ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
УХВАЛА

11 грудня 2014 року
Справа № 915/118/14

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Олейняш Е.М.
розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, АДРЕСА_3

до відповідача Виконавчого комітету
Миколаївської міської ради, вул.
Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001

до відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4, АДРЕСА_1, 54038

до відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5, АДРЕСА_2, 54017

про визнання незаконним та скасування
пунктів рішення, визнання недійсними
договорів, усунення перешкод у
користуванні власністю

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_6, довіреність № 163
від 14.05.2014 року;

від відповідача Виконавчого комітету
Миколаївської міської ради:
представник не з'явився;

від відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4: представник не
з'явився;

від відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5: ОСОБА_5, НОМЕР_1,
виданий Ленінським РВ ММУ УМВС України
в Миколаївській області 19.03.1999 року;

від відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5: ОСОБА_7, свідоцтво
про право на зайняття адвокатською
діяльністю № 852, видане 13.12.2013 року,
довіреність № 194 від 13.03.2014 року.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2
звернувся до господарського суду
Миколаївської області з позовними
вимогами до відповідачів Виконавчого
комітету Миколаївської міської ради,
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4,
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 про:

- визнання незаконним та скасування
пунктів 6, 6.1, 7, 7.1 розділу 1 рішення
Виконавчого комітету Миколаївської
міської ради № 616 від 26.06.2013 року;

- визнання недійсним договору № 333 від
09.09.2013 року про встановлення особистого
строкового сервітуту для розміщення
групи пересувних тимчасових споруд,
укладеного між Виконавчим комітетом
Миколаївської міської ради та ФОП
ОСОБА_4;

- визнання недійсним договору № 326 від
06.08.2013 року про встановлення особистого
строкового сервітуту для розміщення
групи пересувних тимчасових споруд,
укладеного між Виконавчим комітетом
Миколаївської міської ради та ФОП
ОСОБА_5;

- усунення перешкод у користуванні
власністю шляхом знесення: тимчасової
споруди у вигляді металевої
конструкції, розташованої в АДРЕСА_4),
дозвіл на розміщення якої був наданий
ФОП ОСОБА_4 за договором від 09.09.2013 року
№ 333 про встановлення особистого
строкового сервітуту; тимчасової
споруди у вигляді металевої
конструкції, розташованої в АДРЕСА_4,)
дозвіл на розміщення якої був наданий
ФОП ОСОБА_5 за договором від 06.08.2013 року
№ 326 про встановлення особистого
строкового сервітуту.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 03.02.2014 року
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження у справі. Розгляд
справи призначено на 13.02.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 13.02.2014 року
розгляд справи було відкладено на
13.03.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 13.03.2014 року
розгляд справи було відкладено на
27.03.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 27.03.2014 року
було призначено у даній справі № 915/118/14
судову будівельно-технічну експертизу,
проведення якої доручено
Миколаївському відділенню Одеського
науково-дослідного інституту судових
експертиз. Зупинено провадження у
даній справі до проведення
Миколаївським відділенням Одеського
науково-дослідного інституту судових
експертиз судової експертизи.

10.11.2014 року на адресу господарського
суду Миколаївської області від
Миколаївського відділення Одеського
науково-дослідного інституту судових
експертиз надійшло повідомлення № 407-409
про неможливість надання висновку
судової будівельно-технічної
експертизи та повернуто матеріали
справи № 915/118/14.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 08.12.2014 року
поновлено провадження у справі,
призначено розгляд справи в судовому
засіданні на 11.12.2014 року.

Відповідач виконавчий комітет
Миколаївської міської ради та
відповідач Фізична особа - підприємець
ОСОБА_4 явку повноважних представників
в судове засідання 11.12.2014 року не
забезпечили. Про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином, про
що свідчить повідомлення про вручення
копії ухвали від 08.12.2014 року (арк. справи
258), а також передане судом повідомлення
від 08.12.2014 року (арк. справи 256).

Керуючись п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод від 04.11.1950 року, ст. 64, 87 ГПК
України, п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 року № 18, суд дійшов висновку про
вчинення усіх необхідних дій щодо
належного повідомлення усіх учасників
процесу про дату, час та місце судових
засідань.

Враховуючи, що явка повноважних
представників учасників процесу не
визнавалась судом обов'язковою, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду справи за відсутності
повноважних представників
відповідачів виконавчого комітету
Миколаївської міської ради та
відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4.

08.12.2014 року до господарського суду
Миколаївської області від позивача
надійшла заява про поновлення
провадження по справі та про відмову
від позову (арк. справи 254).

В судовому засіданні 11.12.2014 року
представник позивача заяву про відмову
від позову підтримав в повному обсязі,
просив суд прийняти відмову від позову
та припинити провадження у справі.

В судовому засіданні 11.12.2014 року
представник відповідача ФОП ОСОБА_5
усно заперечив проти поданої заяви,
просив суд на підставі ч. 6 ст. 22 ГПК
України не приймати відмову від позову,
а вирішити спір по суті та відмовити в
позові, вказавши, що прийняття судом
відмови від позову суперечить вимогам
чинного законодавства. Крім того, у
випадку прийняття судом відмови від
позову позивач може повторно
звернутись до суду з позовом до
відповідача ФОП ОСОБА_5 Крім того,
позивач постійно створює перешкоди
відповідачу ФОП ОСОБА_5 у провадженні
підприємницької діяльності, залучає
засоби масової інформації тощо.

Розглянувши подану заяву про відмову
від позову, судом встановлено наступне.

Предметом спору є вимоги про визнання
незаконним та скасування пунктів
рішення виконавчого комітету
Миколаївської міської ради, визнання
недійсними договорів про встановлення
особистих строкових сервітутів для
розміщення групи пересувних
тимчасових споруд, усунення перешкод у
користуванні власністю шляхом
знесення тимчасових споруд.

Підставою позову позивачем зазначено
факт розміщення тимчасових споруд з
порушенням вимог будівельних та
пожежних норм (недотримання
відповідачами вимог чинного
законодавства щодо розміщення споруд
біля нерухомого майна, яке належить
позивачу на праві власності).

Подана позивачем заява про відмову від
позову мотивована тим, що закінчився
термін дії сервітуту для розміщення
тимчасових пересувних споруд,
встановлений виконкомом Миколаївської
міської ради, законність якого є
предметом розгляду даної справи. Таким
чином, результат розгляду даної справи
втратив інтерес для позивача у зв'язку
із тривалістю розгляду самої справи
(арк. справи 254).

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

Згідно з ч. 1, 2 та 4 ст. 78 ГПК України
відмова позивача від позову, визнання
позову відповідачем і умови мирової
угоди сторін викладаються в
адресованих господарському суду
письмових заявах, що долучаються до
справи. Ці заяви підписуються
відповідно позивачем, відповідачем чи
обома сторонами.

До прийняття відмови позивача від
позову господарський суд роз'яснює
сторонам наслідки відповідних
процесуальних дій, перевіряє, чи є
повноваження на вчинення цих дій у
представників сторін.

Про прийняття відмови позивача від
позову господарський суд виносить
ухвалу, якою одночасно припиняє
провадження у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 ГПК України
господарський суд не приймає відмови
від позову, зменшення розміру позовних
вимог, визнання позову відповідачем,
якщо ці дії суперечать законодавству
або порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

Судом встановлено, що подана заява про
відмову від позовних вимог підписана
особисто позивачем Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2, не
суперечить чинному законодавству та не
порушує прав та охоронюваних законом
інтересів інших осіб.

Твердження представника відповідача
ФОП ОСОБА_5 щодо наявності підстав для
неприйняття судом відмови позивача від
позову не підтверджені жодними
належними та допустимими доказами у
справі (ст. 32-34 ГПК України), а також
жодним чином не обґрунтовані жодними
нормами матеріального права, які б
свідчили про можливість виникнення
порушення прав будь-яких осіб, в тому
числі відповідачів. Безпідставними
також є твердження представника
відповідача щодо можливості
повторного звернення позивача до суду
з даним позовом, оскільки відповідно до
ч. 2 ст. 80 ГПК України у випадках
припинення провадження у справі
повторне звернення до господарського
суду зі спору між тими ж сторонами, про
той же предмет і з тих же підстав не
допускається.

Судом в судовому засіданні 11.12.2014 року
було роз'яснено учасникам процесу
наслідки припинення провадження у
справі, передбачені ч. 2 ст. 80 ГПК
України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що звернення до суду з
позовом, як і відмова від нього чи його
частини, є формою реалізації прав
позивача, заява позивача про відмову
від позову підписана особисто
позивачем, відмова від позовних вимог
не порушує чиї-небудь права, свободи чи
інтереси, тому відмова позивача від
позову підлягає прийняттю
господарським судом, а провадження у
справі і підлягає припиненню на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України про
припинення провадження у справі
виноситься ухвала, в якій мають бути
вирішені питання про розподіл між
сторонами господарських витрат, про
повернення судового збору з бюджету, а
також можуть бути розв'язані питання
про стягнення штрафів, передбачених у
пунктах 4 і 5 частини другої статті 83
цього Кодексу.

Пунктом 5.1. Постанови Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.2013 року, з останніми змінами від
10.07.2014 року "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
визначено наступне.

Статтею 7 Закону передбачено підстави
повернення судового збору, перелік
яких є вичерпним. У їх числі не
зазначено такої підстави, як
припинення провадження у справі
(стаття 80 ГПК). Водночас закриття
провадження у справі, про яке йдеться у
пункті 5 частини першої цієї статті
Закону, є поняттям цивільного і
адміністративного судочинства,
передбаченим відповідно статтею 205
Цивільного процесуального кодексу
України і статтею 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які господарським судам у
здійсненні судочинства не
застосовуються. Таким чином,
припинення провадження у справі з
підстав, передбачених статтею 80 ГПК, не
тягне за собою наслідків у вигляді
повернення сплаченої суми судового
збору.

Судовий збір в сумі 4 872, 00 грн. слід
покласти на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
Законом України "Про судовий збір", ст.
ст. 22, 49, ст. 78, п. 4 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 80, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд

УХВАЛИВ:

прийняти відмову позивача Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 від позову.

Припинити провадження у справі за
позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (код НОМЕР_2) до відповідача
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради (код 04056612), до відповідача
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (код
НОМЕР_3), до відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_5 (код НОМЕР_4) про
визнання незаконним та скасування
пунктів 6, 6.1, 7, 7.1 розділу 1 рішення
Виконавчого комітету Миколаївської
міської ради № 616 від 26.06.2013 року;
визнання недійсним договору № 333 від
09.09.2013 року про встановлення особистого
строкового сервітуту для розміщення
групи пересувних тимчасових споруд,
укладеного між Виконавчим комітетом
Миколаївської міської ради та ФОП
ОСОБА_4; визнання недійсним договору №
326 від 06.08.2013 року про встановлення
особистого строкового сервітуту для
розміщення групи пересувних
тимчасових споруд, укладеного між
Виконавчим комітетом Миколаївської
міської ради та ФОП ОСОБА_5; усунення
перешкод у користуванні власністю
шляхом знесення: тимчасової споруди у
вигляді металевої конструкції,
розташованої в АДРЕСА_4), дозвіл на
розміщення якої був наданий ФОП ОСОБА_4
за договором від 09.09.2013 року № 333 про
встановлення особистого строкового
сервітуту; тимчасової споруди у
вигляді металевої конструкції,
розташованої в АДРЕСА_4,) дозвіл на
розміщення якої був наданий ФОП ОСОБА_5
за договором від 06.08.2013 року № 326 про
встановлення особистого строкового
сервітуту на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК
України.

Судовий збір в сумі 4 872, 00 грн. (чотири
тисячі вісімсот сімдесят дві грн. 00
коп.) покласти на позивача.

Ухвала може бути оскаржена відповідно
до ст. 93-95, 106 ГПК України.

Суддя
Е.М. Олейняш