м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Заступника прокурора Голосіївського
району м. Києва в інтересах держави в
особі Київської міської ради
До Приватного акціонерного товариства
"Виробничо-торговельна фірма «Глорія»
Про внесення змін до Договору оренди
земельної ділянки від 09.11.2000,
зареєстрованого Київським міським
управління земельних ресурсів 19.12.2000 за
Суддя Яковенко А.В.
Представники сторін:
Від прокуратури - Діброва В.С. посв.
№015963 від 04.04.2013р.
Від позивача - Новак Є.Л. дов.
№225-КР-1396 від 31.10.2014р.
Від відповідача - Зінченко А.Д. дов. №3
Обставини справи:
Заступник прокурора Голосіївського
району м. Києва в інтересах держави в
особі Київської міської ради звернувся
до Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Приватного
акціонерного товариства
"Виробничо-торговельна фірма "Глорія"
про внесення змін до Договору оренди
земельної ділянки від 09.11.2000,
зареєстрованого Київським міським
управління земельних ресурсів 19.12.2000 за
Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.02.2013
Київською міською радою прийнято
рішення №89/9146 «Про внесення змін до
договорів оренди земельних ділянок у
частині приведення розміру орендної
плати у відповідність до положень 288
Податкового кодексу України»,
відповідно до якого орган місцевого
самоврядування вирішив внести зміни до
договорів оренди земельних ділянок в
частині річної орендної плати,
встановивши її у розмірі 3% від
нормативної грошової оцінки та
покладено на орендарів обов'язок
забезпечити оформлення внесення
відповідних змін до договорів оренди
земельних ділянок. Так, зміна розміру
відсотків від грошової оцінки землі є
підставою для внесення змін до
договору в частині орендної плати, в
той час як відповідач із відповідною
заявою до Київської міської ради не
звертався, у зв'язку з чим Заступник
прокурора Голосіївського району міста
Києва звернувся до Господарського суду
міста Києва в інтересах держави в особі
Київської міської ради з вимогою про
внесення змін до Договору оренди
земельної ділянки від 09.11.2000 №79-6-00025,
укладеного між Київською міською радою
та Приватним акціонерним товариством
«Виробничо-торговельна фірма «Глорія»,
а саме, викласти п. 2.2 договору в
наступній редакції: «Річна орендна
плата за земельну ділянку
встановлюється у розмірі 3% (три
відсотки) від її грошової оцінки».

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.10.2014 порушено провадження у
справі №910/23099/14 та призначено розгляд
справи на 12.11.2014.

12.11.2014 на адресу Господарського суду
міста Києва від позивача надійшли
письмові пояснення по суті позовних
вимог, відповідно до яких просили
задовольнити позов заступника
прокурора в інтересах держави та
внести зміни до договору оренди

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.11.2014 розгляд справи №910/23099/14
відкладався на 08.12.2014 відповідно до
вимог ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.

04.12.2014 на адресу Господарського суду
міста Києва від прокуратури
Голосіївського району міста Києва
надійшли додаткові матеріали на
виконання вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі
№910/23099/14 від 24.10.2014.

Представник прокуратури
Голосіївського району міста Києва в
судове засідання 08.12.2014 з'явився, надав
пояснення по справі, відповідно до яких
повністю підтримав позовні вимоги,
викладені в позовній заяві.

Представник позивача у судове
засідання 08.12.2014 з'явився, надав
пояснення по справі, відповідно до яких
повністю підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити їх у повному
обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання 08.12.2014 з'явився, надав
пояснення по суті справи, додаткові
документи на виконання вимог ухвали
суду про порушення провадження у
справі №910/23099/14 від 24.10.2014, заперечення
№б/н від 08.12.2014 проти позову, відповідно
до яких просили суд відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

На підставі статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
може бути розглянута за наявними в ній
матеріалами.

За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
у справі №910/23099/14.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 08.12.2014 судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київської міської ради (далі -
Позивач, Орендодавець) від 03.02.2000 №7/728
вирішено передати Акціонерному
товариству закритого типу
«Виробничо-торговельна фірма «Глорія»
(назву змінено на Приватне акціонерне
товариство «Виробничо-торговельна
фірма «Глорія» згідно Рішення
Загальних зборів акціонерів від 26.04.2011)
(далі - Відповідач, Орендар) на 50 років
земельну ділянку загальною площею 2,0902
га для експлуатації та обслуговування
виробничо-складських та
адміністративно-побутових будівель за
адресою: м. Київ, Московський р-н, вул.
Смольна, 9.

09.11.2000 на підставі вказаного рішення
Київської міської ради між Київською
міською радою та Акціонерним
товариством закритого типу
«Виробничо-торговельна фірма «Глорія»
укладено Договір оренди земельної
ділянки (далі - Договір), зареєстрований
Київським міським управлінням
земельних ресурсів, про що зроблено
запис від 19.12.2000 за №79-6-00025 у книзі
записів державної реєстрації
договорів.

Відповідно до п. 1.1 Договору,
Орендодавець за підставі рішення
Київради від 03.02.200ор. за №7/728, передає, а
Орендар приймає у оренду на 50
(п'ятдесят) років земельну ділянку,
місце розташування якої вул. Смольна, 9
(дев'ять) у Московському районі м. Києва,
розміром 2,0902 (дві цілих і дев'ятсот дві
десятитісячних) га для експлуатації та
обслуговування виробничо-складських
та адміністративно-побутових будівель
у межах, які перенесені в натуру (на
місцевість) і зазначені на плані, що є
невід'ємною частиною цього договору.

Пунком 2.1. Договору передбачено, що за
оренду земельної ділянки Орендар
сплачує Орендодавцеві орендну плату у
грошовій формі, незалежно від
результатів своєї діяльності.

Сторони погодили, що річна орендна
плата за земельну ділянку
встановлюється у розмірі двох
відсотків від її грошової оцінки (п. 2.2.
Договору).

Згідно з довідкою Київського міського
управління земельних ресурсів від
24.10.2000р. за №825 на час укладання цього
Договору грошова оцінка земельної
ділянки становить 4865760 (чотири мільйони
вісімсот шістдесят п'ять тисяч сімсот
шістдесят) грн. 23. коп. (п. 3 Договору).

Приписами п.2.3. Договору передбачено, що
розмір орендної плати може змінюватися
за згодою сторін (шляхом внесення змін
до цього договору), за винятком випадку,
передбаченого пунктом п'ятим цього
договору. Пропозиції про перегляд
розміру орендної плати надсилаються не
частіше, ніж один раз на квартал і
розглядаються відповідно до
законодавства. Відсутність відповіді
на таку пропозицію не означає
погодження такої пропозиції.

Пунктом 5 Договору передбачено, що
Орендодавець має право у
односторонньому порядку (шляхом
надсилання Орендареві повідомлення
через податкові органи або через інший
уповноважений на це орган) збільшити
розмір орендної плати у випадку, коли
внаслідок змін у законодавстві орендна
плата стане меншою від розміру
земельного податку.

Судом встановлено, що укладений між
сторонами Договір за своєю правовою
придою є договором оренди, а відтак між
сторонами виникли правовідносини, які
підпадають під правове регулювання
Глави 58 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України).

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629
ЦК України є обов'язковим для виконання
сторонами

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України
«Про оренду землі (в редакції чинній на
момент укладення договору) орендна
плата за земельну ділянку - це платіж,
який орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.

Орендна плата за земельні ділянки, які
перебувають у державній або
комунальній власності,
централізується на спеціальних
бюджетних рахунках, розподіляється і
використовується відповідно до Закону
України «Про плату за землю» і не може
бути меншою за розмір земельного
податку, що встановлюється зазначеним
Законом (ч. 5 ст. 21 Закону України «Про
оренду землі» (в редакції чинній на
момент укладення Договору).

На момент укладання договору оренди
розмір та порядок плати за
використання земельних ресурсів, а
також напрями використання коштів, що
надійшли від плати за землю,
відповідальність платників та
контроль за правильністю обчислення і
справляння земельного податку
регулювались Законом України «Про
плату за землю» (чинного на момент
укладання договору оренди землі),
статтею 2 якого встановлено, що плата за
землю справляється у вигляді
земельного податку або орендної плати,
що визначається залежно від грошової
оцінки земель.

З 01.01.2011 набрав чинності Податковий
кодекс України, положеннями якого
передбачено, що підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки. Платником орендної
плати є орендар земельної ділянки.
Об'єктом оподаткування є земельна
ділянка, надана в оренду. Розмір та
умови внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем
(ст. 288 Податкового кодексу України).

Розмір орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою 3 відсотків
нормативної грошової оцінки (ст. 288.5.1
Податкового кодексу України).

За ст. 289 Податкового кодексу України
для визначення розміру податку та
орендної плати використовується
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок.

Відповідно до п. 5 Договору
Орендодавець має право у
односторонньому порядку (шляхом
надсилання Орендареві повідомлення
через податкові органи або через інший
уповноважений на це орган) збільшити
розмір орендної плати у випадку, коли
внаслідок змін у законодавстві орендна
плата стане меншою від розміру
земельного податку.

З метою приведення у відповідність до
вимог законодавства істотних умов
договорів оренди земельних ділянок,
відповідно до статті 30 Закону України
«Про оренду землі», статей 40, 41, 286, 288
Податкового кодексу України 28.02.2013
Київською міською радою прийнято
рішення № 89/9146 «Про внесення змін до
договорів оренди земельних ділянок у
частині приведення розміру річної
орендної плати у відповідність до
положень статті 288 Податкового кодексу
України». Відповідно до вказаного
рішення орган місцевого
самоврядування вирішив внести зміни до
договорів оренди земельних ділянок в
частині річної орендної плати,
встановивши її у розмірі 3% від
нормативної грошової оцінки та
покладено на орендарів, зокрема,
Приватне акціонерне товариство
«Виробничо-торговельна фірма «Глорія»
зобов'язано забезпечити оформлення
внесення відповідних змін до договору
оренди земельних ділянок.

Згідно з п. 1 ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» рада
в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.

Статтею 15 Закону України «Про оренду
землі» передбачено, що істотними
умовами договору оренди землі є,
зокрема, орендна плата із зазначенням
її розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ГК України
спори, що виникають при укладанні
господарських договорів за державним
замовленням, або договорів, укладення
яких є обов'язковим на підставі закону
та в інших випадках, встановлених
законом, розглядаються судом.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом; а також у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору (ст.
652 ЦК України).

Нормами ст.ст. 525, 526 ЦК України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 188 Господарського
кодексу України сторона договору, яка
вважає за необхідне змінити договір,
повинна надіслати пропозиції про це
другій стороні за договором.

Частиною 4 ст. 188 ГК України визначено,
що у разі якщо сторони не досягли згоди
щодо зміни договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Частиною 5 ст. 188 ГК України передбачено,
що якщо судовим рішенням договір
змінено або розірвано, договір
вважається зміненим з дня набрання
чинності даним рішенням, якщо іншого
строку набрання чинності не
встановлено за рішенням суду.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Проаналізувавши положення
законодавства України, суд дійшов
висновку, що як на момент укладення
спірного Договору, так і на момент
розгляду спору в суді, орендна плата за
земельні ділянки державної та
комунальної власності була/є
регульованою ціною, що, в свою чергу,
свідчить про наявність підстав для
перегляду розміру орендної плати - у
разі законодавчої зміни її граничного
розміру.

Відповідно до п. 2.18 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики розгляду
справ у спорах, що виникають із
земельних відносин» №6 від 17.05.2011,
вирішення спорів про внесення змін до
договору пов'язане із застосуванням
положення частини першої статті 626 ЦК
України, відповідно до якої договір є
узгодженим волевиявленням двох або
більше сторін, і тому суд не може
зобов'язати іншу сторону договору
внести зміни до нього. Отже,
заінтересована сторона у випадках,
передбачених законом, може просити суд
про внесення зміни до договору згідно з
рішенням суду, а не про зобов'язання
відповідача внести такі зміни до
договору.

Згідно з п. 2.19 вищевказаної Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України у разі прийняття уповноваженим
органом рішення про внесення змін до
ставок орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів, що
використовуються для розрахунку
орендної плати за земельні ділянки,
такі обставини можуть не братися судом
до уваги лише у разі скасування
відповідного рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування в установленому
законом порядку.

Судам слід враховувати, що розмір
орендної плати за землю визначається
сторонами у договорі, в тому числі може
визначатися шляхом встановлення
відсоткового відношення до
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, що відповідає чинному
законодавству України, зокрема,
приписам частини першої статті 15,
статті 21 Закону України «Про оренду
землі».

Статтею 30 Закону України «Про оренду
землі» передбачено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку.

Оскільки орендна плата за земельні
ділянки державної та комунальної
власності є регульованою ціною, то
законодавча зміна граничного розміру
цієї плати може бути підставою для
перегляду розміру орендної плати,
встановленої умовами договору. При
цьому надсилання відповідачеві
пропозицій щодо внесення змін до
договору оренди є правом, а не
обов'язком позивача, тому недотримання
останнім вимог частини другої статті 188
ГК України щодо надсилання іншій
стороні пропозицій про зміну умов
договору не позбавляє його права
звернутися до господарського суду з
позовом про зміну умов договору.

Зазначеного висновку дійшов Верховний
Суд України у своїй Постанові від 20.11.2012
у справі № 28/5005/640/2012 з посиланням на
рішення Конституційного Суду України
від 09.07.2002, де визначено, що надсилання
відповідачу про внесення змін до
спірного договору оренди є виключно
правом, а не обов'язком позивача, тому
недотримання вимог ст. 188
Господарського кодексу України щодо
обов'язку надсилання іншій стороні
пропозицій про зміну умов договору
оренди земельної ділянки не позбавляє
його права звернутися до суду з позовом
до відповідача про зміну умов договору
за наявності спору, тобто відсутності
згоди на зміну умов договору.

Частиною 1 ст. 73 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
закріплено, що акти ради, сільського,
селищного, міського голови, голови
районної в місті ради, виконавчого
комітету сільської, селищної, міської,
районної у місті (у разі її створення)
ради, прийняті в межах наданих їм
повноважень, є обов'язковими для
виконання всіма розташованими на
відповідній території органами
виконавчої влади, об'єднаннями
громадян, підприємствами, установами
та організаціями, посадовими особами, а
також громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території.

Таким чином, у разі прийняття
уповноваженим органом рішення про
внесення змін до ставок орендної плати
за землю та затвердження нових
коефіцієнтів, що використовуються для
розрахунку орендної плати за земельні
ділянки, такі обставини можуть не
братися судом до уваги лише у разі
скасування відповідного рішення
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування у
встановленому законом порядку.

Аналогічної позиції притримується
Вищий господарський суд України у
своїй Постанові від 23.10.2014 у справі
№922/1915/14.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
рішення Київської міської ради від
28.02.2013 року №89/9146 «Про внесення змін до
договорів оренди земельних ділянок у
частині приведення розміру річної
орендної плати у відповідність до
положень статті 288 Податкового кодексу
України» в судовому порядку не
скасовано, суд зобов'язаний при
розгляді даного спору брати до уваги
відповідне рішення Київської міської
ради та затверджений ним розмір
орендної плати за оренду земельної
ділянки.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок доказування та подання
доказів, відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Враховуючи викладене, а також те, що
розмір орендної плати за землю
законодавчо було змінено, суд
приходить висновку про наявність
підстав зміни Договору у частині, що
стосується розміру орендної плати за
користування земельною ділянкою, а
тому позовні вимоги Заступника
прокурора Голосіївського району міста
Києва в інтересах держави в особі
Київської міської ради є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

У відповідності до частини 3 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір, від сплати якого
позивач у встановленому порядку
звільнений, стягується з відповідача в
доход бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 4.6 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 7
від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України",
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору, та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України «Про судовий збір»,
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

Згідно з пунктом 2 частиною 2 статті 4
Закону України «Про судовий збір» за
подання до господарського суду
позовної заяви немайнового характеру
ставка судового збору становить 1
розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» від
16.01.2014, № 719-VII, з 1 січня 2014 року
мінімальна заробітна плата у місячному
розмірі становить 1 218,00 грн.

Нормами частини 11 статті 5 Закону
України «Про судовий збір»
встановлено, що від сплати судового
збору звільняються органи прокуратури
- при здійсненні представництва
інтересів громадян або держави в суді.

Враховуючи вищевикладене, беручи до
уваги, що позовні вимоги Заступника
прокурора Голосіївського району міста
Києва в інтересах держави в особі
Київської міської ради задоволені в
повному обсязі, судовий збір в розмірі 1
218,00 грн. підлягає стягненню з
Відповідача в діхід Державного бюджету
України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 32, 33, 34 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити у повному
обсязі.

2. Внести зміни до Договору оренди
земельної ділянки від 09.11.2000,
укладеного між Київською міською радою
та Приватним акціонерним товариством
«Виробничо-торговельна фірма «Глорія»
та зареєстрованого Київським міським
управлінням земельних ресурсів, про що
зроблено запис від 19.12.2000 за №79-6-00025 у
книзі записів державної реєстрації
договорів, а саме викласти п. 2.2
Договору в наступній редакції: «Річна
орендна плата за земельну ділянку
встановлюється у розмірі 3% (три
відсотки) від її грошової оцінки».

3. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства
«Виробничо-торговельна фірма «Глорія»
(03022, м. Київ, вул. Смольна, буд. 9; ) з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання рішення суду, в дохід
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 1 218,00 грн.

4. Після набрання рішенням
законної сили видати наказ.

5. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

6. Дата складання повного тексту
рішення 17.12.2014.

Cуддя
А.В.Яковенко