КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2014 р. Справа№ 910/9986/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі
Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: Талай С.В.

Дьяков Д.Ю.

від відповідача: Карпінський С.В.

від третьої особи: ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сканді»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 08.09.2014р.

у справі №910/9986/14 (головуючий суддя
Васильченко Т.В., судді Сташків Р.Б.,
Нечай О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сканді»

до Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк»

третя особа ОСОБА_6

про визнання поруки такою, що припинена

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сканді» звернулось
до Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк», третя особа
ОСОБА_6 про визнання поруки Товариства
з обмеженою відповідальністю «Сканді»
за Договором поруки від 18.07.2008р.
№03.93/08-ДП2, укладеного між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Сканді»
та Публічним акціонерним товариством
«ВТБ Банк» в забезпечення виконання
громадянкою України ОСОБА_6 зобов'язань
за Кредитним договором від 18.07.2008р.
№03.93/08-КЛ (невідновлювальна кредитна
лінія), припиненою.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 08.09.2014р. в позові відмолено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сканді» подало
апеляційну скаргу, за якою просить
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 15.09.2014р. у справі
№910/9986/14 та прийняти нове, яким
задовольнити позов у повному обсязі.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції
не в повному обсязі з'ясував обставини
справи, які мають значення для
правильного вирішення цивільного
спору, неправильно та неповно дослідив
докази, що призвело до невідповідності
висновків суду обставинам справи, а
також неправильно застосував норми як
матеріального, так і процесуального
права.

Скаржник вказує про те, що відповідач
збільшив процентну ставку за кредитом
без його згоди, як поручителя, а тому на
підставі ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу
України порука є припиненою.

Відповідач - Публічне акціонерне
товариство «ВТБ Банк», надав до
матеріалів справи письмові
заперечення на апеляційну скаргу, за
якими просить відмовити у задоволенні
апеляційної скарги та залишити рішення
Господарського суду міста Києва від
08.09.2014р. в силі.

Відповідач вказує про те, що твердження
позивача про односторонню зміну банком
встановленої Кредитним договором
процентної ставки є абсолютно
безпідставним, оскільки підвищення
процентної ставки на 2% у разі
невиконання позичальником ряду вимог
було передбачено Кредитним договором з
моменту його укладання.

Третя особа не надала письмових
пояснень щодо доводів апеляційної
скарги ТОВ «Сканді».

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.10.2014р.
колегією суддів у складі головуючий
суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О.,
Синиця О.Ф. прийнято до провадження
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сканді»
та призначено розгляд справи на 01.12.2014р.

Справа слухалась з оголошеними в
судових засіданнях 01.12.2014р. та 15.12.2014р.
перервами на підставі ст. 77 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
Київський апеляційний господарський
суд зазначає наступне.

18 липня 2008р. між Публічним акціонерним
товариством «ВТБ Банк», як кредитором,
та громадянкою України ОСОБА_6, як
позичальником, був укладений Кредитний
договір №03.93/08-КЛ (невідновлювальна
кредитна лінія), за умовами якого
кредитор надає позичальнику кредит у
вигляді невідновлювальної кредитної
лінії, а позичальник зобов'язується
належним чином використати та
повернути кредитору суму кредиту, а
також сплатити проценти за
користування кредитом, комісії та інші
платежі згідно умов цього Договору та
виконати всі інші зобов'язання в
порядку та строки, визначені цим
Договором.

За умовами цього Кредитного договору
ліміт кредитної лінії та валюта
кредиту 350 000,00 доларів США; цільове
призначення кредиту - кредит надається
на споживчі потреби; строк
кредитування - по 17.07.2018р. (включно);
процентна ставка - 16% річних; комісія за
видачу згідно встановленого ліміту -
разова комісія за видачу згідно
встановленого ліміту складає 1% від
суми встановленого ліміту та
сплачується позичальником до надання
кредиту; строк вибору траншів кредиту -
шість місяців від дати підписання
цього Договору; спосіб погашення суми
кредиту - щомісячно за схемою погашення
кредиту рівними частинами.

Згідно з п. 6.3. Кредитного договору
позичальник зобов'язується
застрахувати або забезпечити
страхування майновим поручителем у
акредитованих кредитором страхових
компаніях за власний рахунок на весь
період дії цього Договору на користь
кредитора предмет іпотеки, переданий в
забезпечення виконання зобов'язань за
цим Договором, на умовах, погоджених з
кредитором. Перелік страхових ризиків
обов'язково погоджується з кредитором.
Позичальник зобов'язується надати або
забезпечити надання майновим
поручителем кредитору до моменту
перерахування суми першого траншу
кредиту копії договору страхування та
платіжних документів, які
підтверджують сплату страхових
платежів. З переліком акредитованих
страхових компаній та їх тарифами
позичальник ознайомлений у момент
отримання консультації за умовами
кредиту.

Пунктом 9.2. Кредитного договору
передбачено, що кредитор підвищує
процентну ставку на 2% річних в
порівнянні з передбаченою п. 1.4.
процентною ставкою за цим Договором у
наступних випадках: позичальник
здійснив страхування предмету застави
на умовах, що не були погоджені з
кредитором; страхування предмету
іпотеки здійснене позичальником або
майновим поручителем у
неакредитованій банком страховій
компанії; позичальником невиконані
вимоги п. 6.3. - 6.6. цього Договору;
позичальником невиконані додаткові
умови протоколу кредитного комітету
№128 М від 15.07.2008р. При цьому позичальник
підписанням цього Договору
підтверджує, що для вказаного вище
застосування нової процентної ставки
не вимагається підписання сторонами
будь-яких інших додаткових документів,
крім цього Договору.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити грошові кошти) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України передбачено, що однією із
підстав виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

У відповідності до ч. 2 ст. 345
Господарського кодексу України
кредитні відносини здійснюються на
підставі кредитного договору, що
укладається між кредитором і
позичальником у письмовій формі. У
кредитному договорі передбачаються
мета, сума і строк кредиту, умови і
порядок його видачі та погашення, види
забезпечення зобов'язань позичальника,
відсоткові ставки, порядок плати за
кредит, обов'язки, права і
відповідальність сторін щодо видачі та
погашення кредиту.

Частиною 1 ст. 1056 Цивільного кодексу
України передбачено, що розмір
процентів та порядок їх сплати за
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань позичальника - ОСОБА_6, за
Кредитним договором між відповідачем,
як кредитором, та позивачем, як
поручителем, був укладений Договір
поруки №03.93/08-ДП2 від 18.07.2008р., за умовами
якого поручитель на добровільних
засадах бере на себе зобов'язання перед
кредитором відповідати по борговим
зобов'язанням боржника - ОСОБА_6, які
виникають з умов Кредитного договору
№03.93/08-КЛ від 18.07.2008р., а саме: повернути
кредит в розмірі 350 000,00 доларів США,
сплати процентів за його користування,
комісійну винагороду, неустойку (пеню,
штраф), в розмірі, строки та у випадках,
передбачених Кредитним договором, а
також відшкодувати можливі збитки та
виконати інші умови Кредитного
договору у повному обсязі.

Згідно з п. 1.3. та п. 1.4. Договору поруки
сторони Договору встановлюють, що
зобов'язання поручителя перед
кредитором є безумовними і для їх
виконання дотримання ніяких інших
умов, крім передбачених цим Договором
та Кредитним договором - не
потребується. Поручитель
зобов'язується самостійно
контролювати дотримання та своєчасне
виконання боржником своїх зобов'язань
перед кредитором.

Згідно з п. 2.1. Договору поруки сторони
визначають, що у випадку невиконання
боржником взятих на себе зобов'язань по
Кредитному договору, поручитель і
боржник несуть солідарну
відповідальність перед кредитором у
повному обсязі боргових зобов'язань
боржника по Кредитному договору,
включаючи повернення суми кредиту,
сплату нарахованих процентів за
користування кредитом, комісійної
винагороди, неустойки (пені, штрафу) та
відшкодування збитків, пов'язаних з
неналежним виконання зобов'язань
боржником.

У відповідності до п. 5.1. Договору
поруки цей Договір набирає чинності з
дати його підписання сторонами і діє до
повного виконання боржником або
поручителем зобов'язань за кредитним
договором та поручителем за цим
Договором.

У відповідності до ст. 546 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком. Договором або
законом можуть бути встановлені інші
види забезпечення виконання
зобов'язання.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна або
кільки осіб.

Згідно з ст. 554 Цивільного кодексу
України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Предметом розгляду у даній справі є
вимоги про визнання поруки такою, що
припинена в силу приписів ч. 1 ст. 559
Цивільного кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 559
Цивільного кодексу України порука
припиняється, зокрема, у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Зазначена підстава для припинення
поруки означає безпосередній зв'язок
між основним та додатковим
зобов'язаннями і спрямована на захист
прав поручителя, який, поручившись за
боржника, має бути впевнений в обсязі
своєї відповідальності та в тому, що
зміна основного зобов'язання в частині
збільшення його суми не призведе до
зміни обсягу його відповідальності без
його згоди.

Вище було зазначено, що в п. 9.2.
Кредитного договору його сторони
передбачили право банку підвищувати
процентну ставку на 2% річних в
порівнянні з передбаченою п. 1.4
процентною ставкою за цим Договором у
випадках порушення умов Кредитного
договору і визначили, що ця дія не
потребує підписання сторонами
будь-яких інших додаткових документів,
крім цього Договору.

Також в пункті 3.1. Договору поруки
визначено, що поручитель підтверджує,
що він ознайомлений з положеннями
кредитного договору, цілком розуміє
його зміст та згоден виступати
поручителем за зобов'язаннями
боржника. Будь-яке посилання в тексті
цього Договору на положення Кредитного
договору є достатнім для виявлення
волі кожної сторони щодо змісту такого
посилання.

Таким чином, на момент укладення
Договору поруки поручителю було відомо
про всі умови Кредитного договору, в
тому числі і ті, які встановлюють право
кредитора (відповідача у справі) на
зміну відсоткової ставки з визначених
умовами Кредитного договору підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач, у зв'язку з порушенням
позичальником умов п. 6.3. Кредитного
договору, скористався своїм правом на
збільшення процентної ставки за
користування кредитними коштами
відповідно до п. 9.2. Кредитного договору
(лист відповідача №708/123-2 від 28.07.2011р.).

Отже, оскільки поручитель, підписуючи
договір поруки, повністю погодився з
усіма умовами Кредитного договору та
був ознайомлений з можливістю зміни
розміру процентної ставки, та,
укладаючи Договір поруки, надав на неї
згоду, тому підстав для застосування ч.
1 ст. 559 Цивільного кодексу України
немає.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін, яка,
зокрема, проявляється в тому, що, і
встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК
України. Розподіл тягаря доказування
визначається предметом спору. За
загальним правилом обов'язок (тягар)
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. При цьому доказування
полягає не лише в поданні особами
доказів, а й у доведенні їх
переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить
відомий процесуальному праву принцип
допустимості доказів (засобів
доказування). Допустимість доказів
означає, що у випадках, передбачених
нормами матеріального права, певні
обставини повинні підтверджуватися
певними засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

Позивачем у справі не доведено
належними засобами доказування
наявність обставин, з якими закон
пов'язує можливість припинення поруки.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що рішення Господарського суду
міста Києва від 08.09.2014р. у даній справі є
таким, що відповідає нормам
матеріального і процесуального права,
фактичним обставинам та матеріалам
справи, у зв'язку з чим підстави для
його скасування та задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.
105 ГПК України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сканді»
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва 08.09.2014р. у справі №910/9986/14 залишити
без змін.

3. Справу №910/9986/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
Е.О. Шевченко

Судді
В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця