ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2014 року Справа № 2-28/15176-2007
Вищий господарський суд
України у складі колегії суддів :

головуючого Овечкіна
В.Е.,суддівЧернова Є.В., Цвігун В.Л.,за
участю представників:стягувача -Жиліна
І.І., боржника органу ДВС-Варданян А.А.,
-не з'явились,розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
ПАТ "Державне акціонерне товариство
"Чорноморнафтогаз" (далі - ПАТ "ДАТ
"Чорноморнафтогаз")на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 03.11.2014у
справі№2-28/15176-2007за скаргою боржника
ПАТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз"на дії
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м.Києві(стягувач- ПАТ
"Укргазвидобування" в особі філії
Газопромислове управління
"Шебелинкагазвидобування")
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської
області від 25.09.2014 (суддя Грєхов А.С.),
винесеною на підставі ст.1212 ГПК
України, задоволено скаргу ПАТ "ДАТ
"Чорноморнафтогаз" на дії Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції в м.Києві (далі - ВДВС
Шевченківського РУЮ в м.Києві) шляхом
визнання протиправними дій державного
виконавця Гречух О.Я. щодо винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 22.07.2014 ВП №44105503 та
зобов'язано ВДВС Шевченківського РУЮ у
м.Києві скасувати вказану постанову.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 03.11.2014 (судді:
Жук Г.А., Кропивна Л.В., Мальченко А.О.)
ухвалу скасовано та скаргу ПАТ "ДАТ
"Чорноморнафтогаз" відхилено у зв'язку
з необґрунтованістю доводів боржника.

ПАТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз" в поданій
касаційній скарзі просить постанову
скасувати, ухвалу залишити без змін,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, а саме
ст.ст.24,25,26,37,39 Закону України "Про
виконавче провадження", ч.ч.2,3 ст.9
Закону України "Про забезпечення прав і
свобод громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України" та ст.1212 ГПК України. Зокрема,
скаржник вважає, що, незважаючи на
закінчення 10.04.2010р. строку пред'явлення
до виконання виконавчого документа
(наказу господарського АР Крим від
10.04.2007 №2-28/15176-2007), державним виконавцем
22.07.2014р. було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№44105503 на підставі заяви стягувача про
відкриття виконавчого провадження від
11.07.2014 №2-6564 та напису (приписки)
судового пристава Володькіна С.А.
Управління Федеральної служби судових
приставів РФ по Республіці Крим, який
(напис) є недійсним та не створює
правових наслідків. При цьому, заявник
вказує на неврахування апеляційним
судом обставин триваючого виконавчого
провадження ВП №11684823, відкритого за
судовим наказом №2-28/15176-2007 та
зупиненого постановами Центрального
ВДВС Сімферопольського МУЮ від 12.06.2007 і
від 19.06.2013, що всупереч законодавству
України свідчить про відкриття двох
виконавчих проваджень за одним і тим же
наказом.

Колегія суддів, перевіривши фактичні
обставини справи на предмет
правильності застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
заслухавши пояснення присутніх у
засіданні представників сторін, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
задоволенню, а оскаржувана постанова -
скасуванню із залишенням без змін
ухвали від 25.09.2014 з наступних підстав.

Скасовуючи ухвалу суду першої
інстанції та відхиляючи скаргу
боржника на дії органу ДВС, апеляційний
господарський суд виходив з того, що:

10.04.2007р. господарським судом АР Крим
було видано наказ №2-28/15176-2007 про
примусове виконання рішення
господарського суду АР Крим від 23.03.2007 у
справі за позовом дочірньої компанії
"Укргазвидобування" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" в особі газопромислового
управління "Шибелинкагазвидобування"
до Державного акціонерного товариства
"Чорноморнафтогаз" про стягнення з
Державного акціонерного товариства
"Чорноморнафтогаз" в користь позивача
заборгованості в сумі 18145,58 грн., 2431,20
грн. державного мита та 118 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. Згідно ст.18 Закону
України "Про виконавче провадження" у
наказі зазначено строк пред'явлення
його до виконання - з 10.04.2007р. до 10.04.2010р.

Постановою Головного Державного
виконавця Центрального відділення ДВС
Сімферопольського МУЮ від 12.06.2007
відкрито виконавче провадження по
примусовому виконанню наказу №2-28/15176-07.

Відповідно до п.15 ч.1 ст.37 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження підлягає обов'язковому
зупиненню у випадках: внесення
підприємства паливно-енергетичного
комплексу до Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу".

Постановою Державного виконавця
Центрального відділення ДВС
Сімферопольського ГУЮ від 12.06.2007
зупинено провадження з примусового
виконання наказу господарського суду
АР Крим №2-28/15176-07, згідно п. 15 ч. 1 ст. 34
Закону України "Про виконавче
провадження", до завершення строку дії
процедури погашення заборгованості,
встановленого Законом України "Про
заходи спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу"
(Закон №2711-УІ від 23.06.2005).

Зупинення виконавчого провадження за
даним виконавчим документом було
продовжено постановою Державного
виконавця Центрального відділу ДВС
Сімферопольського ГУЮ Володькіним С.А.
від 19.06.2013 згідно з п.15 ч.1 ст.37 Закону
України "Про виконавче провадження" до
01.01.2014 року до закінчення строку
процедури погашення заборгованості,
встановленого Законом №2711-УІ від
23.06.2005.

Відповідно до відомостей
Розрахункового центру - структурного
підрозділу ДП "Енергоринок", який є
адміністратором реєстру підприємств
енергетичного комплексу, які беруть
участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу", станом на 14.08.2014р. скаржник
перебуває у вказаному реєстрі
підприємств. Згідно п.3.4 ст.3
зазначеного Закону №2711-УІ від 23.06.2005
дія процедури погашення
заборгованості підприємствами
паливно-енергетичного комплексу
продовжена до 1 січня 2016 року.

Відповідно до ч.ч.2,4,5 ст.39 Закону "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження зупиняється у випадках,
передбачених: пунктом 15 статті 37 цього
Закону, - до закінчення строку дії
процедури погашення заборгованості
підприємствами паливно-енергетичного
комплексу, визначеного Законом України
"Про заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу".
Протягом строку, на який виконавче
провадження зупинено, виконавчі дії не
провадяться. Після усунення обставин,
які стали підставою для зупинення
виконавчого провадження, державний
виконавець протягом трьох днів з
моменту, коли йому стало про це відомо,
зобов'язаний своєю постановою поновити
виконавче провадження за власною
ініціативою або за заявою стягувача.
Копії постанови надсилаються сторонам
у триденний строк.

З матеріалів справи вбачається, що до
червня місяця 2014 року виконавче
провадження по виконанню наказу
господарського суду Автономної
Республіки Крим №2-28/15176-07 було
зупинено, виконавчий документ
знаходився на виконанні у Центральному
відділі ДВС Сімферопольського МУЮ.

Однак, 21.06.2014 року стягувачу листом від
05.06.2014 було повернуто оригінал наказу
господарського суду АР Крим №2-28/15176-07
без виконання у зв'язку з відсутністю
майна боржника на території республіки
Крим, зміною місця знаходження
боржника та неможливістю його
виконання на території республіки
Крим. Разом з оригіналом наказу
господарського суду АР Крим № 2-28/15176-07
стягувачеві було направлено копії:
листа КРП "Чорноморнафтогаз" від 30.05.2014
№29/482, свідоцтво про державну
реєстрацію юридичної особи КРП
"Чорноморнафтогаз" від 17.03.2014, Постанови
ВР АРК "Про питання енергетичної
безпеки РК" від 17.03.2014 №1758-6/14, які
підтверджують зміну місця знаходження
боржника у виконавчому провадженні.

11.07.2014 року позивач звернувся до
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві із заявою про
відкриття виконавчого провадження за
місцем знаходження боржника за
оригіналом Наказу господарського суду
Автономної Республіки Крим № 2-28/15176-07,
який містить відмітку судового
приставу-виконавця УФССП Росії по
Республіці Крим про повернення наказу
без виконання із зазначенням, що
стягнення по даному виконавчому
документу не проводилися, виконавчий
збір, витрати на виконавчі дії не
стягувалися.

22.07.2014 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві Гречуха О.Я. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП №44105503, про що того ж дня
повідомлено боржника та стягувача.

Місцевий господарський суд
обґрунтовано, посилаючись на приписи
Закону України "Про виконавче
провадження", зазначив, що виконавче
провадження по виконанню наказу
господарського суду передбачало б
наступні етапи: відкриття виконавчого
провадження (що було здійснено
постановою про відкриття виконавчого
провадження від 12.06.2007 Центральним
відділом ДВС Сімферопольського МУЮ);
зупинення виконавчого провадження
(постанова про зупинення виконавчого
провадження від 12.06.2007); заміна сторони
у виконавчому проваджені (проведено
ухвалою ГС АР Крим від 04.04.2013); зупинення
виконавчого провадження (постановою
органу ДВС від 19.06.2013 року); закінчення
виконавчого провадження у зв'язку із
встановленням зміни місця знаходження
боржника у виконавчому проваджені та
відсутності належного йому майна на
території АР Крим; направлення
виконавчого документу до іншого ВДВС
за місцем знаходження боржника, що є
підставою для відкриття виконавчого
провадження у ВДВС Шевченківського РУЮ
у м. Києві. Місцевий господарський суд,
посилаючись на порушення визначеної
Законом України "Про виконавче
провадження" процедури, визнав
протиправними дії державного
виконавця щодо порушення виконавчого
провадження.

Однак, такий хід виконавчого
провадження став неможливим з
незалежних від органів державної
виконавчої служби України та стягувача
причин, оскільки в ситуації окупації
Криму та невиконання виконавчою
службою АР Крим вимог Закону України
"Про виконавче провадження" в частині
проведення виконавчого провадження та
передачі виконавчого документу до
іншого виконавчого органу в належний,
встановлений законом спосіб, порушує
не тільки процедуру виконання наказу
господарського суду, але й права і
законні інтереси стягувача.

Місцевим господарським судом
досліджено, що згідно представленого в
матеріалах справи витягу з Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень останньою виконавчою дією у
виконавчому провадженні ВП №11684823 була
постанова від 19.06.2013 про зупинення
виконавчого провадження. Повернення
виконавчого документу здійснено
судовим приставом звичайним листом без
винесення постанови про закриття
виконавчого провадження на території
АР Крим.

У відповідності до вимог ст.ст.23,25
Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання. Строки
пред'явлення виконавчого документа до
виконання перериваються: пред'явленням
виконавчого документа до виконання.
Після переривання строку пред'явлення
виконавчого документа до виконання
перебіг строку поновлюється. Час, що
минув до переривання строку, до нового
строку не зараховується. У разі
повернення виконавчого документа
стягувачу у зв'язку з неможливістю в
повному обсязі або частково виконати
рішення строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання після
переривання встановлюється з дня його
повернення, а в разі повернення
виконавчого документа у зв'язку із
встановленою законом забороною щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, а також проведення інших
виконавчих дій стосовно боржника, - з
моменту закінчення дії відповідної
заборони.

Враховуючи наведене, строк
пред'явлення наказу господарського
суду АР Крим №2-28/15176-07 від 10.04.2007 слід
вважати поновленим з моменту його
повернення стягувачеві без виконання.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.9 Закону України
"Про забезпечення прав і свобод
громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України" будь-які органи, їх посадові та
службові особи на тимчасово окупованій
території та їх діяльність вважаються
незаконними, якщо ці органи або особи
створені, обрані чи призначені у
порядку, не передбаченому законом.
Будь-який акт (рішення, документ),
виданий органами та/або особами,
передбаченими частиною другою цієї
статті, є недійсним і не створює
правових наслідків.

Виходячи зі змісту даного Закону,
висновок місцевого господарського
суду про порушення процедури
повернення виконавчого документу не
можна вважати обґрунтованим, оскільки
будь-які дії органів, створених на
окупованій території, не є
правомірними.

Враховуючи, що відповідно до приписів
ст.23 Закону України "Про виконавче
провадження" строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання
переривався пред'явленням наказу до
виконання, після переривання строку
пред'явлення виконавчого документа до
виконання перебіг строку поновлюється
і час, що минув до переривання строку,
до нового строку не зараховується,
апеляційна інстанція дійшла висновку
про те, що стягувач не втратив права на
звернення до органу державної
виконавчої служби із заявою про
примусове виконання наказу
господарського суду, обов'язковість
виконання якого закріплено у ст.124
Конституції України і ст.115 ГПК України.

Відтак, отримавши оригінал наказу
господарського суду АР Крим №2-28/15176-2007
від 10.04.2007 без виконання, стягувач
правомірно звернувся до державного
виконавчого органу із заявою про
відкриття виконавчого провадження за
місцем знаходження боржника, долучивши
до заяви документи в підтвердження
пред'явлення виконавчого документа до
виконання в строк визначений у наказі
суду та докази переривання такого
строку.

З наведеного вбачається, що у
державного виконавця відділу ДВС
Шевченківського районного управління
юстиції у м.Києві, згідно вимог ст.25
Закону України "Про виконавче
провадження", були достатні правові
підстави для прийняття виконавчого
документу до виконання. При цьому,
відкриття виконавчого провадження не
позбавляє боржника права на звернення
до виконавчого органу із заявою про
зупинення виконавчого провадження в
порядку Закону України "Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу",
оскільки п.3.4 ст.3 зазначеного закону
дія процедури погашення
заборгованості підприємствами
паливно-енергетичного комплексу
продовжена до 1 січня 2016 року.

Враховуючи наведене, апеляційна
інстанція дійшла висновку про
правомірність дій державного
виконавця відділу ДВС Шевченківського
районного управління юстиції у м.Києві
щодо порушення виконавчого
провадження за наказом господарського
суду АР Крим №2-28/15176-2007 від 10.04.2007,
оскільки такі дії відповідають вимогам
ст.124 Конституції України, ст.115 ГПК
України, відтак, підстав для
задоволення скарги на дії органу
державної виконавчої служби немає.

Проте, колегія не може погодитися з
висновками апеляційного суду з огляду
на таке.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.25 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.
Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Положення ч.ч.1,2 ст.26 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачають,
що державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі: пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання;
неподання виконавчого документа,
зазначеного у ст.17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом; якщо рішення,
на підставі якого видано виконавчий
документ, не набрало законної
(юридичної) сили, крім випадків, коли
воно у встановленому законом порядку
допущено до негайного виконання;
пред'явлення виконавчого документа до
органу державної виконавчої служби не
за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення; якщо не закінчилася
відстрочка виконання рішення, надана
судом, яким постановлено рішення;
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим ст.18 цього
Закону; офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури; якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів; наявності інших
передбачених законом обставин, що
виключають здійснення виконавчого
провадження. Про відмову у відкритті
виконавчого провадження державний
виконавець виносить постанову
протягом трьох робочих днів, а за
рішенням, що підлягає негайному
виконанню, - не пізніше наступного
робочого дня з дня надходження
виконавчого документа і не пізніше
наступного дня надсилає її заявникові
разом з виконавчим документом.

Разом з тим, апеляційним судом не
враховано, що на спірні правовідносини
за участю підприємств
паливно-енергетичного комплексу
поширюється також дія ст.ст.37,39,47 Закону
України "Про виконавче провадження",
якими врегульовано порядок та підстави
зупинення і поновлення виконавчого
провадження, а також порядок
повернення виконавчого документа
стягувачу без виконання.

Так, відповідно до п.15 ч.1 ст.37 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавче провадження підлягає
обов'язковому зупиненню у разі
внесення підприємства
паливно-енергетичного комплексу до
Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу".

Згідно з абзацом 5 ч.2 ст.39 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавче провадження зупиняється у
випадках, передбачених п.15 ч.1 ст.37 цього
Закону, - до закінчення строку дії
процедури погашення заборгованості
підприємствами паливно-енергетичного
комплексу, визначеного Законом України
"Про заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу".

При цьому, нормами ч.ч.4,5 ст.39 Закону
України "Про виконавче провадження"
закріплено, що протягом строку, на який
виконавче провадження зупинено,
виконавчі дії не провадяться. Після
усунення обставин, які стали підставою
для зупинення виконавчого провадження,
державний виконавець протягом трьох
днів з моменту, коли йому стало про це
відомо, зобов'язаний своєю постановою
поновити виконавче провадження за
власною ініціативою або за заявою
стягувача. Копії постанови
надсилаються сторонам у триденний
строк.

Відповідно до п.5 ч.1 та ч.ч.2,4 ст.47 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у результаті
вжитих державним виконавцем заходів
неможливо встановити особу боржника,
з'ясувати місцезнаходження
боржника-юридичної особи. Про
наявність обставин, зазначених у
частині першій цієї статті, державний
виконавець складає акт. Про повернення
стягувачу виконавчого документа та
авансового внеску державний
виконавець виносить постанову з
обов'язковим мотивуванням підстав її
винесення, яка затверджується
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований.

Як достеменно встановлено судом першої
інстанції та не спростовано
апеляційним господарським судом,
згідно з п.3.4 ст.3 Закону України "Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу",
оскільки зазначеного закону дія
процедури погашення заборгованості
підприємствами паливно-енергетичного
комплексу продовжена до 1 січня 2016 року,
а боржник станом на 22.07.2014р. перебував у
реєстрі вказаних підприємств. При
цьому, матеріали справи та Реєстр
виконавчих проваджень не містять як
постанови про поновлення виконавчого
провадження ВП №11684823, зупиненого
постановами від 12.06.2007 і від 19.06.2013, так і
постанови про повернення стягувачу
виконавчого документа без виконання з
відповідним актом.

Більше того, одним з документів, на
підставі якого державним виконавцем
було винесено постанову від 22.07.2014 про
відкриття нового виконавчого
провадження (ВП №44105503), є напис
(приписка) судового пристава
Володькіна С.А. Управління Федеральної
служби судових приставів РФ по
Республіці Крим, який (напис) в силу
приписів ч.3 ст.9 Закону України "Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України" є недійсним та не
створює жодних правових наслідків, що
не враховано апеляційним судом при
прийнятті оскаржуваної постанови.

Колегія погоджується з твердженням
скаржника про те, що відкриття нового
виконавчого провадження (ВП №44105503) за
умов триваючого виконавчого
провадження ВП №11684823, відкритого за
судовим наказом №2-28/15176-2007 та
зупиненого на законних засадах до
01.01.2016р. (постанови від 12.06.2007 і від
19.06.2013), є неправомірним та суперечить
чинному законодавству у сфері
виконавчого провадження, оскільки
свідчить про відкриття двох виконавчих
проваджень за одним і тим же виконавчим
документом та може призвести до
подвійної цивільно-правової
відповідальності боржника за одне й те
ж порушення.

Крім того, судом апеляційної інстанції
помилково не враховано те, що згідно з
ч.ч.1,2 ст.24 Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
відмовляє у прийнятті до провадження
виконавчого документа, строк
пред'явлення для примусового виконання
якого закінчився, про що виносить
відповідну постанову. Стягувач, який
пропустив строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання,
має право звернутися із заявою про
поновлення строку пред'явлення до суду,
який видав виконавчий документ, або до
суду за місцем виконання. Суд розглядає
таку заяву в десятиденний строк, якщо
інше не передбачено законом.

Водночас, відповідно до ст.119 ГПК
України у разі пропуску строку для
пред'явлення наказу до виконання з
причин, визнаних господарським судом
поважними, пропущений строк може бути
відновлено. Заява про відновлення
пропущеного строку подається до
господарського суду, який прийняв
судове рішення. Заява розглядається у
засіданні господарського суду, про час
і місце якого повідомляються ухвалою
стягувач і боржник. Неявка боржника і
стягувача у судове засідання не є
перешкодою для розгляду заяви. За
результатами розгляду заяви
виноситься ухвала, яка надсилається
стягувачеві і боржнику.

Викладене також узгоджується з
положеннями ч.5 ст.47 Закону України "Про
виконавче провадження", згідно якої
повернення виконавчого документа
стягувачу з підстав, передбачених цією
статтею, не позбавляє його права
повторно пред'явити виконавчий
документ до виконання протягом
строків, встановлених статтею 22 цього
Закону.

Натомість судом першої інстанції
достеменно встановлено та апеляційною
інстанцією не спростовано той факт, що
незважаючи на закінчення 10.04.2010р.
строку пред'явлення до виконання
виконавчого документа (наказу
господарського АР Крим від 10.04.2007
№2-28/15176-2007) та відсутність поновлення
ухвалою господарського суду строку
пред'явлення виконавчого документа до
виконання, державним виконавцем
22.07.2014р. було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№44105503 на підставі заяви стягувача про
відкриття виконавчого провадження від
11.07.2014 №2-6564, що переконливо свідчить
про перевищення державним виконавцем
своїх повноважень внаслідок порушення
приписів ст.119 ГПК України та ст.24
Закону України "Про виконавче
провадження".

Наведеним також спростовується
висновок апеляційного суду про
автоматичне поновлення строку
пред'явлення наказу господарського
суду АР Крим №2-28/15176-07 від 10.04.2007 з
моменту його повернення стягувачеві
без виконання.

Отже, приймаючи до уваги положення
ст.ст.24,25,26,37,39,47 Закону України "Про
виконавче провадження" та вищенаведені
фактичні обставини справи в їх
сукупності, місцевий господарський суд
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність достатніх підстав для
винесення державним виконавцем
постанови від 22.07.2014 про відкриття
виконавчого провадження за наказом
господарського АР Крим від 10.04.2007
№2-28/15176-2007, оригінал якого було
повернуто стягувачу судовим приставом
РФ, тобто внаслідок незаконної
діяльності органу, створеного на
тимчасово окупованій території АР
Крим.

У зв'язку з вищенаведеним, колегія не
приймає до уваги як такі, що не мають
істотного значення для справи,
посилання апеляційного суду на те, що
стягувач не втратив права на звернення
до органу державної виконавчої служби
із заявою про примусове виконання
наказу господарського суду, а
відкриття виконавчого провадження не
позбавляє боржника права на звернення
до виконавчого органу із заявою про
зупинення виконавчого провадження в
порядку Закону України "Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу".

Відтак, при винесенні ухвали суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про незаконність відкриття державним
виконавцем нового виконавчого
провадження за наказом №2-28/15176-2007 за
умов відсутності завершення
попереднього виконавчого провадження
(ВП №11684823), відкритого у встановленому
законом порядку.

Відповідно до п.6 ст.1119 ГПК України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право
залишити в силі одне із раніше
прийнятих рішень або постанов.

З огляду на те, що підставою скасування
ухвали від 25.09.2014 судом апеляційної
інстанції стало порушення та
неправильне застосування останнім
норм ст.ст.24,25,26,37,39,47 Закону України "Про
виконавче провадження" і ст.ст.101,119 ГПК
України, а судом першої інстанції
достовірно встановлено протиправність
дій ВДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві
щодо винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження від 22.07.2014 ВП
№44105503, і ці обставини не спростовано
апеляційним господарським судом,
вказана вище ухвала є правомірною та
підлягає залишенню без змін.

Зважаючи на вищезазначене, колегія
вбачає підстави для задоволення
касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.1115,1117-11111,11113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПАТ "Державне
акціонерне товариство
"Чорноморнафтогаз" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 03.11.2014 у справі
№2-28/15176-2007 скасувати, а ухвалу
господарського суду Київської області
від 25.09.2014 у даній справі залишити без
змін.

Витрати ПАТ "Державне акціонерне
товариство "Чорноморнафтогаз" по
судовому збору в сумі 609 грн.,
сплаченому за подання касаційної
скарги, покласти на ПАТ
"Укргазвидобування" в особі філії
Газопромислове управління
"Шебелинкагазвидобування".

Головуючий, суддя

В.Овечкін

Судді:

Є.Чернов

В.Цвігун