Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
тел. (0412) 48-16-20,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "22" грудня 2014 р.
Справа № 906/1449/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянув у судовому засіданні в м.
Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Союз Дистриб'юшн
Сервіс"

до Приватної фірми "Ана-Трейд"

про стягнення 7758,83 грн.

Позивач звернувся до господарського
суду Житомирської області з позовом
про стягнення з відповідача на свою
користь 7758,83 грн. заборгованості за
договором поставки №02/4 від 11.02.13., з
яких: 7020,06 грн. основного боргу, 465,11 грн.
пені та 273,66 грн. 3% річних.

Позивач звернувся із заявою про
розгляд справи у відсутності
представника.

Відповідач представника в судове
засідання не направив, про причину
неявки суд не повідомив, про день
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Враховуючи те, що явка представників
сторін в засідання суду обов'язковою не
визнавалась, надання письмового
відзиву відповідно до вимог ст.59 ГПК
України є правом відповідача, а не його
обов'язком, господарський суд вважає,
що неявка представників сторін,
повідомлених належним чином, не
перешкоджає розгляду справи за
наявними матеріалами відповідно до ст.
75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Союз
Дистриб'юшн Сервіс"
(постачальник/позивач) та Приватною
фірмою "Ана-Трейд"
(дистриб'ютор/відповідач) укладено
договір №02/4 про поставку товару на
умовах дистриб'юції.

Згідно п.1.1 договору, постачальник
зобов'язався поставити дистриб'ютору
товар, а останній в свою чергу
зобов'язався прийняти, оплатити та
продати поставлений товар.

На виконання умов договору позивач
відпустив відповідачу товар на
загальну суму 7020,06грн., що
підтверджується видатковими
накладними №SDS-004177 від 10.05.13, №SDS-004371 від
15.05.13, №SDS-004680 від 22.05.13, №SDS-005093 від 01.06.13,
№SDS-005385 від 06.06.13 (а.с.13-17).

Згідно п.4.2 договору, оплата товару
здійснюється упродовж 30 (тридцяти)
календарних днів з моменту фактичного
відвантаження товару зі складу
покупцю.

Проте, відповідач свої зобов'язання
щодо оплати товару не виконав,
внаслідок чого станом на день
звернення позивача з позовом до суду
та на час розгляду справи у суді перед
позивачем існує заборгованість в
розмірі 7020,06грн.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного
кодексу України договір є однією з
підстав виникнення зобов`язань та є
обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
даного Кодексу і інших актів
законодавства. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається,
якщо інше не встановлено договором
або законом. Аналогічна за змістом
норма міститься у п.1 ст. 193
Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є фактично
договором поставки, а за умовами ч. 1 ст.
712 ЦК України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, п.2 ст. 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання
нею зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка з
мотиву, що зобов'язання другої сторони
за іншим договором не було виконано
належним чином.

Порушенням зобов'язання, у
відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного,
враховуючи, що факт поставки позивачем
відповідачу товарів та факт порушення
відповідачем своїх договірних
зобов`язань в частині своєчасної та
повної оплати отриманого товару
підтверджений матеріалами справи і не
спростований відповідачем, суд прийшов
до висновку про обґрунтованість
позовних вимог в частині стягнення
основного боргу в сумі 7020,06 грн.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у
разі порушення зобов'язання, настають
наслідки, передбачені договором або
законом, в тому числі, сплата неустойки.
Приписами ст. 230 ГК України також
встановлено, що у разі порушення
учасником господарських відносин
правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або неналежне
виконання господарського зобов'язання,
він зобов'язаний сплатити штрафні
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, пеня, штраф).

При цьому, частина 1 статті 612
Цивільного кодексу України передбачає,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

В пункті 6.1 договору сторони визначили,
що за порушення зобов'язань з оплати
товару дистриб'ютор сплачує пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, діючої в період, за який
сплачується пеня, від суми
прострочених грошових зобов'язань.

Відповідно до ст.549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.Пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відтак, оскільки відповідач допустив
прострочення розрахунків з позивачем
за поставлений йому товар, на підставі
наведених вище норм чинного
законодавства та п. 6.1 договору,
позивачем, нараховано за період з 10.06.2013
по 04.01.2014 та заявлено до стягнення пеню
в сумі 465,11 грн., яка нарахована окремо
по кожній накладній, з урахуванням п.4.2
договору.

У відповідності до Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» пеня
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного Банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.6 статті 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені, суд дійшов висновку,
що вимоги позивача в цій частині
підлягають задоволенню в заявленому
розмірі.

Крім того, у відповідності до статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотки річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідач прострочив виконання
грошового зобов'язання, тому позивач
правомірно на підставі наведеної норми
чинного законодавства нарахував та
заявив до стягнення з відповідача 3%
річних у сумі 273,66 грн. за прострочення
оплати поставлених товарів (а.с.3).

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок річних , суд дійшов висновку
про його обґрунтованість, вірність та
відповідність фактичним обставинам
справи і нормам чинного законодавства,
тому вимоги позивача в цій частині
підлягають задоволенню.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідач позов щодо підстав та
предмету не оспорив, доказів сплати
боргу не надав, у судове засідання не
з'явився.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, господарський
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги обгрунтовані, заявлені у
відповідності до вимог чинного
законодавства, підтверджуються
матеріалами справи і підлягають
задоволенню.

Витрати , пов'язані з оплатою судового
збору покладаються на відповідача,
оскільки він спонукав позивача
звернутись з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Приватної фірми "Ана-Трейд"
(10031, м.Житомир, вул.Гранітна,10; код 20429573)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Союз Дистриб'юшн
Сервіс" (95011, Автономна Республука Крим,
м.Сімферополь, вул.Пушкіна/
вул.Маяковського, 35/2; код 37979346; адреса
для листування - 54037, м.Миколаїв,
вул.Приміська, 15-А) - 7020,06 грн. боргу, 465,11
грн. пені, 273,66 грн. 3% річних, 1827,00грн.
судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Дата підписання рішення 25.12.14

Суддя
Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу (рек. з повідом.)

3-відповідачу (рек. з повідом.)