ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2014 року
Справа № 925/1951/14

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого судді Пащенко А.Д.,
із секретарем судового засідання
Ковбою І.М.,

за участю представників: позивача: Пац
В.О. - за довіреністю, відповідача:
Бунякін М.М. - за довіреністю,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні господарського
суду Черкаської області справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до комунального підприємства теплових
мереж "Черкаситеплокомуненерго"

про стягнення 818 288 грн. 94 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з
відповідача 818 288 грн. 94 коп., зокрема 113
299 грн. 97 коп. пені за прострочення
сплати коштів за отриманий газ
відповідно до договору купівлі -
продажу природного газу № 178-БО-36 від
10.07.2012 в період з 18.05.2013 по 13.07.2013, 536 264
грн. 61 коп. інфляційних втрат за червень
2013-травень 2014 року та 168 724 грн. 36 коп. три
проценти річних за період з 18.05.2013 по
04.07.2014 за прострочення виконання
зобов'язання щодо оплати вартості
спожитого газу в установлені в
договорі строки. Позивач вказав, що
рішенням господарського суду від 20.08.2012
у справі № 925/1019/13 з відповідача
стягнуто борг за отриманий по
вказаному договору газ та пеню, штраф,
інфляційні втрати і три проценти
річних за прострочення розрахунку,
однак відповідач і після прийняття
рішення суду продовжував допускати
прострочення сплати коштів, у зв'язку з
чим позивач пред'явив до стягнення
відповідні нарахування за послідуючі
періоди.

Відповідач не подав суду письмовий
відзив на позов. 11.12.2014 відповідач подав
клопотання, в якому просить зменшити
розмір пені на 30% з мотивів відсутності
його вини у порушенні строків
виконання грошових зобов'язань,
оскільки прострочення сплати коштів
виникло через несвоєчасне
перерахування субвенцій з державного
бюджету місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах,
також просив врахувати тяжкий
матеріальний стан відповідача та те, що
у справі № 925/1019/13 суд врахував названі
обставини та зменшив пеню.

У судовому засіданні:

представник позивача повністю
підтримав позов з підстав, викладених у
позовній заяві, заперечив проти
зменшення розміру пені, стверджуючи,
що при зменшенні пені необхідно
врахувати винятковість обставин, а
наявність заборгованості боржників
перед відповідачем не може бути
винятковою обставиною, просив також
врахувати фінансовий стан позивача,
оскільки у 2013 - 2014 роках він мав збитки
через несплату боржниками коштів;

представник відповідача пояснив, що
борг та штрафні санкції, які є
предметом спору, виникли внаслідок
об'єктивних причин, це - несвоєчасне
перерахування субвенцій з державного
бюджету місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, що постачається
населенню, та несвоєчасне фінансування
пільг та субсидій, протягом 2012 - 9
місяців 2014 років заборгованість
держави збільшилась, що
підтверджується доданими до
клопотання протоколами засідання
територіальної комісії з погашення
заборгованості підприємств ПЕК, тобто
у порушенні відповідачем своїх
зобов'язань перед позивачем за
договором вина відповідача відсутня;
підтримав клопотання про зменшення
пені на 30% з викладених у клопотанні
підстав, просив його задовольнити та
врахувати при винесенні рішення суду
вказані відповідачем обставини.

У судовому засіданні 11.12.2014 оголошена
вступна та резолютивна частини рішення
суду відповідно до статті 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
клопотання відповідача про зменшення
пені, заслухавши пояснення та доводи
представників сторін у судовому
засіданні, суд встановив таке.

Публічне акціонерне товариство
Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (Продавець за
договором, позивач у справі) та
комунальне підприємство теплових
мереж "Черкаситеплокомуненерго"
(Покупець за договором, відповідач у
справі) уклали договір купівлі -
продажу природного газу № 178-БО-36 від 10
липня 2012 року (далі - Договір),
відповідно до умов якого Продавець
зобов'язався передати у власність
Покупцю у 2012 році природний газ, а
Покупець зобов'язався прийняти і
оплатити цей природний газ на умовах
цього Договору. Газ, що продається за
цим Договором, використовується
Покупцем виключно для виробництва
теплової енергії, яка споживається
бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами.

Відповідно до пункту 6.1 Договору оплата
за газ здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа наступного за місяцем поставки
газу.

У пункті 7.2 Договору сторони визначили,
що у разі невиконання Покупцем пункту
6.1 цього Договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
Продавцю, крім суми заборгованості,
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 відсотків
від суми простроченого платежу.

Відповідно до пункту 9.3 Договору строк,
у межах якого сторони можуть
звернутися до суду з вимогою про захист
своїх прав за цим Договором (строк
позовної давності), у тому числі щодо
стягнення основної заборгованості,
штрафів, пені, відсотків річних,
інфляційних нарахувань,
встановлюється тривалістю у 5 (п'ять)
років.

На виконання Договору позивач передав,
а відповідач прийняв природний газ на
загальну суму 23 939 301 грн. 03 коп. по актах
приймання - передачі природного газу
від 31.08.2012, 30.09.2012, 26.11.2012, 27.11.2012, 30.11.2012,
31.12.2012. Відповідачем було сплачено
кошти в сумі 18968809 грн. 43 коп., залишок
заборгованості відповідача складав
4970491 грн. 60 коп. Вказана сума
заборгованості за отриманий
відповідачем природний газ стягнута
рішенням господарського суду
Черкаської області від 20.08.2012 у справі
№ 925/1019/13, а також вказаним рішенням
стягнуто з відповідача пеню та три
проценти річних за прострочення сплати
боргу по 17.05.2013 та інфляційні по січень
2013 року.

Позивач пред'явив до стягнення з
відповідача пеню, три проценти річних
та інфляційні за послідуючі періоди
відповідно до доданих до позовної
заяви розрахунків.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності, суд вважає позовні вимоги
підлягаючими до часткового
задоволення, з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням
господарського суду Черкаської
області від 20.08.2012 у справі № 925/1019/13,
стягнуто з відповідача заборгованість
за поставлений газ протягом серпня -
грудня 2012 року відповідно до договору
купівлі - продажу природного газу №
178-БО-36 від 10.07.2012, на підставі якого
виникли зобов'язання сторін. Вказане
рішення суду залишене без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 17.12.2013.

Згідно статті 35 ГПК України обставини,
встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням суду від 20.08.2012 у справі №
925/1019/13 встановлені такі обставини, які
відповідно до припису статті 35 ГПК
України не потребують повторного
доказування: укладення сторонами
договору купівлі - продажу природного
газу № 178-БО-36 від 10.07.2012, поставку
позивачем протягом серпня-грудня 2012
року природного газу на суму 23939301 грн. 03
коп., сплату відповідачем коштів в сумі
18968809 грн. 43 коп. та залишок
заборгованості в сумі 4970491 грн. 60 коп.,
встановлення у договорі обов'язку
відповідача сплатити пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення платежу.

Згідно зі статтями 193, 202 Господарського
кодексу України, статтями 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства; одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом. Відповідно до
статті 202 Господарського кодексу
України, статті 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 216 ГК України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором. Одним із
видів господарських санкцій, які
відповідно до статті 217 ГК України
можуть застосовуватися у сфері
господарювання, є штрафні санкції, що
можуть застосовуватися у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня)
відповідно до умов договору між
сторонами.

Пеня в сумі 113 299 грн. 97 коп. нарахована
позивачем за період з 18.05.2013 по 13.07.2013 на
встановлену судом прострочену суму
боргу в розмірі, встановленому за
згодою сторін, за період, коли фактично
існувала заборгованість. Перевіривши
виконаний позивачем розрахунок пені,
суд приходить до висновку, що він
виконаний вірно, відповідно до умов
Договору та вимог чинного
законодавства.

Однак, розглянувши клопотання
відповідача, дослідивши додані до
нього докази, заслухавши доводи та
пояснення представників сторін та
враховуючи висновок суду у справі №
925/1019/13 по спору між цими ж сторонами,
суд приходить до висновку, що
клопотання відповідача підлягає до
часткового задоволення, з огляду на
таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
83 Господарського процесуального
кодексу України господарський суд,
приймаючи рішення, має право, зокрема,
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання. Тобто,
застосування вказаної норми є правом
суду.

Згідно частини 3 статті 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

В пункті 3.17.4. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" вирішуючи питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Отже, враховуючи обставини, наведені
відповідачем у клопотанні про
зменшення розміру пені та які
підтверджують тяжкий фінансовий стан
підприємства, що не залежить від
результатів діяльності підприємства -
відповідача, враховуючи висновок суду
у справі № 925/1019/13 щодо підстав для
зменшення пені, які станом на час
розгляду даної справи не змінилися, та
ту обставину, що поданими відповідачем
матеріалами підтверджується факт
утворення заборгованості відповідача,
яка невідшкодована за період 2012 рік - 9
місяців 2014 року, господарський суд,
керуючись ч. 2 ст. 233 Господарського
кодексу України, п. 3 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, вважає можливим зменшення
розміру стягуваної з відповідача пені
на 25 %, що складає 28 324 грн. 99 коп.

З огляду на викладене, з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
пеня в сумі 84 974 грн. 98 коп.

Вимоги позивача про стягнення з
відповідача 536 264 грн. 61 коп.
інфляційних втрат за червень
2013-травень 2014 року та 168 724 грн. 36 коп.
три проценти річних за період з 18.05.2013
по 04.07.2014 підлягають задоволенню у
заявлених сумах, відповідно до припису
статті 625 ЦК України, за якою боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Розрахунок трьох
процентів річних та індексу інфляції
позивачем виконаний вірно, відповідач
його не оспорив, тому вказані вимоги
позивача підлягають задоволенню.

На підставі статті 49 ГПК України з
відповідача підлягають відшкодуванню
позивачу понесені останнім витрати на
сплату судового збору у сплаченій
позивачем сумі 16 365 грн. 78 коп.

З огляду на викладене, керуючись
статтями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства
теплових мереж
"Черкаситеплокомуненерго" (18000, м.
Черкаси, вул. О. Дашковича, 62,
ідентифікаційний код 02082522) на користь
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6, ідентифікаційний код
20077720) - 84 974 грн. 98 коп. (сто тринадцять
тисяч двісті дев'яносто дев'ять гривень
97 копійок) пені, 536 264 грн. 61 коп. (п'ятсот
тридцять шість тисяч двісті шістдесят
чотири гривні 61 копійку) інфляційних
втрат, 168 724 грн. 36 коп. (сто шістдесят
вісім тисяч сімсот двадцять чотири
гривні 36 копійки) три проценти річних, 16
365 грн. 78 коп. (шістнадцять тисяч триста
шістдесят п'ять гривень 78 копійок)
судового збору.

В частині стягнення 28 324 грн. 99 коп. пені
у позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області
протягом десяти днів з дня складення
повного рішення.

Повне рішення складено 15.12.2014.

Суддя
А.Д. Пащенко