КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2014 р. Справа№ 910/11334/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Самсіна Р.І.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

За розглядом апеляційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Октант-центр»

на рішення Господарського суду м.
Києва від 03.07.2014р. у справі № 910/11334/14
(суддя Полякова К.В.)

За первісним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Октант-

центр»

до Державного
публічного акціонерного товариства

«Національна
акціонерна компанія «Украгролізинг»

про стягнення
збитків (100 000 грн.)

за участю представників сторін:

від позивача (скаржник): Пасічник С.П.
(довіреність від 31.10.2014р.);

від відповідача: Чміль В.В. (довіреність
№ 14/20-158-14 від 01.07.2014р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 03.07.2014р. відмовлено у
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Октант-центр» про стягнення з
Державного публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Украгролізинг» частини
збитків у розмірі 100 000 грн..

Ухвалою суду від 21.11.2014р. прийнято до
провадження апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Октант-центр» у
якій, скаржник просив: - скасувати
рішення Господарського суду м. Києва
від 03.07.2014р. у справі за № 910/11334/14 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Октант-центр» до
Державного публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Украгролізинг»;

- ухвалити нове рішення у справі за яким
стягнути з Державного публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Украгролізинг»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Октант-центр»
частину збитків у сумі 100 000 грн..

Рішення у справі апелянт вважав
прийнятим з порушенням вимог чинного
законодавства України, при цьому,
скаржник стверджував, що суд першої
інстанції не в повному обсязі з'ясував
обставини справи, які мають значення
для правильного вирішення
господарського спору, неправильно та
неповно дослідив докази, що призвело до
невідповідності висновків суду
обставинам справи, а також суд не вірно
застосував норми як матеріального так
і процесуального права, що потягло за
собою неправильне вирішення
господарського спору.

Згідно доводів апеляційної скарги:

- звертаючись із позовом до суду
позивач просив стягнути з відповідача
збитки, які виникли на підставі
виконавчих написів нотаріуса, які
визнані такими, що не підлягають
виконанню;

- нанесення збитків позивачу
відповідачем підтверджується
матеріалами судових справ № 8/1890-10 та №
20/5025/281/11 за позовами ЗАТ «Октант» до
Відкритого акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Украгролізинг» про визнання такими,
що не підлягають виконанню, виконавчих
написів, вчинених 16.09.2010р. та 21.01.2011 року
приватним нотаріусом Хмельницького
нотаріального округу Оксанюк Аліною
Анатоліївною, зареєстрованих в реєстрі
за номером 9670 та 536 відповідно;

- розрахунок збитків визначається із
сум оплачених позивачем лізингових
платежів, які становлять:

1. згідно договору прямого лізингу №
22-08-36 спл від 31.01.2008р. ЗАТ «Октант» на
користь відповідача було проплачено
кошти у сумі 646 766, 08 грн.;

2. згідно договору прямого лізингу №
22-07-687 спл 18.10.2007р. ЗАТ «Октант» на
користь відповідача було проплачено
кошти в сумі 449 228, 60 грн.;

- оплата позивачем коштів у сумі 1 095 995, 57
грн. підтверджується постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 14 березня 2011
року у справі № 5/1922-10, де судом були
досліджені докази проведеної ЗАТ
«Октант» оплати, відтак ці обставини не
потребують доказуванню;

- всі елементи для настання
цивільно-правової відповідальності
відповідача наявні та підтверджуються
матеріалами судових справ № 8/1890-10 та №
20/5025/281/11.

Відповідачем до справи подано відзив
на апеляційну скаргу (зареєстровано за
вхідним суду № 09-11/20527 від 23.12.2014р.), у
якому відзначено про законність
винесеного судового рішення при
вірному встановленні всіх обставин
справи.

За розглядом матеріалів справи, при
дослідженні наявних доказів,
враховуючи доводи скаржника викладені
в апеляційній скарзі, судом
відзначається про відсутність підстав
для скасування судового рішення при
врахуванні наступного.

Матеріалами справи підтверджено, не
заперечується сторонами та
встановлено під час розгляду справи
судом першої інстанції, що 18.10.2007р. між
Відкритим акціонерним товариством
«Національна акціонерна компанія
«Украгролізинг» (правонаступником є
відповідач у справі), як лізингодавцем,
та Закритим акціонерним товариством
«Октант» (правонаступником якого є
позивач у справі), як
лізингоодержувачем, укладено договір
прямого лізингу № 22-07-687спл, за яким
предметом лізингу, відповідно до
Додатку №1 до договору, є трактор
ХТЗ-17221, а 31.01.2008р. - договір прямого
лізингу № 22-08-36спл, предметом лізингу
за яким є дві одиниці комбайна
зернозбирального КЗС-9-1 «Славутич»,
відповідно до Додатку №1 до даного
договору.

Актом № 25 від 25.10.2007р.
приймання-передачі
сільськогосподарської техніки
підтверджено передачу в користування
позивача трактора колісного
загального призначення ХТЗ-17221,
відповідно до умов договору прямого
лізингу № 22-07-687 спл від 18.10.2007р. (аркуш
справи 63).

Актом № 21 від 06.02.2008р.
приймання-передачі
сільськогосподарської техніки
підтверджено передачу в користування
позивача зернозбиральних комбайнів
КЗС-9-1 «Славутич», відповідно до умов
договору прямого лізингу № 22-08-36 спл
від 31.01.2008р. (аркуш справи 63).

При неналежному виконанні ЗАТ «Октант»
(лізингоодержувачем) зобов'язань щодо
оплати лізингових платежів за
договорами № 22-07-687 спл від 18.10.2007р.,
№22-08-36 спл від 31.01.2008р. ВАТ НАК
«Украгролізинг» (лізингодавець) були
вчинені виконавчі написи про вилучення
предметів лізингу від позивача.

Вилучення сільськогосподарської
техніки, яка була предметом лізингу за
договорами № 22-07-687 спл від 18.10.2007р.,
№22-08-36 спл від 31.01.2008р. та знаходилась у
користуванні позивача, підтверджено:

- актом про вилучення майна від 14.10.2010р.
(вилучено предмет лізингу за договором
№ 22-08-36 спл від 31.01.2008р.; аркуш справи
26-27);

- актом державного виконавця про
вилучення майна від 06.04.2011р. (вилучено
предмет лізингу за договором № 22-07-687
спл від 18.10.2007р.; аркуш справи 25-26).

Вчинення виконавчого напису
приватного нотаріуса Хмельницького
міського нотаріального округу Оксанюк
А.А. від 16.09.2010р. про вилучення предмету
лізингу за договором №22-08-36 спл від
31.01.2008р., а саме зернозбиральних
комбайнів КЗС-9-1 «Славутич» у кількості
двох одиниць оскаржено позивачем в
судовому порядку, за результатами
розгляду судової справи №8/1890-10
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 22.04.2011р.
скасовано рішення Господарського суду
Хмельницької області у цій справі та
визнано виконавчий напис нотаріуса
таким, що не підлягає виконанню.

Виконавчий напис від 21.01.2011р. вчинений
приватним нотаріусом Хмельницького
міського нотаріального округу Оксанюк
А.А. про вилучення предмету лізингу №
22-07-687 спл від 18.10.2007р. визнано таким, що
не підлягає виконанню за рішенням
Господарського суду Хмельницької
області від 28.04.2011р., залишеним без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 21.06.2011р. у
справі №20/5025/281/11.

Предметом спору у даній справі є вимоги
про стягнення нанесених збитків
позивачу, нанесення яких, згідно
доводів позивача, підтверджується
матеріалами судових справ № 8/1890-10 та №
20/5025/281/11 за позовами ЗАТ «Октант» до
Відкритого акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Украгролізинг» про визнання такими,
що не підлягають виконанню, виконавчих
написів, вчинених 16.09.2010р. та 21.01.2011 року
приватним нотаріусом Хмельницького
нотаріального округу Оксанюк Аліною
Анатоліївною, зареєстрованих в реєстрі
за номером 9670 та 536 відповідно.

Розрахунок збитків, визначено
позивачем із сум оплачених лізингових
платежів, які становлять за договором
№ 22-07-687спл від 18.10.2007р. грошову суму у
розмірі 449228,60 грн. та за договором №
22-08-36спл від 31.01.2008р. - 646766,08 грн., тобто у
загальному розмірі 1095995,57 грн. Однак,
враховуючи скрутне матеріальне
становище товариства та неможливість
сплати у повному обсязі судового збору
відповідно до загальної суми
лізингових платежів, позивач просив
стягнути визначені ним збитки
частково, а саме у розмірі 100 000, 00 грн..

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

На вимоги суду позивачем представлені
банківські виписки, видаткові касові
ордери, що підтверджують проведення
оплат у періоді до 08.09.2011р., у довідці
відповідача станом на 22.12.2014р. наведені
дані по заборгованості ТОВ «Октант
центр» за договором прямого лізингу №
22-08-36 спл від 31.01.2008р. - 134 495, 77 грн., та за
договором прямого лізингу № 22-07-687 спл
від 18.10.2007р. - 42 588, 98 грн..

При цьому, судом враховані доводи
позивача викладені у позовній заяві та
апеляційній скарзі, що оплата
позивачем коштів у сумі 1 095 995, 57 грн.
підтверджується постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 14 березня 2011
року у справі № 5/1922-10, де судом були
досліджені докази проведеної ЗАТ
«Октант», однак у вказаному судовому
рішенні було встановлено наступне:

- … відповідно до розрахунку
заборгованості по договору прямого
лізингу № 22-07-687 спл від 18.10.2007р.
відповідач частково сплатив
лізинговий платіж в сумі 288 478, 95 грн. та
по договору прямого лізингу № 22-08-36 спл
від 31.01.2008р. в сумі 397 982, 16 грн..

Таким чином, під час розгляду вказаної
справи судом не встановлено обставин
сплати позивачем (його попередником -
ЗАТ «Октант») на користь відповідача
грошових коштів у загальному розмірі
1095995,57 грн., як те стверджується у
позовній заяві, а отже зазначені
обставини підлягають доказуванню в
силу положень ст. 33, 35 ГПК України.

Спір у справі № 5/1922-10 розглянутий судом
про стягнення заборгованості, що
виникла по договору № 22-07-687 спл від
18.10.2007р. за період 25.10.2010р., за договором
№ 22-08-36 спл від 31.01.2008р. за період
05.08.2010р..

В будь-якому випадку, заборгованість,
яка заявлялась до стягнення в межах
справи № 5/1922-10 виникла згідно
договорів прямого лізингу у період, в
якому сільськогосподарська техніка
перебувала у користуванні позивача
(лізингоодержувача), тобто в періоді до
її вилучення за виконавчими написами,
які оспорювались позивачем:

- в межах судової справи № 5/1922-10
розглядались вимоги про стягнення
боргу за договором № 22-07-687 спл від
18.10.2007р. за період 25.10.2010р., тоді як
вилучення предмету лізингу відбулось
від 06.04.2011р. (аркуш справи 25-26);

- вимоги про стягнення боргу за
договором № 22-08-36 спл від 31.01.2008р.
розглянуті за період 05.08.2010р., а
вилучення предмета лізингу відбулось
14.10.2010р. (аркуш справи 26-27).

Доводи скаржника про понесення
товариством збитків у розмірі 1095995,57
грн. пов'язаних зі сплатою на користь
лізингодавця платежів згідно
договорів прямого лізингу № 22-07-687 спл
від 18.10.2007р., № 22-08-36 спл від 31.01.2008р.
обгрунтовано відхилені судом першої
інстанції, оскільки заявлена позивачем
до стягнення грошова сума, розрахована
на підставі сплачених ним лізингових
платежів, не є втратами позивача та не
може бути компенсована шляхом
відшкодування збитків.

Сплата вказаних платежів передбачена
положеннями договорів № 22-07-687 спл від
18.10.2007р., № 22-08-36 спл від 31.01.2008р., а
правомірність чи неправомірність
вчинених в подальшому написів та
вилучення в подальшому предметів
лізингу з користування позивача не
надає права вимоги на повернення
коштів про які стверджував у позовній
заяві позивач.

Відповідно до ст. 42 Господарського
кодексу України підприємництво - це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник,
який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки, в силу положень ч. 2 вказаної
статті розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК України до складу
збитків, що підлягають відшкодуванню
особою, яка допустила господарське
правопорушення, включаються, зокрема
додаткові витрати (штрафні санкції,
сплачені іншим суб'єктам, вартість
додаткових робіт, додатково витрачених
матеріалів тощо), понесені стороною,
яка зазнала збитків внаслідок
порушення зобов'язання другою
стороною.

З вказаних норм чинного законодавства
вбачається, що обов'язковими умовами
покладення відповідальності на винну
сторону є наявність збитків, наявність
порушення з боку цієї особи, причинного
зв'язку між діями особи та збитками, які
складають об'єктивну сторону
правопорушення, та вини особи,
внаслідок дій якої спричинено збитки.

Обов'язковою умовою покладення
відповідальності має бути
безпосередній причинний зв'язок між
вчиненими порушеннями і збитками.
Збитки є наслідком, а допущення
порушення причиною.

Підставою для відшкодування понесених
збитків є спричинення їх внаслідок
вчиненого порушення, тобто наявності
прямого причинного-наслідкового
зв'язку між діями однієї сторони та
зменшення майнових прав іншої.

Вчинення виконавчих написів та
вилучення з користування техніки
06.04.2011р. - за договором № 22-07-687 спл від
18.10.2007р., та 14.10.2010р. - за договором № 22-08-36
спл від 31.01.2008р., не є належними та
допустимими доказами в розумінні ст. 34
ГПК України, які підтверджують збитки
позивача у розмірі 1 095 995, 57 грн.
внаслідок допущеного відповідачем
порушення, оскільки зобов'язання по
сплаті коштів за користування
предметами лізингу у періоді їх
перебування в користуванні позивача
виникли з договорів укладених між
сторонами, і такі витрати мали бути
понесені позивачем в силу положень
договорів лізингу № 22-07-687 спл від
18.10.2007р., № 22-08-36 спл від 31.01.2008р., а не у
зв'язку із вчиненням виконавчих
написів нотаріуса та вилученням в
подальшому техніки з користування
лізингоодержувача.

В даному випадку по заявленій сумі
збитку в частині 100 000 грн. із завданих
збитків у розмірі 1095995,57 грн. відсутні
підстави вважати наявним допущення
порушення прав позивача діями
відповідача, що свідчить про
недоведеність позивачем як розміру
збитків, причинно-наслідкового зв'язку
між діями відповідача та збитками,
внаслідок чого правильними є висновки
суду першої інстанції про помилкове
визначення позивачем правової природи
збитків та їх розміру.

На підставі вищевикладеного,
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що судом першої
інстанції повно, всебічно та об'єктивно
з'ясовано обставини справи, рішення
ухвалено відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
в зв'язку з чим відсутні підстави для
задоволення апеляційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Октант-центр» та
скасування рішення Господарського
суду міста Києва від 03.07.2014 року.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Октант-центр» залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду м. Києва від 03.07.2014р. у справі №
910/11334/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/11334/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Р.І. Самсін

Судді
С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала