ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2014 р.
Справа №917/1897/14

За позовною заявою Приватного
підприємства "УДАЧА", 375051, Полтавська
область, Пирятинський район, с.
Прихідьки

до Аграрного фонду, 01001, м. Київ, вул.
Б.Грінченка, буд. 1

та Товариства з обмеженою
відповідальністю "СТАТУС.КВО", 03028, м.
Київ, вул. Стратегічне шосе, буд. 15

про визнання Фондового біржового
контракту на закупівлю Аграрним фондом
зерна від 01 березня 2013 року № 368 Ф
недійсним

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: не з'явились

від відповідача 1: Несвіт В.І.,
довіреність № 422 від 23.10.2014 р.

від відповідача 2: не з'явились

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення та
повідомлено про дату складання повного
рішення у відповідності до вимог ст. 85
ГПК України.

Суть спору: Приватне підприємство
"УДАЧА" звернулося до суду з позовом про
визнання Фондового біржового
контракту на закупівлю Аграрним фондом
зерна від 01 березня 2013 року № 368 Ф
недійсним.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, 16.12.2014 р. через
канцелярію суду подав клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
участю в іншому судовому процесі.

Суд відмовляє в задоволенні вказаного
клопотання, виходячи з наступного:

У п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" № 18
від 26.12.2011 р. роз'яснено, що у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору. Господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.
Неявка учасника судового процесу в
судове засідання не є підставою для
скасування судового рішення, якщо
ухвалу, в якій зазначено час і місце
такого засідання, надіслано йому в
порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1
підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Крім того, строк розгляду справи,
встановлений ст. 69 ГПК України,
закінчився.

З огляду на вищевикладене, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами на підставі ст. 75 ГПК
України.

Відповідач 1 відзив на позовну заяву не
надав, його представник у судовому
засіданні проти позову заперечував.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву
проти позову заперечує, посилаючись на
те, що спірний контракт підписаний
обома сторонами та скріплений їх
печатками.

Крім того зазначає, що сторонами
договору підписаний акт здачі -
приймання робіт 01/14 (К).

При цьому, повноваження брокера
брокерської контори ТОВ «САТУС. КВО»
Коваленка А.В. підтверджені
довіреністю, виданою директором ТОВ
«САТУС. КВО» 14 лютого 2013 року.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив:

01.03.2013 р. Аграрний фонд (Покупець) в
особі брокера - покупця Кириченка А.М.,
який діяв на підставі довіреності від 17
травня 2012 року, з одного боку та
сільськогосподарський товаровиробник
зерна (Продавець) Приватне
підприємство "УДАЧА", в особі брокера -
продавця Коноваленко А.В. Брокерської
контори № 197 Товариство з обмеженою
відповідальністю "СТАТУС.КВО", що діла
на підставі Довіреності від 14 лютого 2013
року та Договору - доручення від 01
березня 2013 року № 01/14(К), з іншого боку,
уклали форвардний біржовий контракт.

Відповідно до п. 1.1 контракту Продавець
передає Покупцю у власність товар -
пшениця м'яка 2 класу, що відповідає
ДСТУ 3768:2010, а покупець зобов'язується
прийняти товар та оплатити його.

При цьому сторони узгодили, зокрема,
наступне: кількість (тон) - 600; дату
поставки: до 01.11.2013 р. (у редакції
Додаткового договору № 1 від 01.10.2013 р.);
базис поставки - EXW ДПЗКУ, ПАТ (філія
Гребінківський елеватор) (п. 1.2-1.4
контракту); ціна контракту 1 145
400,00 грн, у тому числі ПДВ 190 900,00 грн з
подальшим коригуванням шляхом
укладання додаткових угод (п. 1.5
контракту); авансовий платіж (572 700,00
грн); Порядок та строк оплати
поставленого товару (п. 5.1 Контракту);
момент поставки (п. 2.2 Контракту); за
невиконання продавцем умов контракту
щодо обсягів поставки ним сплачується
штраф у розмірі 20% вартості
недопоставленого товару, виходячи з
вартості товару за ціною фіксингу, що
діяла на останній день поставки (п. 7.2
Контракту); у разі виконання Покупцем п.
5.1 та невиконання Продавцем пункту 2.1
цього Контракту з Продавця стягується
пеня у розмірі 0,1% вартості
недопоставленого товару, з якого
допущено прострочення виконання за
кожен день прострочення, а за
прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі 7%
указаної вартості (п. 7.6 Контракту);
Контракт набуває чинності з моменту
його підписання сторонами та
реєстрації на Аграрній біржі і діє до
31.12.2013 (п. 10.3 Контракту).

01.10.2013 р. Аграрний фонд (Покупець) в
особі брокера - покупця Кириченка А.М.,
який діяв на підставі довіреності від 17
травня 2012 року, з одного боку та
сільськогосподарський товаровиробник
зерна (Продавець) Приватне
підприємство "УДАЧА", в особі брокера -
продавця Коноваленко А.В. Брокерської
контори № 197 Товариство з обмеженою
відповідальністю "СТАТУС.КВО", що діяв
на підставі Довіреності від 14 лютого 2013
року та Договору - доручення від 01
березня 2013 року № 01/14(К), з іншого боку,
уклали Додатковий договір до
Форвардного біржового контракту на
закупівлю Аграрним фондом зерна (а.с. 10).

Відповідно до Додаткового договору (п.
1) сторони внесли зміни до п. 1.3 розділу 1
та п. 2.1 розділу 2 стосовно дати поставки
Товару, а саме: змінили дату з 01.10.2013 р.
на 01.11.2013 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що продавцем у
Форвардному біржовому контракті на
закупівлю Аграрним фондом зерна від
01.03.2013 р. № 368 Ф та Додатковому договорі
№ 1 до Форвардного біржового контракту
на закупівлю Аграрним фондом зерна від
01.03.2013 р. № 368 Ф від 01.10.2013 р. вказано ПП
«УДАЧА», однак підпис директора ПП
«УДАЧА» та відтиск печатки ПП «УДАЧА»
на біржовому контракті та Додатковому
договорі відсутні.

Крім того, позивач зазначив, що
Контракт та Додатковий договір до
нього, від імені ПП "УДАЧА" підписані
брокером-продавцем Коноваленко А.В.
Брокерської контори № 197 Товариства з
обмеженою відповідальністю
"СТАТУС.КВО".

Також, у Контракті та Додатковому
договорі вказано, що Коноваленко А.В.
діяла на підставі Довіреності від 14
лютого 2013 року та Договору-доручення
від 01 березня 2013 року № 01/14 (К).

Однак, як стверджує позивач, ПП "УДАЧА"
не видавало Довіреності від 14 лютого 2013
року Коваленко А.В. та не укладало
Договору-доручення № 01/14 (К) від 01
березня 2013 року.

Таким чином, як вважає позивач,
Контракт укладений та підписаний не
уповноваженою на вчинення таких дій
особою.

З огляду на вищевикладене, позивач
просить суд визнати Форвардний
біржовий контракт на закупівлю
Аграрним фондом зерна від 01.03.2013 р. № 368
Ф недійсним.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази, суд дійшов висновку
відмовити в позові, виходячи з
наступного:

Відповідно до ст. 20 Господарського
кодексу України кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів.

Згідно з ст. 207 Господарського кодексу
України, господарське зобов'язання, що
не відповідає вимогам закону, або
вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного
кодексу України одним із способів
захисту судом цивільних прав та
інтересів може бути, зокрема, визнання
правочину недійсним.

Загальні підстави недійсності
правочину встановлені ст. 215
Цивільного кодексу України. Так, згідно
з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства;
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, угода може бути визнана недійсною
лише з підстав, передбачених законом.

Тому, в кожній справі про визнання
угоди недійсною суд встановлює
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угоди недійсною.

Відповідно до п. 1 ст. 279 Господарського
кодексу України, товарна біржа є
особливим суб'єктом господарювання,
який надає послуги в укладенні
біржових угод, виявленні попиту і
пропозицій на товари, товарних цін,
вивчає, упорядковує товарообіг і
сприяє пов'язаним з ним торговельним
операціям.

Згідно з п. 1 ст. 280 Господарського
кодексу України, товарна біржа має
право встановлювати відповідно до
законодавства власні обов'язкові для
всіх учасників торгів правила біржової
торгівлі та біржового арбітражу;
встановлювати вступні та періодичні
внески для членів біржі, розмір плати
за послуги, що надаються біржею;
встановлювати і стягувати відповідно
до статуту біржі плату за реєстрацію
угод на біржі, а також санкції за
порушення статуту біржі та біржових
правил; створювати підрозділи біржі та
затверджувати положення про них;
засновувати арбітражні комісії для
вирішення спорів у торговельних
угодах; розробляти з урахуванням
державних стандартів власні стандарти
і типові контракти; укладати угоди з
іншими біржами, мати своїх
представників на біржах, у тому числі
розташованих за межами України;
видавати біржові бюлетені, довідники
та інші інформаційні і рекламні
видання; вирішувати інші питання,
передбачені законом.

Біржовими торгами є торги, що публічно
і гласно проводяться в торговельних
залах біржі за участі членів біржі по
товарах, допущених до реалізації на
біржі в порядку, встановленому
правилами біржової торгівлі (п. 3 ст. 283
Господарського кодексу України).

Біржові операції дозволяється
здійснювати тільки членам біржі або
брокерам - громадянам, зареєстрованим
на біржі відповідно до її статуту для
виконання доручень членів біржі, яких
вони представляють, щодо здійснення
біржових операцій (п. 4 ст. 283
Господарського кодексу України).

Згідно з п. 92 Розділу 14 Порядок
оформлення і реєстрації біржових угод
Правил біржової торгівлі, учасники
біржових торгів, які уклали біржову
угоду за результатами голосових
торгів, зобов'язані оформити п'ять
екземплярів біржового договору
(контракту), за встановленою Біржею
формою, якщо інше не встановлено
Регламентом біржових торгів, і
зареєструвати їх на біржі.

Відповідно по Правил біржової торгівлі
біржовий договір (контракт) -
документарне оформлення біржової
угоди; біржова угода - угода, що
укладена учасниками біржових торгів
відповідно до цих Правил; учасник
біржових торгів - брокер або інша особа
визначена Регламентом біржових торгів.

Згідно з пунктом 7 Регламенту Голосових
біржових торгів на Аграрній біржі до
голосових торгів допускаються
виключно учасники біржової торгівлі,
які пройшли відповідну акредитацію на
Біржі. Статус учасника торгів може
отримати суб'єкт господарювання, який у
встановленому порядку отримав статус
члена біржі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
відсутність на Форвардному біржовому
контракті на закупівлю зерна Аграрним
фондом № 368 Ф від 01.03.2013 р. та
Додатковому договорі № 1 до нього від
01.10.2013 р. підпису директора позивача та
відтиску печатки ПП "УДАЧА" пояснюється
вищезазначеними нормами
законодавства, правилами біржової
торгівлі, положеннями Регламенту
голосових біржових торгів і не є
обґрунтованим доказом щодо заявлених
позовних вимог, а саме, щодо визнання
Форвардного біржового контракту на
закупівлю Аграрним фондом зерна № 368 Ф
від 01.03.2013 р. недійсним.

Крім того, в матеріалах справи наявний
Договір-доручення № 01/14 (К) від 01.03.2013 р.,
укладений між Приватним підприємством
"УДАЧА" (Довіритель) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"СТАТУС.КВО" (Брокер), відповідно до умов
якого Довіритель доручив, а брокер
зобов'язався від імені, за винагороду і
за рахунок Довірителя надати
останньому послуги з оформлення
необхідної документації щодо продажу
товару, а саме: пшениці 2 класу,
ДСТУ-3768-2010, урожаю 2013 року, в кількості
600 тон, з базисом поставки - EXW ДПЗКУ ДП
філія Гребінківський елеватор.

Вказаний договір укладений ПП "УДАЧА" в
особі Брокера Коноваленко А.В., яка
діяла на підставі Довіреності від
14.02.2013 р., виданої відповідачем 2.

Більш того, відповідачем 1 наданий суду
акт № 01/14(К) здачі-приймання робіт
(надання послуг) від 01.03.2013 р. (а.с. 27),
який підписаний з боку позивача
Довірителем Смілянець О.С. та
скріплений печаткою позивача, та з боку
відповідача 2 підписаний брокером
Коноваленко А.В. та скріплений печаткою
Товариства з обмеженою
відповідальністю "СТАТУС.КВО", який
свідчить про надання виконавцем
брокерських послуг згідно з
Договором-доручення № 01/14 (К) від 01.03.2013
р. на суму 1 145,40 грн.

Таким чином, беручи до уваги наявність
у матеріалах справи Договору-доручення
№ 01/14 (К) від 01.03.2013 р., укладеного
належним чином між позивачем та
відповідачем 2, та зважаючи на
наявність акту здачі-приймання робіт
(надання послуг) № 01/14(К) від 01.03.2013 р., що
свідчить про фактичне надання послуг
Товариством з обмеженою
відповідальністю "СТАТУС.КВО" за
Договором-доручення № 01/14 (К) від 01.03.2013
р., суд дійшов висновку, що твердження
позивача стосовно того, що вказаний
договір-доручення не укладався є
безпідставним та таким, що не
відповідає дійсності.

Щодо твердження позивача про те, що ПП
«УДАЧА» не видавало Довіреності від
14.02.2013 р. Коноваленко А.В., то судом
досліджено, що вказана довіреність
видавалася не позивачем, а
відповідачем 2 - Товариством з
обмеженою відповідальністю
"СТАТУС.КВО", Коноваленко А.В. для
представництва відповідача 2, як
брокерської контори, на Аграрній біржі
у статусі брокера та прийняття участі у
біржових торгах (аукціонах) та
виконання функцій брокера (належним
чином засвідчена копія довіреності
знаходиться в матеріалах справи, а.с. 29).

Слід також, зазначити, що за загальним
правилом навіть у випадку вчинення
правочину з перевищенням повноважень
за умови вчинення подальших дій, які
свідчать про прийняття такого
правочину до виконання, тобто його
схвалення, він не може бути визнаний
недійсним, оскільки відповідно до ч. 1
ст. 241 ЦК України правочин, вчинений
представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим,
зокрема, у разі, якщо особа, яку він
представляє, вчинила дії, що свідчать
про прийняття його до виконання.

На зазначеному також, наголошено у п. 3.3,
п. 3.4 постанови Пленуму Вищого
господарського суду від 29.05.13 р. № 11 "Про
деякі питання практики визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними", якими визначено, що припис
абзацу першого частини третьої статті
92 ЦК України зобов'язує орган або особу,
яка виступає від імені юридичної особи
не перевищувати своїх повноважень.
Водночас саме лише порушення даного
обов'язку не є підставою для визнання
недійсними правочинів, вчинених цими
органами (особами) від імені юридичної
особи з третіми особами, оскільки у
відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження (абзац
другий частини третьої статті 92 ЦК
України). Наступне схвалення юридичною
особою правочину, вчиненого від її
імені представником, з перевищенням
повноважень, унеможливлює визнання
такого правочину недійсним (стаття 241
ЦК України). Настання передбачених цією
статтею наслідків ставиться в
залежність від того, чи було в
подальшому схвалено правочин особою,
від імені якої його вчинено; тому
господарський суд повинен у розгляді
відповідної справи з'ясовувати
пов'язані з цим обставини. Доказами
такого схвалення можуть бути
відповідне письмове звернення
уповноваженого органу (посадової
особи) такої юридичної особи до другої
сторони правочину чи до її
представника (лист, телефонограма,
телеграма, телетайпограма тощо) або
вчинення зазначеним органом (посадовою
особою) дій, які свідчать про схвалення
правочину (прийняття його виконання,
здійснення платежу другій стороні,
підписання товаророзпорядчих
документів і т. ін.). Наведене
стосується й тих випадків, коли
правочин вчинений не представником
юридичної особи з перевищенням
повноважень, а особою, яка взагалі не
мала повноважень щодо вчинення даного
правочину.

Схвалення правочину особою, яку
представляють, свідчить про чинність
правочину з моменту його укладення і,
відповідно, про поширення на неї усіх
прав та обов'язків як сторони за
правочином з цього моменту.

Вказаної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України в постановах: від 27.07.2010 р. у
справі № 25/2/10, від 02.12.2008 р. у справі № 8/47
(12/335/16), від 25.05.2010 р. у справі № 54/210, від
06.07.2010 р. у справі № 16/507.

Під час розгляду справи по суті судом
встановлено, що на виконання умов
укладеного біржового контракту
Аграрний фонд перерахував на поточний
рахунок позивача авансовий платіж за
Форвардним біржовим контрактом на
закупівлю Аграрним фондом зерна від
01.03.2013 р. № 368 Ф., який був прийнятий ПП
"УДАЧА", тобто позивач прийняв
виконання контракту шляхом отримання
передоплати.

Позивачем не надано доказів у
спростування доводів щодо наступного
схвалення правочину.

Як роз'яснив Пленум Вищого
господарського суду України в абз. 5 п.п.
2.10 п. 2 Постанови від 29.05.2013 р. № 11, у силу
припису статті 204 ЦК України
правомірність правочину презюмується.
Отже, обов'язок доведення наявності
обставин, з якими закон пов'язує
визнання господарським судом
оспорюваного правочину недійсним,
покладається на позивача.

Судом встановлено, що Фондовий
біржовий контракт на закупівлю
Аграрним фондом зерна від 01 березня 2013
року № 368 Ф підписаний уповноваженими
представниками сторін та скріплений
печатками сторін, зокрема від імені ПП
«Удача» дані правочини підписані
брокером-продавцем Коноваленко А.В.
Брокерської контори № 197 Товариство з
обмеженою відповідальністю
"СТАТУС.КВО", що діяла на підставі
Довіреності від 14 лютого 2013 року,
виданої директором ТОВ «САТУС. КВО» 14
лютого 2013 року, та Договору - доручення
від 01 березня 2013 року № 01/14(К).

При цьому, станом на дату підписання
оспорюваного Контракту довіреність
від 14.02.2013 р. була дійсною.

Також, судом встановлено, що Фондовий
біржовий контракт на закупівлю
Аграрним фондом зерна від 01 березня 2013
року № 368 Ф містить визначені законом
істотні умови договору та підписаний
сторонами.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Як роз'яснив Пленум Вищого
господарського суду України в абз. 4 п.п.
2.1 п. 2 постанови № 11 від 29.05.2013 р. "Про
деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними"
вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд
дійшов висновку, що Форвардний
біржовий контракт на закупівлю
Аграрним фондом зерна № 368 Ф від 01.03.2013
р. укладений у порядку, передбаченому
чинним законодавством України,
зокрема, підписаний уповноваженими
особами, та позивач не надав суду
доказів щодо наявності обставин, з
якими закон пов'язує визнання угоди
недійсною. Крім того, позивач своїми
діями схвалив укладений Контракт,
підтвердив свої зобов'язання по ньому.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене та беручи до уваги
встановлені фактичні обставини справи,
суд дійшов висновку, що обставини, на
які посилається позивач у позовній
заяві, є безпідставними та
необґрунтованими.

Крім того, відповідно до ст. 16 ЦК
України, ст. 20 ГК України, ст. ст. 1, 2 ГПК
України, захисту підлягають лише
порушені права чи законні інтереси.

Разом з тим, позивач не надав доказів в
обґрунтування факту порушення його
прав у зв'язку з укладенням та дією
Форвардного біржового контракту на
закупівлю Аграрним фондом зерна від
01.03.2013 р. № 368 Ф від 01.10.2013 р.

У зв'язку з викладеним позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір при відмові в позові покладається
на позивача.

Керуючись ст.ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 82 - 85 ГПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У позові до Аграрного фонду
відмовити.

2. У позові до Товариства з обмеженою
відповідальністю "СТАТУС.КВО"
відмовити.

Повне рішення складено 22.12.2014 р.

Суддя
Сірош Д.М.