КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"15" грудня 2014 р.
Справа №910/21037/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова
С.В.

суддів:
Копитової О.С.

Разіної Т.І.

розглянувши апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління ДФС у м. Києві

на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 06.11.2014

у справі № 910/21037/14 (суддя Івченко А.М.)

за заявою Публічного акціонерного
товариства "Піреус Банк МКБ"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Три 999 дев'ятки"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.11.2014 порушено провадження у
справі № 910/21037/14 про банкрутство
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Три 999 дев'ятки";
визнано грошові вимоги Публічного
акціонерного товариства "Піреус Банк
МКБ" до боржника у розмірі 3131460,45 грн.;
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів; введено процедуру
розпорядження майном боржника та
призначено розпорядником майна
боржника арбітражного керуючого
Гусара Івана Олексійовича.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою
суду першої інстанції, Державна
податкова інспекція в Оболонському
районі Головного управління ДФС у м.
Києві (далі - Інспекція) звернулась до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу Господарського суду міста Києва
від 06.11.2014 та припинити провадження у
справі № 910/21037/14. Апеляційна скарга
мотивована порушенням судом першої
інстанції норм матеріального права.

Дослідивши апеляційну скаргу
Інспекції та додані до неї документи,
колегія судів вважає, що у її прийнятті
належить відмовити з наступних
підстав.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції
України встановлює серед основних
засад судочинства, зокрема,
забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма
конкретизована законодавцем в ст. 14
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою учасники
судового процесу та інші особи у
випадках і порядку, встановлених
процесуальним законом, мають право на
апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права
на апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення названим Законом
ставиться в залежність від положень
процесуального закону.

Таким чином, Господарський
процесуальний кодекс України повинен
містити імперативні норми про те, в
яких випадках особа має право
оскаржити рішення суду в апеляційному
чи касаційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ГПК України
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили.

Між тим, згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду можуть подавати
сторони та інші учасники судового
процесу, зазначені у цьому Кодексі та
Законі про банкрутство.

Відтак, в силу особливостей справи про
банкрутство (ст. 4-1 ГПК України), коло
осіб, які мають право оскаржити судові
рішення у справі про банкрутство,
діючим законодавством звужено до
учасників такої справи задля
попередження необґрунтованого
втручання інших осіб, які не є
учасниками справи, у хід процедури
банкрутства.

У відповідності до абз. 16 ст. 1 Закону
про банкрутство учасниками
провадження у справі про банкрутство
визнано таких осіб: сторони (конкурсні
кредитори та боржник), забезпечені
кредитори, арбітражний керуючий
(розпорядник майна, керуючий санацією,
ліквідатор), власник майна (орган,
уповноважений управляти майном)
боржника, державний орган з питань
банкрутства, Фонд державного майна
України, представник органу місцевого
самоврядування, представник
працівників боржника, уповноважена
особа засновників (учасників,
акціонерів) суб'єкта підприємницької
діяльності - боржника, а також у
випадках, передбачених цим Законом,
інші особи, які беруть участь у
провадженні у справі про банкрутство.

При цьому колегія суддів бере до уваги,
що вищевказаний перелік учасників
провадження у справі про банкрутство
не є вичерпним, оскільки до учасників
справи про банкрутство названа стаття
відносить також інших осіб, які у
випадках, передбачених Законом про
банкрутство, беруть участь у
провадженні у справі про банкрутство.

Однак інші випадки участі органу
доходів і зборів у справі про
банкрутство платника податків Законом
про банкрутство не передбачені. Таким
чином, орган доходів і зборів не
віднесений чинним законодавством до
інших, окрім кредиторів, учасників
справи про банкрутство.

Необхідно зазначити, що особа, яка має
грошові вимоги до боржника, набуває
статусу учасника провадження у справі
про банкрутство, а саме кредитора, лише
після заявлення у встановленому
порядку грошових вимог до боржника.
Тільки після цього така особа має
процесуальне право на оскарження
процесуальних документів у справі про
банкрутство.

Втім, в матеріалах справи не міститься
доказів звернення Інспекції до суду з
заявою про визнання кредиторських
вимог у справі про банкрутство
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Три 999 дев'ятки".

Крім того, в апеляційній скарзі
Інспекція жодним чином не посилається
на наявність у боржника заборгованості
по сплаті податків, зборів
(обов'язкових платежів), розмір таких
претензій (суму вимог), характер вимог
(майнові або грошові), відповідно,
будь-яких майнових (грошових) претензій
до боржника у податкового органу не
має. Окрім цього, в скарзі відсутнє
посилання на будь-які докази, з їх
наданням, що підтверджують такі вимоги.

Таким чином, Інспекція не є стороною у
справі про банкрутство боржника в
розумінні приписів Закону про
банкрутство.

Разом з тим, до апеляційної скарги не
подано будь-яких доказів порушення
оскаржуваною ухвалою Господарського
суду міста Києва від 06.11.2014 у справі №
910/21037/14 прав та охоронюваних законом
інтересів органів Державної
фіскальної служби, зокрема, Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління ДФС у м.
Києві.

Таким чином, скаржником не доведено
належними та беззаперечними доказами,
що у оскаржуваній ухвалі суду вирішено
питання щодо прав та обов'язків
Інспекції, у зв'язку з чим, останнє не
має права апеляційного оскарження
зазначеної постанови згідно приписів
статті 91 Господарського
процесуального кодексу України.

З огляду на викладене вище, колегія
суддів вважає, що у прийнятті
апеляційної скарги Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління ДФС у м.
Києві належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 91, 106 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Державній податковій
інспекції в Оболонському районі
Головного управління ДФС у м. Києві в
прийнятті апеляційної скарги на ухвалу
Господарського суду міста Києва від
06.11.2014 у справі № 910/21037/14.

Головуючий суддя
С.В. Сотніков

Судді
О.С. Копитова

Т.І. Разіна