ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2014 р.
Справа № 914/3766/14

За позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю «Системи розвитку
бізнесу», м. Київ,до
відповідача:товариства з обмеженою
відповідальністю «Агролайф корми»,
м. Давидів,про: стягнення
заборгованості. Суддя Т. РимЗа участю
представників:позивача:Стадник І.В. -
довіреність №30/09 від 30.09.2014
р.,відповідача:Могильницький А.М. -
довіреність від 31.12.2013 р.На розгляд
господарського суду Львівської
області подано позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Системи
розвитку бізнесу» до товариства з
обмеженою відповідальністю «Агролайф
корми» про стягнення коштів. Ухвалою
господарського суду Львівської
області від 23.10.2014 року провадження у
справі порушено, позовну заяву
прийнято до розгляду, справу
призначено до судового розгляду на
12.11.2014 р. Рух справи відображено в
попередніх ухвалах суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідач у порушення умов договору
№2810 від 28.10.2013 р. не оплатив у повному
обсязі вартості отриманого товару,
внаслідок чого виникла заборгованість
у сумі 121.693,98 грн. Крім того, відповідачу
нараховано 25.632,41 грн. штрафу, 2.480,55 грн. -
3% річних, 19.412,38 грн. інфляційних втрат,
3.350,00 грн. витрат на послуги адвоката.

В судове засідання позивачем подано
заяву про уточнення позовних вимог.
Згідно з цією заявою позивач просить
стягнути з відповідача 121.693,98 грн., 2.510,56
грн. - 3% річних, 19.412,38 грн. інфляційних
втрат, 10.305,64 грн. пені, 3.350,0 грн. витрат
на послуги адвоката.

Суд розцінює подану заяву як таку, що
спрямована на зменшення позовних
вимог, оскільки за своєю правовою
природою первісно заявлена до
стягнення сума 25.632,41 грн. штрафу є
пенею. Передбачені частиною четвертою
статті 22 Господарського
процесуального кодексу України права
позивача збільшити або зменшити розмір
позовних вимог, відмовитись від позову
можуть бути реалізовані до прийняття
рішення судом першої інстанції. Згідно
з частиною третьою статті 55
Господарського процесуального кодексу
України ціну позову вказує позивач. Суд
враховує положення пункту 3.10 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", в
якому зазначено, що у разі прийняття
судом зміни (в бік збільшення або
зменшення) кількісних показників, у
яких виражається позовна вимога, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір, - з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення. Тому у
зв'язку зі зменшенням позовних вимог
суд вирішує спір в межах заявлених
10.305,64 грн. пені.

Відповідач у поданому відзиві
заперечив проти позовних вимог з
урахуванням такого. Сума основного
боргу 05.11.2014 р. зменшилась на 6.000,00 грн.,
що підтверджується платіжним
дорученням №45 та становить 11.5693,98 грн.
Відповідачем здійснено
контррозрахунок позовних вимог, за
яким 3% річних становлять 2.470,55 грн., а
пеня - 10.465,68 грн. Проти розрахунку
інфляційних втрат не заперечив.

Вислухавши представників сторін,
проаналізувавши матеріали справи, суд
установив таке.

Між сторонами у справі укладено
договір №2810 від 28.10.2013 р. (надалі -
Договір). Згідно з умовами цього
договору постачальник (позивач у
справі) зобов'язується поставити та
передати у власність покупця
(відповідач у справі) товар, а покупець
зобов'язується прийняти цей товар і
своєчасно здійснити його оплату.

До матеріалів справи відповідачем
долучено примірники видаткових
накладних про поставку позивачем
товару в межах укладеного Договору в
період з 30.10.2013 по 17.01.2014 року. Предметом
позову є заборгованість, яка виникла
внаслідок поставки товару на загальну
суму 317.516,99 грн., про що свідчать
видаткові накладні №28 від 17.01.2014 р. на
суму 163.282,00 грн. та №29 від 17.01.2014 р. на
суму 154.234,99 грн. Жодних претензій щодо
обсягу та якості переданого товару
відповідачем не заявлено.

З урахуванням здійснених проплат
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 121.693,98 грн. Під час
розгляду справи судом відповідачем
частково погашено суму боргу у сумі
6.000,00 грн., про що свідчить платіжне
доручення №45 від 05.11.2014 р.

Відповідачем скеровано на адресу
позивача гарантійний лист №182 від
13.02.2014 р., в якому ТзОВ «Агролайф корми»
гарантує здійснити оплату за
поставлений товар до 15.03.2014 р.

Між позивачем та фізичною особою -
підприємцем Юрковим М.О. укладено
договір про надання юридичних послуг
від 18.09.2014 р. За цим договором
виконавець (ФОП Юрков М.О.) бере на себе
зобов'язання надати замовнику (позивач
у справі) юридичні послуги, а замовник,
в свою чергу. Зобов'язується своєчасно
прийняти та оплатити їх. Статус
адвоката Юркова Максима
Олександровича підтверджено
свідоцтвом про право на заняття
адвокатською діяльністю №2663/10, виданим
30.09.2004 р. На підтвердження оплати
юридичних послуг надано банківську
виписку від 29.09.2014 на суму 6.700,00 грн.

При ухваленні рішення суд керувався
таким.

Між сторонами у справі виникли
зобов'язання з приводу поставки товару
на підставі Договору купівлі-продажу в
силу пункту 1 частини другої статті 11
Цивільного кодексу України. Відповідно
до частин першої та другої статті 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Аналогічне
положення передбачено частиною першою
пункту 1 статті 193 Господарського
кодексу України: суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною першою статті 692 Цивільного
кодексу України визначено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Частиною першою статті 530 Цивільного
кодексу України визначено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 3.2 Договору передбачено, що
оплата за товар здійснюється на
підставі рахунку-фактури, виставленого
постачальником, протягом 3 банківських
днів з моменту поставки товару, в
національній валюті України - гривні,
на розрахунковий рахунок
постачальника, якщо інше не узгоджено
сторонами в специфікації.

Суд при розгляді позовних вимог
враховує наступне. Відповідно до
пункту 1-1 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору. Згідно з пунктом 4.4
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 р. №18 господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань. Припинення
провадження у справі на підставі
зазначеної норми ГПК можливе в разі,
коли предмет спору існував на момент
виникнення останнього та припинив
існування в процесі розгляду справи.
Якщо ж він був відсутній і до порушення
провадження у справі, то зазначена
обставина тягне за собою відмову в
позові, а не припинення провадження у
справі.

Таким чином, оскільки відповідачем
частину боргу в сумі 6.000,00 грн. погашено
після подання позову до суду,
провадження у справі в цій частині
потрібно припинити. В частині
стягнення 115.693,98 грн. основного боргу
позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають до задоволення.

Відповідно до пункту 6.2.1 Договору у
випадку порушення строків оплати
товару, визначених п. 3.2 даного
договору, покупець сплачує на вимогу
постачальника пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла на
момент прострочення за кожен день
прострочення від вартості
поставленого, але неоплаченого товару.
За таких обставин вимоги позивача про
стягнення 10.305,64 грн. пені є
обгрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. За таких
обставин вимоги позивача про стягнення
з відповідача 19.412,38 грн. інфляційних
втрат є обгрунтованими.

Що стосується стягнення 3% річних, то
суд з урахуванням заперечень
відповідача та здійсненого розрахунку
заявленої суми, вважає таким, що
підлягає до стягнення 2.470,55 грн.

Відповідно до статей 33, 38
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
Сторона або прокурор у разі
неможливості самостійно надати докази
вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів. У разі задоволення клопотання
суд своєю ухвалою витребовує необхідні
докази.

Зазначені вище норми процесуального
закону спрямовані на реалізацію статті
43 Господарського процесуального
кодексу України. Згідно з положеннями
цієї статті судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку
про те, що відповідачем частково
спростовано доводи позову.

Судові витрати на підставі статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на сторони
пропорційно задоволених позовних
вимог. Разом з тим, позивач просить
стягнути з відповідача з урахуванням
заяви про зменшення позову 153.922,56 грн.
Таким чином, до сплати підлягає 3.078,45
грн. судового збору. З огляду на
зазначене, суд вважає за необхідне
повернути зайво сплачений судовий збір
у розмірі 372,93 грн.

Враховуючи наведене, керуючись
статтями 82, 83, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю «Агролайф
корми» (адреса: вулиця Львівська,
будинок 2-А, місто Давидів, Львівська
область, 81151; ідентифікаційний код 36874925)
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Системи розвитку
бізнесу» (адреса: вулиця Єреванська,
будинок 30, офіс 11, місто Київ, 03087;
ідентифікаційний код 38138341) 115.693,98 грн.
основного боргу, 10.305,64 грн. пені, 2.470,55
грн. - 3% річних, 19.412,38 грн. інфляційних
втрат, 2.957,77 грн. відшкодування витрат
на оплату судового збору, 3.218,68 грн.
відшкодування витрат на послуги
адвоката.

3. Припинити провадження у справі в
частині стягнення 6.000,00 грн. основного
боргу.

4. В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

5. Повернути товариству з
обмеженою відповідальністю «Системи
розвитку бізнесу» (адреса: вулиця
Єреванська, будинок 30, офіс 11, місто
Київ, 03087; ідентифікаційний код 38138341)
судовий збір в сумі 372,93 грн., зайво
сплачений відповідно до платіжного
доручення №85 від 10.10.2014 р.

Повне рішення складено 22.12.2014 р.

Суддя
Рим Т.Я.