
"Привокзальний", що знаходиться за
адресою: м. Чернівці, вул. Гагаріна, 38,
загальною площею 150,70 м кв., залишковою
вартістю 31045 грн.

На виконання цього рішення, відповідно
до Акту прийому-передачі від 04.07.2000р.
уповноважений представник ВККФ
"Вокзал-Експрес" ЛТД передав В`язницеву
В. В. зазначені приміщення разом із
витягом з рішення про надання
земельних ділянок від 07.03.1995, Державним
актом на право постійного користування
землею від 18.04.1995 та іншими документами.

25 липня 2000 року на підставі рішення
виконкому Чернівецької міської ради
від 19.07.2000 № 534/14 Чернівецьким міським
комунальним бюро технічної
інвентаризації В'язницеву В. В. було
видано свідоцтво про право власності
на бар літ. "А" загальною площею 150,7 м кв.
та огорожу, розташованих по вул.
Гагаріна, 38, м. Чернівці.

Пунктами 15, 15.2 рішення виконавчого
комітету Чернівецької міської ради
"Про надання і передачу земельних
ділянок, припинення права користування
земельними ділянками та внесення змін
в раніше прийнятті рішення" від 03.10.2000 №
738/19 вилучено у ВККФ "Вокзал-Експрес" ЛТД
за її письмової згодою земельну
ділянку № 1 по вул. Гагаріна, 38
(промтоварний магазин), площею 0,0294,
надану рішенням міськвиконкому від
07.03.1995 № 171/6 в постійне користування для
виробничих потреб, та надано В`язницеву
В. В. в постійне користування для
обслуговування належних йому будівель
(приміщення бару "Привокзальний").

На підставі оскаржуваного рішення
Чернівецькою міською радою 01 листопада
2000 року відповідачу-2 видано Державний
акт на право постійного користування
землею І-ЧВ № 001570, який зареєстровано в
Книзі записів державних актів на право
постійного користування землею за №
1665.

Згідно акту обстеження від 26 червня 2013
року, підписаного комісією у складі
представників позивача та
Чернівецької міської ради,
встановлено, що від км 266+558 м до км 266+585 м
з правої сторони по ходу кілометра
розташовано майно гр.В'язницева В.В. на
земельній ділянці, яка перебуває у його
постійному користуванні і одночасно
входить в смугу відведення залізниці,
ширина смуги відведення становить -
39-43м, а земельна ділянка В'язницева В.В
складає 0,0294га та розміщена вздовж
колії на відстані 3,0м від осі тупикової
колії. (а.с.14)

При цьому, "Планом границ полосы отвода
участок Вадул-Сирет-Черновцы 1949 г."
визначено, що ширина смуги відведення у
даному місці становить від 39 м до 43 м
від осі колії. Саме таку ширину смуги
відведення у даному місці підтверджено
Будівельними нормами та правилами,
глава 39- залізничні дороги колії 1520 мм.
СНиП 11-39-76 та нормами відводу земель
залізниць СН 468-74, відповідно до яких
було збудовано залізничне полотно та
облаштовано смугу відведення
залізниці.

Позивач стверджує, що оскільки спірна
земельна ділянка знаходиться в межах
смуги відведення, то, відповідно до
законодавства, вона відноситься до
земель транспорту.

Однак за приписом статті 65 Земельного
кодексу України землями промисловості,
транспорту, зв'язку, енергетики,
оборони та іншого призначення
визнаються земельні ділянки, надані в
установленому порядку підприємствам,
установам та організаціям для
здійснення відповідної діяльності.

Статтею 68 ЗК України встановлено, що до
земель залізничного транспорту
належать землі смуг відведення
залізниць під залізничним полотном та
його облаштуванням, станціями з усіма
будівлями і спорудами енергетичного,
локомотивного, вагонного, колійного,
вантажного і пасажирського
господарства, сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації; під
захисними та укріплювальними
насадженнями, службовими,
культурно-побутовими будівлями та
іншими спорудами, необхідними для
забезпечення роботи залізничного
транспорту.

Відповідно до статті 11 Закону України
"Про транспорт", землями транспорту
визнаються землі, надані в
користування підприємствам і
організаціям транспорту згідно із
Земельним кодексом України, для
виконання покладених на них завдань
щодо експлуатації, ремонту,
вдосконалення і розвитку об'єктів
транспорту.

Згідно до статті 23 названого закону, до
земель залізничного транспорту
належать землі, надані в користування
підприємствам і організаціям
залізничного транспорту відповідно до
чинного законодавства України. До
складу цих земель входять землі, які є
смугою відведення залізниць, а саме
землі, надані під залізничне полотно та
його облаштування, станції з усіма
будівлями і спорудами енергетичного,
локомотивного, вагонного, колійного,
вантажного і пасажирського
господарства, сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації, захисні і
укріплюючі насадження, службові,
культурно-побутові приміщення та інші
споруди, необхідні для забезпечення
роботи залізничного транспорту.

Згідно із статтею 125 ЗК України, право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Однак, позивачем не надано
жодного належного документа, який би
посвідчував його право користування
спірною земельною ділянкою у
відповідності до норм земельного
кодексу. В свою чергу, акт обстеження
землі та складені графічні матеріали,
не є належним доказом, який підтверджує
право користування землею.

Відповідно до частини другої статті 152
Земельного кодексу України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків. Таким чином, вимагати
захисту порушених прав на землю має
право власник чи користувач земельної
ділянки, чиї права на землю оформлені
та зареєстровані у встановленому
законодавством порядку.

Відповідно до частини 1 статті 393
Цивільного кодексу України, визначено,
що правовий акт органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.

Відповідно до статті 15 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання, а також свого інтересу,
який не суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 21
Цивільного кодексу України, суд визнає
незаконним та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

У відповідності до ст.32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Згідно ст.ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

При цьому, у відповідності до ч.1 ст.43
ГПК України, Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Зважаючи на те, що позивач не довів
обставин стосовно порушення його прав
на спірну земельну ділянку, оскільки не
надав належних доказів, що посвідчують
право постійного користування
земельною ділянкою по вул.Гагаріна,38 в
м.Чернівці та державної реєстрації
такого права за позивачем, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що рішення виконавчого комітету
Чернівецької міської ради від 03 жовтня
2000 року №738/19 та державний акт на право
постійного користування землею І-ЧВ
№001570 від 01 листопада 2000 року не
порушують права позивача, а тому
обґрунтовано відмовив у задоволення
позовних вимог.

Доводи скаржника, викладені ним в
апеляційній скарзі, спростовуються
матеріалами справи та викладеним вище
аналізом обставин справи і чинного
законодавства, а тому колегією суддів
відхилені через їх безпідставність.

З огляду на викладене, колегія
Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
місцевого господарського суду
прийняте у відповідності до норм
матеріального та процесуального права,
а тому відсутні підстави для його
скасування.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Якщо спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Зважаючи на те, що
апеляційна скарга Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця», м.Львів в особі
відокремленого підрозділу
"Пасажирське вагонне депо Чернівці
ДТГО "Львівська залізниця" залишена
без задоволення, витрати по сплаті
судового збору, в порядку ст.49 ГПК
України, слід віднести на скаржника.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України
Львівський апеляційний господарський
суд

Постановив:

1. Рішення господарського суду
Чернівецької області від 16.09.2014р. по
справі №926/1017/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
"Пасажирське вагонне депо Чернівці
ДТГО "Львівська залізниця" залишити
без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути в
господарський суд Чернівецької
області.

Головуючий суддя
Гнатюк Г.М.

Суддя
Кравчук Н.М.

Суддя
Мирутенко О.Л.

Повний текст постанови

виготовлено 22.12.2014р.