ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17 грудня 2014 р.
Справа № 918/1495/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Бережнюк В.В.
розглянувши справу за позовом Публічне
акціонерне товариство "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Острозьке комунальне
підприємство "Теплоенергія"

про стягнення заборгованості в сумі 536
677 грн. 01 коп. за договором
купівлі-продажу природного газу

За участю представників сторін:

від позивача: Старчик А.А.

від відповідача: Хведась В.А.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулася до
господарського суду з позовом до
відповідача Острозького комунального
підприємства "Теплоенергія" про
стягнення в сумі 536 677 грн. 01 коп., з яких
437 998 грн. 12 коп. - основний борг, 31 924 грн.
56 коп. - пеня, 52 293 грн. 94 коп. - інфляційні
втрати, 14 460 грн. 39 коп. - 3% річних. В
обґрунтування вимог зазначає, що
відповідачем порушено умови Договору
№13/2549-ТЕ-28 від 28.12.2012 року
купівлі-продажу природного газу,
укладеного між сторонами, в частині
своєчасної оплати вартості
поставленого природного газу.

Відповідач подав письмовий відзив на
позов, у якому пояснює, що борг виник у
зв'язку з невідповідністю фактичної
вартості теплової енергії закріпленим
тарифам. Відтак вважає, що відсутня
вина підприємства у несвоєчасній
сплаті боргу за поставлений природний
газ. Крім того зазначає, що 17.10.2014 р. було
укладено багатосторонній Договір №830/30
про організацію взаєморозрахунків
(відповідно до пункту 2 статті 16 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік"). З метою виконання
останнього сторони зобов'язалися не
вчиняти до проведення
взаєморозрахунків дій з погашення
заборгованості відповідно до договору
(п.12 Договору). Вважає, що нараховані
позивачем санкції за несвоєчасну
сплату за поставлений природний газ є
надмірно великими порівняно із
збитками кредитора, тому просить суд
зменшити їх розмір на підставі ст.233 ГК
України та п.3 ст.83 ГПК України.

04 грудня 2014 року відповідач надав суду
докази погашення суми основного боргу
у розмірі 437 998 грн. 12 коп.

Від позивача надійшли письмові
заперечення від 12.12.2014 р., згідно яких
вважає, що жодна обставина, на які
посилається відповідач, не є підставою
для припинення обов'язків по договору,
та не звільняє відповідача від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання. Крім
того зауважує, що Договір №830/30 було
укладено 17.10.2014 р., а період нарахування
санкцій за невиконання зобов'язань по
оплаті коштів за отриманий природний
газ - з 14 лютого 2013 року по 11 серпня 2014
року. Наголошує, що Договір №830/30 не
містить положень про те, що умови
останнього застосовуються до відносин
між позивачем та відповідачем, які
виникли до моменту його укладення. За
наведеного просить задоволити позовні
вимоги.

В судовому засіданні представник
позивача просить стягнути з
відповідача 31 924 грн. 56 коп. - пені, 52 293
грн. 94 коп. - інфляційних втрат та 14 460
грн. 39 коп. - 3% річних, нарахованих у
зв'язку з несвоєчасним виконанням
Договору №13/2549-ТЕ-28 від 28.12.2012 року
купівлі-продажу природного газу.

Представник ОКП "Теплоенергія" у
судовому засіданні 17.12.2014 р. просив суд
припинити провадження у справі в
частині вимог про стягнення суми
основного боргу у зв'язку з його
сплатою. В задоволенні решт позовних
вимог просить відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, повно та
об'єктивно оцінивши всі обставини
справи в їх сукупності, господарський
суд прийшов до висновку, що в частині
основного боргу провадження у справі
слід припинити, в іншій частині вимог в
позові необхідно відмовити. При цьому
суд виходив з такого.

Судом встановлено, що 28 грудня 2012 року
між Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України"
(Продавець) та Острозьким комунальним
підприємством "Теплоенергія" (Покупець)
укладено Договір №13/2549-ТЕ-28
купівлі-продажу природного газу (арк.с.
9-14).

За умовами п.1.1 та п.2.2 Договору
Продавець зобов'язався передати у
власність Покупцю у 2013 році природний
газ, ввезений на митну територію
України ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
цей природний газ. Газ, що продається за
цим договором, використовується
Покупцем виключно для виробництва
теплової енергії, яка споживається
населенням, релігійними організаціями
та національними творчими спілками і
їх регіональними осередками (крім
обсягів, що використовуються для
виробничо-комерційної діяльності).

Пунктом 6.1 Договору визначено, що
остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

За несвоєчасну оплату спожитого газу у
строки, зазначені у п.6.1 даного
Договору, Покупець зобов'язується
сплатити Продавцю, крім суми основної
заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення платежу (п.7.2
Договору).

Договір підписаний уповноваженими
представниками Продавця та Покупця та
скріплений відбитками печаток сторін.

На виконання умов Договору
купівлі-продажу природного газу
Продавець передав Покупцю з січня по
грудень 2013 року природний газ на
загальну суму 437 998 грн. 12 коп. Вказане
підтверджується наявними у справі
актами прийому-передачі природного
газу (арк.с. 17-25). Останні підписані
повноважними представниками та
скріплені відбитками печаток сторін
Договору №13/2549-ТЕ-28.

ОКП "Теплоенергія" свої зобов'язання
щодо своєчасної та повної оплати
отриманого природного газу належним
чином не виконував.

З метою врегулювання питань щодо
погашення заборгованості 17 жовтня 2014
року між позивачем, відповідачем,
Головним управлінням Державної
казначейської служби в Рівненській
області, Департаментом фінансів
Рівненської облдержадміністрації,
Департаментом житлово-комунального
господарства, енергетики та
енергоефективності Рівненської
обласної державної адміністрації,
Фінансовим управлінням виконавчого
комітету Острозької міської ради,
Острозькою міською радою укладено
Договір №830/30 про організацію
взаєморозрахунків (відповідно до
пункту 2 статті 16 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік")
(арк.с. 67-68).

Предметом останнього є організація
проведення сторонами
взаєморозрахунків відповідно до
пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16
Закону України "Про державний бюджет
України на 2014 рік" і Порядку та умов
надання у 2014 році субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах на теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.01.2014 р. №30.

Згідно п.9 Договору №830/30, сторона шоста
(ОКП "Теплоенергія") перераховує на
рахунок сторони останньої (ПАТ "НАК
"Нафтогаз України") кошти в сумі 437 998
грн. 12 коп., у тому числі ПДВ 72 999 грн. 69
коп. для погашення заборгованості за
спожитий природний газ згідно з
Договором №13/2549-ТЕ-28 за 2013 рік.

З метою виконання зазначеного договору
сторони зобов'язалися, зокрема не
вчиняти до проведення
взаєморозрахунків дій з погашення
заборгованості відповідно до договору
(абз. 2 п. 12 договору).

У свою чергу, під "взаєморозрахунками"
за вказаним договором розуміється
порядок перерахування суми, визначеної
в ньому, та її зарахування в погашення
заборгованості.

Пунктом 15 вказаного договору
передбачено, що договір набирає
чинності з моменту його підписання
сторонами і діє до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за
договором. Договір є дійсним лише у
разі проведення відповідного
фінансування (п.16 договору).

Сторони засвідчують, що після
виконання договору, вони не мають одна
до одної жодної претензії стосовно
предмета договору (п.17 Договору
№13/2549-ТЕ-28 ).

Станом на день звернення позивача до
суду з даним позовом 437 998 грн. 12 коп.
боргу залишалися несплаченими.

З огляду на несвоєчасну сплату
заборгованості відповідачем за
отриманий ним природний газ, позивач,
керуючись пунктом 7.2 Договору
№13/2549-ТЕ-28 купівлі-продажу природного
газу, нарахував відповідачу 31 924 грн. 56
коп. пені (розрахунок на арк.с. 28-33).

Покликаючись на ст.625 ЦК України
позивач нарахував 52 293 грн. 94 коп. -
інфляційні втрати та 14 460 грн. 39 коп. - 3%
річних (розрахунок на арк.с. 28-33).

Під час розгляду справи у суді
позивачем було повністю погашено суму
основного боргу у розмірі 437 998 грн. 12
коп. згідно платіжного доручення №197
від 20.11.2014 р. (арк.с. 74).

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України,
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено,
що майново-господарські зобов'язання,
які виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і негосподарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

За своєю правовою природою укладений
Договір №13/2549-ТЕ-28 від 28.12.2012 року є
договором купівлі-продажу.

За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено,
що відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

У силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Як встановлено ч. 1. ст. 12 Закону України
"Про засади функціонування ринку
природного газу", постачання
природного газу здійснюється
відповідно до договору, за яким
постачальник зобов'язується поставити
споживачеві природний газ, якісні
характеристики якого визначено
стандартами, в обсязі та порядку,
передбачених договором, а споживач
зобов'язується сплачувати вартість
прийнятого природного газу в розмірі,
строки та порядку, передбачені
договором.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 19 Закону
України "Про засади функціонування
ринку природного газу" відповідач
зобов'язаний забезпечувати своєчасну
оплату в повному обсязі послуг з
постачання природного газу згідно з
умовами договорів.

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193
ГК України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

За ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, зокрема сплата
неустойки.

Згідно з ч. 1. ст. 230 ГК України штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання. Отже, одним із видів
господарських санкцій згідно з ч. 2 ст.
217 ГК України є штрафні санкції, до яких
віднесено штраф та пеню.

Однак, судом встановлено, що укладенням
Договору №830/30 про організацію
взаєморозрахунків (відповідно до
пункту 2 статті 16 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік") від
17.10.2014 року сторони фактично змінили
порядок і строк проведення розрахунків
за природний газ, поставлений
відповідно до договору купівлі-продажу
природного газу.

Отже, для застосування наслідків за
порушення грошового зобов'язання,
передбачених част.2 ст.625 ЦК України та
п.7.2 Договору купівлі-продажу
природного газу № 13/2549-ТЕ-28 у вигляді
пені, необхідно, щоб оплата була
здійснена поза межами порядку і
строків, встановлених договором про
організацію взаєморозрахунків, який
діє на момент розгляду справи і
відповідно до пункту 17 якого сторони
засвідчили, що після виконання
договору вони не мають одна до одної
жодних претензій стосовно предмета
договору.

Оскільки, розрахунок за поставлений
природний газ відбувся у порядку та
строки, передбачені Договором про
організацію взаєморозрахунків
(відповідно до пункту 2 статті 16 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік") від 17.10.2014 року , правові
підстави для задоволення позовних
вимог в частині стягнення 31 924 грн. 56
коп. - пені, 52293 грн. 94 коп. - інфляційних
втрат та 14 460 грн. 39 коп. - 3% річних -
відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Верховного Суду України від
09.09.2014 року у справах № 5011-1/1043-2012-42/528-2012
та № 5011-35/1533-2012-19/522-2012.

В силу статей 43, 47, 33, 38 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
коли кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
суд, оцінивши подані по справі докази
за своїм внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, повинен
прийняти рішення за результатами
обговорення усіх цих обставин.

Належними та допустимими доказами у
справі підтверджується, що відповідач
за отриманий у січні - грудні 2013 року
природний газ розрахувався
несвоєчасно. Відповідачем було
повністю погашено суму основного боргу
у розмірі 437 998 грн. 12 коп. згідно
платіжного доручення №197 від 20.11.2014 р.
Тому в цій частині вимог відсутній
предмет спору.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Отже, підсумовуючи викладене суд
зазначає, що в частині вимог позивача
про стягнення з відповідача 437 998 грн. 12
коп. основного боргу провадження у
справі слід припинити.

В частині стягнення на користь ПАТ "НАК
"Нафтогаз України" з ОКП "Теплоенергія"
31 924 грн. 56 коп. - пені, 52293 грн. 94 коп. -
інфляційних втрат та 14 460 грн. 39 коп. - 3%
річних в позові слід відмовити за
безпідставністю.

Оскільки сплата суми основного боргу
відбулася після порушення провадження
у даній справі, та у зв'язку з відмовою в
позові в частині нарахованих санкцій,
відповідно до ст.49 ГПК України
сплачений судовий збір
відшкодовується позивачу за рахунок
відповідача частково у розмірі 8 759 грн.
96 коп., виходячи із суми 437 998 грн. 12 коп.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в
частині вимог про стягнення з
Острозького комунального підприємства
"Теплоенергія" на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
437 998 грн. 12 коп. основного боргу.

2. Відмовити в задоволенні позову в
частині вимог про стягнення з
Острозького комунального підприємства
"Теплоенергія" на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
31 924 грн. 56 коп. - пені, 52293 грн. 94 коп. -
інфляційних втрат та 14 460 грн. 39 коп. - 3%
річних.

3. Стягнути з Острозького комунального
підприємства "Теплоенергія" (35800,
Рівненська область, м.Острог, вул.Лесі
Українки, буд. 1, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ,
вул.Б.Хмельницького, 6, ) -
8 759 грн. 96 коп. витрат по сплаті судового
збору. Наказ видати після набрання
рішенням суду законної сили.

Повне рішення складено "17" грудня 2014
року.

Суддя
Бережнюк В.В.