ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2014 р.
Справа № 914/3493/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Петрашко М.М. розглянувши
у відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м.Львів

до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3,
м.Нововолинськ Волинської області

за участю у справі третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тонбудпроект",
м.Львів

про розірвання договору та стягнення 232
000,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_5 - адвокат
(свідоцтво на право заняття
адвокатською діяльністю НОМЕР_3);

від відповідача ОСОБА_3;

від третьої особи не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходили. В
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позовні вимоги заявлено
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тонбудпроект" за
участю у справі третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення
242 000,00 грн., з яких 232 00,00 грн. - сплаченого
авансу та 10 000,00 - неустойка.

Ухвалою суду від 03.10.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 22.10.2014р.

В судове засідання 22.10.2014р. з'явився
представник Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 та Фізична особа-підприємць
ОСОБА_3.

Ухвалою суду від 22.10.2014р. замінено
первісного відповідача Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Тонбудпроект" на належного
відповідача - Фізичну особу підприємця
ОСОБА_3 та залучено до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Тонбудпроект", розгляд справи
відкладено на 12.11.2014р.

В судове засідання 12.11.2014р. з'явився
представник Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, який, з врахуванням поданої
заяви про залучення належного
відповідача та уточнення позовних
вимог просив стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 232 000,00 грн.
сплаченого авансу.

Представник Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 в судовому засіданні 12.11.2014р.
заявив усне клопотання про відкладення
розгляду справи для надання можливості
сторонам укласти мирову угоду.

Ухвалою суду від 12.11.2014р. розгляд справи
відкладено на 26.11.2014р.

В судовому засіданні 26.11.2014р.
представник позивача позовні вимоги з
врахуванням поданої заяви про
залучення належного відповідача та
уточнення позовних вимог підтримав
повністю, просив стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 232 000,00 грн.
сплаченого авансу.

Відповідач явку в судове засідання
26.11.2014р. не забезпечив, причин неявки не
повідомив. При цьому представник
позивача в судовому засіданні
зазначив, що позивачу не вдалося
зв'язатися із відповідачем для
укладення мирової угоди. Відзив на
позов відповідач (ФОП ОСОБА_3.) не подав.

Третя особа явку в судове засідання
26.11.2014р. повноважного представника не
забезпечила.

Ухвалою суду від 26.11.2014р. розгляд справи
відкладено на 10.12.2014р.

Представник позивача подав заяву про
уточнення позовних вимог (вх.№52373/14 від
02.12.2014р.). У вказаній заяві позивач
просить розірвати договір на
виготовлення та встановлення
віконно-дверних систем укладений
18.09.2012р. між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2, а
також стягнути з відповідача на
користь позивача 232 000,00 грн. одержаного
авансу.

Вказану заяву позивача суд прийняв як
заяву про зміну предмету позову.

Відповідач в судовому засіданні
повторно просив відкласти розгляд
справи для надання можливості сторонам
укласти мирову угоду. Відзив на позов
відповідач не надав.

Представник позивача проти
відкладення розгляду справи заперечив.

Суд розглянувши усне клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи, дійшов висновку відмовити у
його задоволенні, оскільки у сторін
було достатньо часу для укладення
мирової угоди. Крім того, суд не вбачає
необхідності для відкладення розгляду
справи, водночас позивач заперечує
проти відкладення розгляду справи,
мотивуючи це тим, що відповідач
ухиляється від укладення мирової
угоди.

Третя особа явку повноважного
представника в судове засіданні не
забезпечила. Слід зазначити, що ТзОВ
"Тонбудпроект" у поданому відзиві
просить розглядати справу без участі
його представника.

У зв'язку з тим, що відповідач не
використав наданого законом права на
подання відзиву на позов та доказів, а
матеріали справи в достатній мірі
характеризують взаємовідносини
сторін, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку статті 75
Господарського процесуального кодексу
України - за наявними у ній матеріалами.

Даний спір розглядається судом з
врахуванням заяви позивача про зміну
предмету позову, в якій позивач просить
розірвати договір на виготовлення та
встановлення віконно-дверних систем
укладений 18.09.2012р. між ФОП ОСОБА_3 та ФОП
ОСОБА_2, а також стягнути з відповідача
на користь позивача 232 000,00 грн.
одержаного авансу.

Перейшовши до розгляду справи по суті,
розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, заслухавши
представників позивача та відповідача,
суд -

встановив:

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців № 19479067,
ОСОБА_2 зареєстрований як фізична
особа-підприємець з 02.11.2001р. Згідно
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців № 19479113, ОСОБА_3

зареєстрований як фізична
особа-підприємець з 25.06.2008р.

Згідно декларації про початок
виконання будівельних робіт від
21.06.2011р., що міститься в матеріалах
справи, ФОП ОСОБА_2 є замовником об'єкта
будівництва найменування та
місцезнаходження якого:
«Автомобільний торговий центр в
с.Сокільники (кільцева дорога),
Пустомитівського району Львівської
області.

Між позивачем (замовник) та
відповідачем (виконавець) укладено
договір, відповідно до умов якого
відповідач взяв на себе зобов'язання
виготовити та встановити
віконно-дверні системи згідно додатків
1, 2, 3, 4 загальною вартістю зі знижкою 370
000,00 грн.

Відповідно до умов договору термін
виконання робіт - 60 робочих днів.

Як зазначено у вказаному договорі у
розділі порядок оплати, аванс
виконавцем отримано.

Місце виконання відповідно до
вказаного договору: с.Сокільники,
кільцева дорога, Пустомитівський
район.

Позивач стверджує, що на виконання умов
укладеного договору ним було здійснено
авансові платежі у розмірі 232 000,00 грн.,
однак відповідач роботи передбачені
договором не виконав.

Таким чином позивач звернувся до
господарського суду Львівської
області та просить розірвати договір
на виготовлення та встановлення
віконно-дверних систем укладений
18.09.2012р. між позивачем та відповідачем,
а також просить стягнути з відповідача
на користь позивача 232 000,00 грн.
одержаного авансу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, заслухавши
представника позивача та відповідача,
суд дійшов висновку, що позов слід
задоволити повністю з наступних
підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема є договори
та інші правочини. Згідно ст.174
Господарського кодексу України однією
з підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції
однієї сторони укласти договір (оферти)
і прийняття пропозиції (акцепту) другою
стороною.

Відповідно до ч.1 ст. 639 ЦК України
договір може бути укладений у будь-якій
формі, якщо вимоги щодо форми договору
не встановлені законом.

Згідно із ч.1 ст.640 ЦК України договір є
укладеним з моменту одержання особою,
яка направила пропозицію укласти
договір, відповіді про прийняття цієї
пропозиції.

Частиною 2 ст. 642 ЦК України передбачено,
що якщо особа, яка одержала пропозицію
укласти договір, у межах строку для
відповіді вчинила дію відповідно до
вказаних у пропозиції умов договору
(відвантажила товари, надала послуги,
виконала роботи, сплатила відповідну
суму грошей тощо), яка засвідчує її
бажання укласти договір, ця дія є
прийняттям пропозиції, якщо інше не
вказане в пропозиції укласти договір
або не встановлено законом.

За договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу (ст.837 ЦК
України).

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців № 19479067,
ОСОБА_2 зареєстрований як фізична
особа-підприємець з 02.11.2001р. Згідно
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців № 19479113, ОСОБА_3
зареєстрований як фізична
особа-підприємець з 25.06.2008р.

Згідно декларації про початок
виконання будівельних робіт від
21.06.2011р., що міститься в матеріалах
справи, ФОП ОСОБА_2 є замовником об'єкта
будівництва найменування та
місцезнаходження якого:
«Автомобільний торговий центр в
с.Сокільники (кільцева дорога),
Пустомитівського району Львівської
області.

Як вбачається із матеріалів справи, між
сторонами укладено договір, відповідно
до умов якого відповідач взяв на себе
зобов'язання виготовити та встановити
віконно-дверні системи згідно додатків
1, 2, 3, 4 загальною вартістю зі знижкою 370
000,00 грн.

В матеріалах справи містяться докази
отримання відповідачем 232 000,00 грн.
авансу на виконання робіт передбачених
договором. Як вбачається із матеріалів
справи, перший авансовий платіж в
розмірі 110 000,00 грн. був отриманий
відповідачем 18.09.2012р. Підписавши даний
договір та здійснивши авансовий
платіж, позивач прийняв пропозицію
відповідача укласти вищезазначений
договір.

Відповідно до ст. 846 ЦК України, строки
виконання роботи або її окремих етапів
встановлюються у договорі підряду.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Умовами договору сторони обумовили
термін виконання замовлення, який
становить 60 робочих днів.

У відповідності із ст.193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Аналогічно відповідно до
ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Як зазначалося вище, в матеріалах
справи містяться докази отримання
відповідачем 232 000,00 грн. авансу на
виконання робіт передбачених
договором. Однак відповідач своїх
зобов'язань за договором не виконав,
докази виконання таких робіт в
матеріалах справи відсутні, відзив на
позов відповідач не надав. Разом з тим,
відповідач у судовому засіданні не
заперечив факту отримання авансу у
розмірі 232 000,00 грн. та не спростував тих
обставин, що зобов'язання за договором
ним виконані не були.

Крім того, в матеріалах справи
міститься договір підряду, укладений
21.02.2013р. між ФОП ОСОБА_2 (замовник) та
ТзОВ «Тонбудпроект» (підрядник),
відповідно до умов якого підрядник
зобов'язується на власний ризик
виконати за плату відповідно до умов
цього договору передбачену ст.2 цього
договору роботу, а замовник
зобов'язується прийняти цю роботу та
оплатити її.

Пунктом 8.1. вказаного договору
підрядник зобов'язується виконувати
роботу протягом 30 днів з моменту
встановлення склопакетних конструкцій
на об'єкті передбаченому в п.3.1.1. цього
договору.

Згідно із п.3.1.1. вказаного договору
місцем проведення робіт та об'єктом
робіт ж: с.Сокільники, кільцева дорога,
Пустомитівський район, «Автомобільний
торговий центр».

Зі змісту договору вбачається, що ТзОВ
«Тонбудпроект» зобов'язалось виконати
роботи протягом 30 днів з моменту
встановлення склопакетних
конструкцій, які відповідно до
договору від 18.09.2012р. укладеного між
позивачем та відповідачем мали бути
встановлені відповідачем.

У поданому відзиві ТзОВ «Тонбудпроект»
зазначає, що ним не було виконано своїх
обов'язків щодо виконання робіт з
проведення фасадно-оздоблювальних
робіт, оскільки такі роботи виконати
фактично неможливо тому, що
передумовою для їх виконання є
готовність фасаду (наявність
склопакетних установок), проте ФОП
ОСОБА_3 своїх зобов'язань по
встановленню склопакетних конструкцій
виконано не було.

Частиною 2 ст.651 ЦК України передбачено,
що договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Враховуючи те, що відповідач не
здійснив роботи зазначені в укладеному
між сторонами договорі в обумовлений
строк, тобто відповідачем допущено
істотне порушення умов договору,
відтак суд дійшов висновку задоволити
позовну вимогу про розірвання договору
на виготовлення та встановлення
віконно-дверних систем від 18.09.2012р.
укладеного між позивачем та
відповідачем.

Відповідно до ч. 4 статті 653 ЦК України,
сторони не мають права вимагати
повернення того, що було виконане ними
за зобов'язанням до моменту зміни або
розірвання договору, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 849 ЦК України
встановлено, що якщо підрядник
своєчасно не розпочав роботу або
виконує її настільки повільно, що
закінчення її у строк стає явно
неможливим, замовник має право
відмовитися від договору підряду та
вимагати відшкодування збитків.

Зі змісту зазначеної норми вбачається,
що умовою її застосування є
невиконання чи неналежне виконання
підрядником свого зобов'язання. А у
разі настання такої умови замовник має
право відмовитися від договору підряду
та вимагати відшкодування збитків.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач в порушення умов договору
від 18.09.2012р. протягом 60 робочих днів з
моменту отримання попередньої оплати
роботу не розпочав, що стало підставою
для звернення позивачем з вимогою
розірвати договір та з вимогою про
повернення попередньої оплати в сумі 232
000,00 грн.

Суд звертає увагу, що оскільки законом
не визначено форму пред'явлення вимоги
замовника, останній може здійснити
своє право будь-яким шляхом: як шляхом
звернення до підрядника з претензією,
листом, телеграмою тощо, так і шляхом
пред'явлення через суд вимоги у
визначеній законом процесуальній
формі - формі позову.

Отже враховуючи те, що внаслідок
істотного порушенням відповідачем
умов договору від 18.09.2012р. на
встановлення віконно-дверних систем
даний договір підлагає розірванню з
підстав зазначених вище, позовна
вимога позивача про стягнення з
відповідача 232 000,00 грн. одержаного
авансу є підставною та підлягає до
задоволення.

Відповідно до ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищенаведені норми
процесуального закону та як вбачається
з матеріалів справи, відповідачем не
спростовано доводів позовної заяви, не
надано суду належних та допустимих
доказів про наявність інших обставин
ніж ті, що досліджені в ході судових
засідань.

Сплата позивачем судового збору
підтверджується квитанцією №210 від
26.06.2014р. на суму 46,40 грн., квитанцією
№12296985 від 23.07.2014р. на суму 153,60 грн. та
квитанцією №300410028 від 04.07.2014р. на суму 4
640,00 грн. Тобто позивачем при зверненні
до господарського суду Львівської
області всього сплачено 4 840,00 грн.
судового збору.

Оскільки з відповідача на користь
позивача слід стягнути 232 000,00 грн.,
враховуючи приписи ст.49 ГПК України,
суд дійшов висновку стягнути з
відповідача на користь позивача 4 640,00
грн. судового збору. за позовну вимогу
майнового характеру та 200,00 грн.
судового збору за позовну вимогу
немайнового характеру. Крім того,
керуючись нормами ст.49 ГПУ України, суд
дійшов висновку стягнути з відповідача
в дохід Державного бюджету України 1
018,00 грн. судового збору за позовну
вимогу немайнового характеру.

Керуючись ст.ст.43, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 115, 116
ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Розірвати договір укладений 18.09.2012р.
між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
(45400, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (79007, АДРЕСА_1,
ІПН НОМЕР_2) на виготовлення та
встановлення віконно-дверних систем.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (45400, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (79007, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_2) 232 000,00
грн. попередньої оплати та судовий збір
в розмірі 4 840,00 грн.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (45400, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) в дохід
державного бюджету України 1 018,00 грн.
судового збору.

5. Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили, в порядку ст.116
ГПК України.

6. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 15.12.2014р.

Суддя
Петрашко М.М.