ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" грудня 2014 р.Справа № 916/3445/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПАРИТЕТ-СМІК"

До відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова мережа
"АРБЕР"

про стягнення

Головуючий - Погребна К.Ф.

Судді - Д'яченко Т.Г.

Брагіна Я.В.

Представники сторін:

Від позивача: Магас А.І. - довіреність;

Від відповідача: Мишко К.В. -
довіреність;

В судовому засіданні 09.12.2014р. оголошено
перерву до 10.12.2014р. до 15.00, в порядку ст. 77
ГПК України.

Суть спору: Позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю
"ПАРИТЕТ-СМІК" звернулось до
господарського суду Одеської області
із позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торгова
мережа "АРБЕР", в якій просив суд
стягнути заборгованість з орендної
плати у сумі 423357,48 грн., пені у сумі 14304,18
грн., 3% річних у сумі 2710,38 грн.,
інфляційних у сумі 20810,24 грн. та штрафу у
сумі 43156,10 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 01.09.2014 року порушено
провадження у справі № 916/3445/14 (суддя
Погребна К.Ф.).

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 27.10.2014р. справу №916/3445/14
призначено до колегіального розгляду у
складі трьох суддів.

Згідно даних автоматичного розподілу
справ між суддями та розпорядженням
керівника апарату суду №892 від 27.10.2014р.,
справу №916/3445/14 призначено до розгляду
колегією суддів у складі: головуючий
суддя Погребна К.Ф., суддя Д'яченко Т.Г.,
суддя Брагіна Я.В.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 28.10.2014р. справу №916/3445/14
прийнято до колегіального розгляду
колегією суддів у складі: головуючий
суддя Погребна К.Ф., суддя Д'яченко Т.Г.,
суддя Брагіна Я.В.

В ході колегіального розгляду справи
до господарського суду Одеської
області надійшла заява Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ПАРИТЕТ-СМІК" про збільшення позовних
вимог від 14.11.2014р., у якій позивачем було
збільшено розмір раніше заявлених
позовних вимог та фактично додано
позовну вимогу про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова мережа
"АРБЕР" штрафу за неповернення
приміщення, який по суті є неустойкою у
вигляді подвійної орендної плати, що
передбачена ч.2 ст. 785 ЦК України.

Відповідно до даних заяви про
збільшення позовних вимог від 14.11.2014р.
позивач просить суд стягнути з
відповідача:

- 717014,45 грн. орендної плати за період з
лютого 2014р. по 19.11.2014р.

- 49425,48 грн. пені за період з 21.08.2013р. по
19.11.2014р. (за прострочення сплати
орендної плати, нарахованої по липень
2014р.)

- 8071,57 грн. 3% річних за період з 21.08.2013р.
по 19.11.2014р. (за прострочення сплати
орендної плати, нарахованої по липень
2014р.)

- 48270,15 грн. інфляційні за період з
вересня 2013р. по жовтень 2014р. (за
прострочення сплати орендної плати,
нарахованої по липень 2014р.)

- 69597,65 грн. штраф 10 %, який складає суму
штрафів за кожним випадком
прострочення сплати орендних платежів
за період з серпня 2013р. по липень 2014р.

- 567720 грн. штраф за неповернення
приміщення після розірвання договору
оренди за період з 19.08.2014р. по 18.11.2014р.

- додатково позивач просить суд
відшкодувати понесені ним витрати у
сумі 6354,92 грн., пов'язані з явкою
представників позивача у судові
засідання (витрати на бензин для
відрядження з Києва до м. Одеси) та
сплачений позивачем судовий збір у
розмірі 29201,99 грн.

Дослідивши надану суду заяву про
збільшення позовних вимог, колегія
суддів вважає її такою, що містить
одночасну зміну предмету та підстав
позову, що є неправомірним, оскільки
положення діючого ГПК України не
наділяють позивача правом одночасної
зміни предмету та підстав позову.

Як вбачається з позиції Верховного
суду України, викладеної у Висновках
Верховного Суду України, що викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1
ст. 111 16 ГПК України, за I півріччя 2012 р.,
неустойка, стягнення якої передбачено
ч. 2 ст. 785 ЦК, є самостійною підставою
майнової відповідальності у сфері
орендних правовідносин і визначається
законодавцем як подвійна плата за
користування річчю за час
прострочення.

Так, на переконання суду, додатково
заявлена позивачем позовна вимога про
стягнення неустойки в порядку ч. 2 ст. 785
ЦК України, у зв'язку з фактичним
неповерненням орендованого майна
позивачу відповідачем після
розірвання договору, становить окрему
підставу позову, а фактично нова вимога
про стягнення такої неустойки на
підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України становить
новий предмет позову.

З урахуванням цього, подана 14.11.2014р.
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ПАРИТЕТ-СМІК" заява
про збільшення позовних вимог
приймається судом до розгляду за
виключенням вимоги про стягнення 567720
грн. штрафу за неповернення приміщення
після розірвання договору оренди за
період з 19.08.2014р. по 18.11.2014р., який по суті
є неустойкою у вигляді подвійної
орендної плати, що передбачена ч.2 ст. 785
ЦК України.

Таким чином, позовні вимоги, що
підлягають розгляду в межах справи
№916/3445/14 складаються зі стягнення:

- 717014,45 грн. орендної плати за період з
лютого 2014р. по 19.11.2014р.

- 49425,48 грн. пені за період з 21.08.2013р. по
19.11.2014р. (за прострочення сплати
орендної плати, нарахованої по липень
2014р.)

- 8071,57 грн. 3% річних за період з 21.08.2013р.
по 19.11.2014р. (за прострочення сплати
орендної плати, нарахованої по липень
2014р.)

- 48270,15 грн. інфляційних за період з
вересня 2013р. по жовтень 2014р. (за
прострочення сплати орендної плати,
нарахованої по липень 2014р.)

- 69597,65 грн. штрафу 10 %, який складає суму
штрафів за кожним випадком
прострочення сплати орендних платежів
за період з серпня 2013р. по липень 2014р.

Відповідно до наданих суду усних та
письмових заперечень представників
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова мережа
"АРБЕР", відповідачем позовні вимоги
визнаються частково, в частині
стягнення суборендної плати за період
з лютого 2014р. по травень 2014р. у
загальному розмірі 229704,88 грн., решта
позовних вимог відповідачем не
визнається.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив.

31 березня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"ПАРИТЕТ-СМІК" (Орендар) та Товариством
з обмеженою відповідальністю "Торгова
мережа "АРБЕР" (Суборендар) було
укладено Договір суборенди (надалі за
текстом -Договір), згідно якого Орендар
передав Суборендарю за плату у
тимчасове користування (суборенду)
частину нежитлових приміщень
загальною 131,8 кв. м, за адресою: м. Одеса,
вул. Рішельєвська (Леніна), буд. 14. Об'єкт
суборенди належить на праві власності
ПрАТ „Компанія „ПОЛАКС".

Положеннями п. 2.1 договору суборенди
було передбачено, що передача об'єкта
суборенди Орендарем, прийняття його
Суборендарем і повернення об'єкта
суборенди при припиненні або
розірванні даного договору
оформлюється актами прийому-передачі,
підписаними сторонами.

31 березня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"ПАРИТЕТ-СМІК" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торгова
мережа "АРБЕР" було складено та
підписано акт прийому-передачі об'єкту
суборенди, яким фактично засвідчено
передачу у користування Суборендаря
нежитлових приміщень загальною площею
131,8 кв. м, за адресою: м. Одеса, вул.
Рішельєвська (Леніна), буд. 14.

У відповідності до п. 3.1 договору
суборенди його сторонами було
погоджено, що за користування об'єктом
суборенди Суборендар щомісячно
зобов'язаний сплачувати суборендну
плату на розрахунковий розрахунок
Орендаря в національній валюті України
- гривні, розмір якої становить суму, що
еквівалента 6000 доларів США за курсом
НБУ на день оплати. В свою чергу, з
урахуванням п. 3.7 договору було
передбачено сплату Суборендарем плати
за суборенду щомісяця до 10 числа
місяця, наступного за розрахунковим.

З урахуванням п. 3.5 договору було
визначено, що суборендна плата не
включає в себе комунальні платежі, а
саме: оплату за спожиту воду, газ
електроенергію, каналізацію та
водостік. Ці платежі компенсуються
Суборендарем Власнику приміщення
згідно умов договору про використання
інфраструктурних мереж та компенсацію
експлуатаційних витрат, який
Суборендар зобов'язаний укласти
окремо.

Згідно положень п. 5.1 Договору
суборенди строк його дії поширювався
до 14.01.2016р.

Як вбачається з наявного у матеріалах
справи доказів, правовідносини
суборенди нежитлових приміщень
загальною площею 131,8 кв. м, за адресою: м.
Одеса, вул. Рішельєвська (Леніна), буд. 14
між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ПАРИТЕТ-СМІК" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торгова мережа
"АРБЕР" до 31.03.2013р. регулювались
аналогічним договором суборенди від
01.04.2012р., копія якого наявна у
матеріалах справи.

Як вбачається з письмових пояснень
представника Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПАРИТЕТ-СМІК",
викладених у позовній заяві, в
порушення вимог Договору, Товариством
з обмеженою відповідальністю "Торгова
мережа "АРБЕР" суборендна плата
сплачувалась несвоєчасно та не у
повному обсязі.

Відповідно до п. 5.3 договору суборенди,
договір міг бути розірваний за
ініціативою Орендаря у випадку
порушення Суборендарем своїх
зобов'язань по сплаті суборендної
плати та інших платежів по договору,
при умові наявності у Суборендаря
заборгованості перед Орендарем по
сплаті належних за даним договором
платежів понад 14 календарних днів.
Орендар має право розірвати даних
договір в такому випадку з моменту
надсилання Орендарем повідомлення на
адресу Суборендаря визначену розділом
10 даного договору (65026, м. Одеса, вул.
Грецька, буд. 31). Повідомлення
вважається одержаним датою, яка
зазначена у повідомленні про вручення,
що складається поштовою/кур'єрською
службою. У разі неможливості вручення
(відсутності Суборендаря за вказаною
адресою, відмови від одержання, тощо),
датою одержання вважається дата
складання поштовою/кур'єрською службою
документа про неможливість вручення.

Як вбачається з письмових пояснень
представника позивача, впродовж дії
договору суборенди Товариством з
обмеженою відповідальністю
"ПАРИТЕТ-СМІК" неодноразово
надсилались відповідачу попередження
про розірвання договору, в разі
непогашення заборгованості з
суборендної плати, проводились
телефонні розмови, переговори між
представниками сторін щодо
необхідності погашення заборгованості
або припинення подальших договірних
відносин зі звільненням
суборендованого приміщення. В
підтвердження таким поясненням до
матеріалів справи було залучено листи
від 07.03.2014р., від 18.03.2014р., від 27.05.2014р.,
матеріали електронного Інтернет -
листування. До матеріалів справи було
залучено також повідомлення про
розірвання договору від 29.05.2014р. з
вимогою про звільнення приміщення
відповідачем у строк до 30.05.2014р. (без
доказів надіслання або отримання
такого повідомлення іншою стороною).

Натомість, повідомлення від 04.07.2014р. №
4/07/14-01 про розірвання договору
суборенди та необхідність звільнення
суборендованого приміщення було
надіслано Товариством з обмеженою
відповідальністю "ПАРИТЕТ-СМІК" на
адресу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова мережа
"АРБЕР" визначену розділом 10 договору
(65026, м. Одеса, вул. Грецька, буд. 31), що
вбачається з залучених до матеріалів
справи копій поштової квитанції з
описом вкладення, з відміткою поштової
організації про прийняття поштового
відправлення до пересилання від
07.07.2014р. Як вбачається з квитанції пошти
та копії конверту, що залучені до
матеріалів справи повідомлення від
04.07.2014р. № 4/07/14-01 не було отримано
відповідачем та було повернуто
позивачу без вручення 11.08.2014р. з
відміткою поштової організації „за
закінченням терміну зберігання".

Як вбачається з наданих суду письмових
заперечень представника Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торгова
мережа "АРБЕР", відповідачем фактично з
30.05.2014р. не використовується нежитлові
приміщення загальною площею131,8 кв. м, за
адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська
(Леніна), буд. 14 за цільовим
призначенням, оскільки о 16.оо 30.05.2014р. у
суборендованому приміщенні були
знеструмлені електроприлади та не
функціонувала охоронна сигналізація. В
підтвердження приведених обставин, до
матеріалів справи представником
відповідача було залучено копію акту
від 30.05.2014р. складеного представниками
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова мережа
"АРБЕР" про знеструмлення, копію листа
власника суборендованого майна - ПрАТ
„Компанія „ПОЛАКС" про дострокове
припинення електропостачання, яке
здійснювалось ПрАТ „Компанія „ПОЛАКС"
на підставі договору про використання
інфраструктурних мереж та компенсацію
експлуатаційних витрат від 01.04.2014р., а
також довідку ТОВ „Позавідомча
охорона" від 15.09.2014р. № 6/49 про надання
відповідачу додаткових послуг з
цілодобової охорони, у вигляді
мобільного терміналу (кнопки
термінового виклику) у період з 24.06.2014р.
по 31.07.2014р. у зв'язку з припиненням
електропостачання на охоронний прилад,
розташований у приміщенні за адресою:
м. Одеса, вул. Рішельєвська, буд. 14.

Така позиція відповідача не визнається
позивачем. Як зазначається у письмових
поясненнях представника Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ПАРИТЕТ-СМІК" до обов'язків позивача за
договором суборенди від 31 березня 2013
року не входило забезпечення
відповідача електроенергією, а
відповідачем у встановленому порядку
та належними доказами не було доведено
суду виникнення аварійної ситуації у
розумінні п. 3.9 договору через яку не
міг використовувати суборендоване
приміщення за цільовим призначенням. В
свою чергу, у положеннях п. 3.9 договору
суборенди зазначено, що обставини
неможливості використання приміщення
за цільовим призначенням повинні
підтверджуватись довідкою відповідної
комунальної служби або двостороннім
актом сторін договору. Крім того, як
вказувалось представником позивача,
про те, що відповідач використовував
приміщення після 30.05.2014р.
опосередковано свідчить довідка ТОВ
„Позавідомча охорона" від 15.09.2014р. № 6/49
про надання відповідачу додаткових
послуг з цілодобової охорони у період з
24.06.2014р. по 31.07.2014р. за адресою: м. Одеса,
вул. Рішельєвська, буд. 14, яка
надавалась відповідачем.

Як вбачається з наявних у матеріалах
справи розрахунків позивача, у зв'язку
з тим, що відповідач продовжує
користуватись суборендованим майном
та не повернув його, за відповідачем
рахується заборгованість по
суборендній платі з лютого 2014р. по
19.11.2014р. в сумі 717014,45 грн. Факт наявності
заборгованості також підтверджується
рахунками на сплату заборгованості,
довідкою ПАТ Банк „Фінанси та Кредит"
від 19.08.2014р. про проведені відповідачем
платежі. Також, за період з лютого по
травень 2014р. заборгованість по
суборендній платі визнається
відповідачем.

Як вбачається з п. 4.1.11 договору у
випадку закінчення строку дії договору
або його розірвання Суборендар
зобов'язаний звільнити приміщення в
семиденний строк. Тобто, з цього слідує,
що після моменту розірвання договору
(11.08.2014р.) відповідач міг користуватись
суборендованим майном на законних
підставах ще 7 днів, тобто до 18.08.2014р.

Як встановлено судом, з загальної
заборгованості по суборендній платі
(717014,45 грн.) 298669,90грн. нараховано
позивачем як суборендну плату за
період з 18.08.2014р. по 19.11.2014р., вже після
розірвання договору суборенди, решта
заборгованості по суборендній платі в
сумі 418344,55 грн. складає заборгованість,
що існувала у відповідача перед
позивачем станом на 18.08.2014р.

Правомірність нарахуванням орендної
плати після фактичного розірвання
договору суборенди обґрунтовується
позивачем змістом положень ч. 2 ст. 795 ЦК
України та позицією Верховного Суду
України, що була викладена у постанові
від 20.11.2012р. щодо припинення
правовідносин найму з моменту
повернення майна та правомірності
стягнення суми орендної плати до
моменту повернення майна.

Як встановлено судом, положення
укладеного між сторонами договору
суборенди від 31 березня 2013 року не
містять положень щодо обов'язку
відповідача сплачувати суборендну
плату після одностороннього
розірвання договору до моменту
фактичного повернення майна.

Вказане питання у договорі було
врегульовано п. 5.4, відповідно до якого
у випадку дострокового розірвання
договору, як це визначено у п.п. 5.2, 5.3
договору, сума забезпечувального
платежу (який Суборендар повинен був
внести у розмірі місячної суборендної
плати відповідно до п. 3.1.1 договору),
зараховується в рахунок оплати
суборендної плати за останній місяць
суборенди або відповідну кількість
днів в разі неповного календарного
місяця; невикористана частина
забезпечувального платежу, якщо таке
буде мати місце в разі неповної
кількості днів роботи, підлягає
поверненню на розрахунковий рахунок
Суборендаря.

Як вбачається з пояснень представника
позивача, передбачений умовами
договору забезпечувальний платіж не
був внесений відповідачем, у зв'язку з
чим можливості реалізувати п. 5.4
договору у позивача не було.

У відповідності до п.п. 7.2, 7.5 договорів
суборенди від 01.04.2012р. та від 31 березня
2013 року за прострочення виконання
зобов'язань, передбачених п. 3.7
договору, крім випадків, коли не
виявилось результатом дій Орендаря,
Суборендар виплачує Орендарю пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від простроченої оплати суми, за кожен
день прострочення; за прострочення
виконання зобов'язань, передбачених п.
3.7, 3.8 договору, більш ніж на 6 днів, крім
випадків, коли це виявилось
результатом дій Орендаря, Суборендар
виплачує Орендарю штраф у розмірі 10%
від суми суборендної плати, визначеної
у п. 3.1 договору за кожний випадок
такого прострочення.

У зв'язку з простроченням сплати
суборендної плати відповідачем,
позивачем здійснено розрахунок пені, 3%
річних, інфляційних та штрафу,
передбаченого п. 7.5 договору. Так,
відповідно до даних такого розрахунку,
проаналізованого судом, за
відповідачем рахується:

- 49425,48 грн. пені, яка нараховувалась
позивачем за прострочення сплати
суборендної плати у сумі 373228,45 грн.,
нарахованої по липень 2014р., при цьому,
розрахунок містить нарахування пені за
місяці: березень 2013 р. (борг по
суборендній платі 33664 грн.), квітень 2013р.
(борг по суборендній платі 47958 грн.),
травень 2013р. (борг по суборендній платі
47958 грн.), червень 2013р. (борг по
суборендній платі 47958 грн.), липень 2013р.
(борг по суборендній платі 47958 грн.),
серпень 2013р. (борг по суборендній платі
47958 грн.), вересень 2013р. (борг по
суборендній платі 47958 грн.), жовтень 2013р.
(борг по суборендній платі 47958 грн.),
листопад 2013р. (борг по суборендній
платі 47958 грн.), грудень 2013р. (борг по
суборендній платі 47958 грн.), січень 2014р.
(борг по суборендній платі 47958 грн.),
лютий 2014р. (борг по суборендній платі
59917,80 грн.), березень 2014р. (борг по
суборендній платі 65727,60 грн.), квітень
2014р. (борг по суборендній платі
68409,49грн.), травень 2014р. (борг по
суборендній платі 70649,99 грн.), червень
2014р. (борг по суборендній платі 70940,08
грн.), липень 2014р. (борг по суборендній
платі 72583,49 грн.). Нарахування пені
проводилось протягом 6 місяців з
моменту виникнення зобов'язання та
припинялось позивачем, у зв'язку з
закінченням цього строку, або з причин
проведення відповідачем
часткового/повного погашення
заборгованості за відповідний місяць
суборенди.

- 8071,57 грн. 3% річних за період з 21.08.2013р.
по 19.11.2014р. (за прострочення сплати
суборендної плати, нарахованої по
липень 2014р.) Нарахування 3% річних
проводилось з моменту виникнення
зобов'язання та припинялось позивачем,
у зв'язку з проведенням відповідачем
часткового/повного погашення
заборгованості за відповідний місяць
суборенди.

- 48270,15 грн. інфляційних за період з
вересня 2013р. по жовтень 2014р. (за
прострочення сплати суборендної
плати, нарахованої по липень 2014р.), з
урахуванням офіційних індексів
інфляції за вказаний період.

- 69597,65 грн. штрафу 10 %, який складає суму
штрафів за кожним випадком
прострочення сплати суборендних
платежів понад 6 днів за період з серпня
2013р. по липень 2014р.

Позовні вимоги, які фактично
розглядаються судом у справі,
обґрунтовані порушенням Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торгова
мережа "АРБЕР" умов Договору суборенди
щодо сплати платежів за договором та
направлені на стягнення з відповідача
717014,45 грн. суборендної плати за період з
лютого 2014р. по 19.11.2014р., 49425,48 грн. пені за
період з 21.08.2013р. по 19.11.2014р. (за
прострочення сплати суборендної плати,
нарахованої по липень 2014р.), 8071,57 грн. 3%
річних за період з 21.08.2013р. по 19.11.2014р.
(за прострочення сплати суборендної
плати, нарахованої по липень 2014р.), 48270,15
грн. інфляційних за період з вересня
2013р. по жовтень 2014р. (за прострочення
сплати суборендної плати, нарахованої
по липень 2014р.), 69597,65 грн. штрафу
передбаченого п. 7.5 договору, який
складає суму штрафів за кожним
випадком прострочення сплати
суборендних платежів за період з
серпня 2013р. по липень 2014р.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, проаналізувавши норми
чинного законодавства, дійшов
наступних висновків.

Статтею 193 Господарського Кодексу
України та статтею 526 Цивільного
Кодексу України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов`язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов`язань не
допускається, крім випадків,
передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК
України).

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного
Кодексу України зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Дослідивши обставини спору, судом було
встановлено факт неналежного
виконання Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торгова мережа
"АРБЕР" прийнятих на себе зобов'язань за
умовами договорів суборенди від
01.04.2012р. (в частині своєчасності
внесення платежу за суборенду за
березень 2013р.) та від 31 березня 2013 року
(в решті предмету спору).

Між тим, дослідивши обставини спору та
позовні вимоги про стягнення
заборгованості по суборендній платі з
лютого 2014р. по 19.11.2014р. в сумі 717014,45 грн.,
суд приходить до висновку щодо
необхідності часткового задоволення
таких вимог, з огляду на наступне.

Як вбачається з п. 4.1.11 договору у
випадку закінчення строку дії договору
або його розірвання Суборендар
зобов'язаний звільнити приміщення в
семиденний строк. Тобто, з цього слідує,
що після моменту розірвання договору
(11.08.2014р.) відповідач міг користуватись
суборендованим майном на законних
підставах ще 7 днів, тобто до 18.08.2014р.

Як було встановлено судом, з загальної
заборгованості по суборендній платі
(717014,45 грн.) 298669,90 грн. нараховано
позивачем як суборендну плату за
період з 19.08.2014р. по 19.11.2014р., тобто вже
після розірвання договору суборенди,
яке відбулось у розумінні положень п. 5.3
договору 11.08.2014р. (що було визнано
представниками обох сторін спору),
решта заборгованості по суборендній
платі в сумі 418344,55 грн. складає
заборгованість, що існувала у
відповідача перед позивачем станом на
18.08.2014р.

Правомірність нарахуванням орендної
плати після фактичного розірвання
договору суборенди обґрунтовується
позивачем змістом положень ч. 2 ст. 795 ЦК
України та позицією Верховного Суду
України, що була викладена у постанові
від 20.11.2012р. щодо припинення
правовідносин найму з моменту
повернення майна та правомірності
стягнення суми орендної плати до
моменту повернення майна.

Між тим, на думку суду, посилання
представника позивача на необхідність
врахування позиції Верховного Суду
України, що була викладена у постанові
від 20.11.2012р. справа №12/75-2167-33/75-4/180 щодо
припинення правовідносин найму з
моменту повернення майна та
правомірності стягнення суми орендної
плати до моменту повернення майна, є не
правильними. Як вбачається з тексту
даної постанови Верховного Суду
України, положеннями договору оренди,
яким надавалась оцінка Верховним
Судом, передбачався обов'язок орендаря
сплачувати орендну плату до моменту
повернення майна орендодавцю, у зв'язку
з чим суд, застосувавши системний
аналіз положень договору оренди,
положень ст. 629 Цивільного Кодексу
України (щодо обов'язковості положень
договору для виконання сторонами),
положень ч. 2 ст. 795 ЦК України (щодо
припинення правовідносин найму з
моменту повернення майна) зробив
висновок щодо правомірності стягнення
з орендаря орендної плати після
розірвання договору та до моменту
повернення орендованого майна.

Як було встановлено судом, положення
укладеного між сторонами договору
суборенди від 31 березня 2013 року не
містять положень щодо обов'язку
відповідача сплачувати суборендну
плату після одностороннього
розірвання договору до моменту
фактичного повернення майна.

Вказане питання у договорі було
врегульовано п. 5.4, відповідно до якого
у випадку дострокового розірвання
договору, як це визначено у п.п. 5.2, 5.3
договору, сума забезпечувального
платежу (який Суборендар повинен був
внести у розмірі місячної суборендної
плати відповідно до п. 3.1.1 договору),
зараховується в рахунок оплати
суборендної плати за останній місяць
суборенди або відповідну кількість
днів в разі неповного календарного
місяця; невикористана частина
забезпечувального платежу, якщо таке
буде мати місце в разі неповної
кількості днів роботи, підлягає
поверненню на розрахунковий рахунок
Суборендаря. Та, як вбачалося з
пояснень представника позивача,
передбачений умовами договору
забезпечувальний платіж не був
внесений відповідачем, у зв'язку з чим
можливості реалізувати п. 5.4 договору у
позивача не було.

Таким чином, на думку суду, положення ч.
2 ст. 795 ЦК України щодо нарахування
орендної плати після розірвання
договору та до моменту повернення
майна слід тлумачити в контексті
положень діючих між сторонами спору
договірних відносин, якими чітко
визначалось право Суборендаря
протягом 7 днів звільнити
суборендоване приміщення, а також
право Орендаря на компенсацію цього
проміжку користування за рахунок
забезпечувального платежу.

Між тим, як це вбачається з ч. 2 ст. 785 ЦК
України, право позивача, порушене
несвоєчасним поверненням об'єкта
суборенди може бути захищене шляхом
стягнення передбаченої даною нормою
неустойки у розмірі подвійної орендної
плати за весь час користування
суборендованим майном після того, як
договір було розірвано. (Таким правом
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ПАРИТЕТ-СМІК"
намагалось скористатись вже вході
розгляду даної справи, однак подана
позивачем додаткова вимога була
розцінена, як така що заявлена
позивачем поза обсягом його
процесуальних прав під час розгляду
справи, що визначені ст. 22 ГПК України).

В свою чергу, позиція суду з даного
спору щодо неправомірності
нарахування суборендної плати після
розірвання договору одночасно з
можливістю реалізувати право на
неустойку, передбачену ч. 2 ст. 785 ЦК
України, знаходить підтвердження в
матеріалах судової практики (постанова
ВГСУ від 30.01.2014р., справа № 918/549/13).

Щодо заперечень відповідача відносно
неможливості використання
суборендованого майна починаючи з
30.05.2014р., у зв'язку з знеструмленням
електроприладів, суд вважає такі
заперечення не обґрунтованими
належними доказами. Так, відповідачем
не було доведено суду неможливості
використання суборендованого
приміщення з метою, яка
переслідувалась сторонами при
укладенні договору (використання
приміщення під розміщення магазину з
продажу непродовольчих товарів). Крім
того, положеннями п. 3.9 договору
суборенди було передбачено порядок
вирішення подібних ситуацій та
зазначалось про те, що обставини
неможливості використання приміщення
за цільовим призначенням повинні
підтверджуватись довідкою відповідної
комунальної служби або двостороннім
актом сторін договору.

За приведених обставин, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПАРИТЕТ-СМІК" про
стягнення заборгованості по
суборендній платі в сумі 717014,45 грн.
задовольняються судом частково, зі
стягненням з відповідача 420851,03 грн.
заборгованості, що існувала у
відповідача перед позивачем по
суборендній платі станом на 18.08.2014р.
(момент розірвання договору 11.08.2014р. та 7
днів передбачених договором на
повернення суборендованого майна).

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського
Кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов`язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов`язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов`язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 230 Господарського
Кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно формули розрахунку пені,
наведеної в листі Національного банку
України №25-011/388-1707 від 12.03.1997р. на
виконання Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", сума
простроченого платежу помножена на
розмір пені за кожен день прострочення
у відсотках, розділена на сто та
помножена на кількість днів
прострочення платежу буде дорівнювати
сумі пені за прострочення платежу.

У відповідності до п.п. 7.2, 7.5 договорів
суборенди від 01.04.2012р. та від 31 березня
2013 року за прострочення виконання
зобов'язань, передбачених п. 3.7
договору, крім випадків, коли не
виявилось результатом дій Орендаря,
Суборендар виплачує Орендарю пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від простроченої оплати суми, за кожен
день прострочення; за прострочення
виконання зобов'язань, передбачених п.
3.7, 3.8 договору, більш ніж на 6 днів, крім
випадків, коли це виявилось
результатом дій Орендаря, Суборендар
виплачує Орендарю штраф у розмірі 10%
від суми суборендної плати, визначеної
у п. 3.1 договору за кожний випадок
такого прострочення.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача
щодо сплати Відповідачем 49425,48 грн.
пені, 8071,57 грн. 3% річних, 48270,15 грн.
інфляційних, 69597,65 грн. штрафу
передбаченого п. 7.5 договору, вважає
такий розрахунок вірним, а вимоги про
їх стягнення правомірними.

При цьому, судом відхиляються доводи
представника Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова мережа
"АРБЕР" щодо неправомірності
одночасного стягнення штрафу та пені
за неналежне виконання зобов'язання
стороною, оскільки пеня та штраф є
самостійними видами юридичної
відповідальності. Так, відповідно до
позиції Верховного суду України,
викладеної у постанові від 27 квітня 2012
року, одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, оскільки
згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та
штраф є формами неустойки, а відповідно
до статті 230 ГК України - видами
штрафних санкцій, тобто не є окремими
та самостійними видами юридичної
відповідальності. У межах одного виду
відповідальності може застосовуватися
різний набір санкцій.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
дійшов висновку про необхідність
часткового задоволення позовних вимог
зі стягненням з відповідача 418344,55 грн.
суборендної плати, 49425,48 грн. пені, 8071,57
грн. 3% річних, 48270,15 грн. інфляційних,
69597,65 грн. штрафу передбаченого п. 7.5
договору. В решті позовних вимог, що
розглядались судом, відмовляється.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору 11874,19
грн. покладаються на відповідача,
відповідно розміру фактично
задоволених позовних вимог у справі.

Як встановлено судом, під час розгляду
справи Товариством з обмеженою
відповідальністю "ПАРИТЕТ-СМІК" було
подано заяву про відшкодування
понесених позивачем витрат у сумі 6354,92
грн., пов'язаних з явкою представників
позивача у судові засідання (витрати на
бензин для відрядження з Києва до м.
Одеси).

Згідно ст. 44 ГПК України судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Як вбачається з положень ст. 44 ГПК
України, необхідною умовою
відшкодування судом понесених
стороною судових витрат є належні
докази, що вказують на те, що такі
витратибули понесені у зв'язку з
розглядом справи.

Залучені до матеріалів справи
подорожні листи службового легкового
автомобіля КІА Черато, виписані на ім'я
водія Зорій В.В., акти звірки
товарів/наданих послуг на АЗС, на думку
суду, не можуть вказувати на те, що
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ПАРИТЕТ-СМІК" були
понесені витрати у сумі 6354,92 грн. та те,
що такі витрати пов'язані з розглядом
даної справи. З наведених підстав,
судом у стягненні на користь позивача
витрат у сумі 6354,92 грн., пов'язаних з
явкою представників позивача у судові
засідання відмовляється.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова мережа
"АРБЕР" (65026, м. Одеса, вул. Грецька, 31, код
38018852; п/р 5301 в АБ „Південний", МФО
328209) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПАРИТЕТ-СМІК" (04128, м.
Київ, вул. Академіка Туполєва, 17, код
32530742; р/р 9801 в ПАТ „Банк „Фінанси
та Кредит" м. Київ, МФО 300131) 418344
(чотириста вісімнадцять тисяч триста
сорок чотири) грн. 55 коп. суборендної
плати, 49425 (сорок дев'ять тисяч
чотириста двадцять п'ять) грн. 48 коп.
пені, 8071(вісім тисяч сімдесят одна) грн.
57 коп. 3% річних, 48270 (сорок вісім тисяч
двісті сімдесят) грн. 15 коп.
інфляційних, 69597(шістдесят дев'ять
тисяч п'ятсот дев'яносто сім) грн. 65 коп.
штрафу передбаченого п. 7.5 договору та
11874 (одинадцять тисяч вісімсот сімдесят
чотири) грн. 19 коп. витрат по сплаті
судового збору.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 12 грудня 2014 р.

Головуючий
К.Ф. Погребна

Суддя
Т.Г. Д'яченко

Суддя
Я.В. Брагіна