м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомКомунального підприємства
"Головний інформаційно-обчислювальний
центр"доУправління освіти Оболонської
районної в місті Києві державної
адміністраціїпростягнення 15 605,05 грн.
Суддя Літвінова
Представники сторін:
від позивача: Масько А.М. -
представник за дов.;
від відповідача: Москаленко В.В. -
Рішення прийняте 17.12.2014 у зв'язку з
оголошенням перерви в судовому
засіданні 15.12.2014 на 17.12.2014.

У судовому засіданні 17.12.2014, на підставі
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Головний
інформаційно-обчислювальний центр"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Управління
освіти Оболонської районної в місті
Києві державної адміністрації про
стягнення 111 791,33 грн. заборгованості на
підставі Договору про закупівлю №244/1-13
від 07.05.2013 року.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10.10.2014 порушено провадження у
справі №910/21567/14, розгляд призначений на
10.11.2014.

10.11.2014 позивач звернувся до суду із
заявою про зменшення позовних вимог, в
якій просить стягнути інфляційні - 12
758,12 грн. та 3 % річних - 2 849,07 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10.11.2014, в порядку статті 77 ГПК
України, відкладений на 01.12.2014.

01.12.2014 позивач подав до суду заяву про
уточнення позовних вимог, яку суд
розцінює як зменшення позовних вимог,
враховуючи зміст поданої заяви.
Відповідно до заяви позивач просить
суд стягнути інфляційні - 12 757,43 грн. та 3
%: річних - 2 847,62 грн. Заява прийнята до
розгляду.

Ухвалою від 01.12.2014 в порядку ст. 69 ГПК
України продовжено строк вирішення
спору на 15 днів. В судовому засіданні
01.12.2014, відповідно до ст. 77 ГПК України,
оголошено перерву на 15.12.2014.

В судовому засіданні 15.12.2014, відповідно
до ст. 77 ГПК України, оголошено перерву
на 17.12.2014.

У відзиві на позов та письмових
поясненнях, відповідач зазначив про
завищення 3 % річних та інфляційних. На
підтвердження своїх заперечень
відповідач зазначив, що умовою
виконання фінансових зобов'язань перед
позивачем за договором є відповідні
бюджетні надходженні на рахунок
відповідача. Відповідач вчасно оформив
та зареєстрував прийняті на себе
зобов'язання за договором , проте
головний розпорядник бюджетних коштів
у 2013-2014 рр. не забезпечив фінансування
видатків відповідача для сплати послуг
за договором. Таким чином, відповідача
зазначив про не дотримання позивачем п.
4.6 договору при нарахуванні 3 % річних та
інфляційних.

З урахуванням наведеного, відповідач
просив суд зменшити розмір заявлених
штрафних санкцій.

В судовому засіданні 17.12.2014, на підставі
ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
відповідача, господарський суд міста
Києва,-

В С Т А Н О В И В:

07.05.2013 між позивачем (учасник за
договором) та відповідачем (замовник за
договором) укладений договір №244/1-13
(далі -Договір), за умовами якого,
учасник зобов'язується у 2013 році надати
замовнику послуги, а замовник -
прийняти і оплатити послуги на умовах,
визначених цим Договором.

Найменування (перелік) послуг: послуги
щодо консультування стосовно систем і
програмного забезпечення.

Найменування (перелік), обсяг та
вартість послуг, які надаються
учасником замовнику, зазначаються в
розрахунку вартості послуг (додаток
№1), що є невід'ємною частиною даного
Договору.

Згідно п. 3.1 Договору, орієнтовна ціна
цього Договору становить 189 318,48 грн.,
яка визначається згідно розрахунку
вартості послуг (додаток №1).

Остаточна ціна договору визначається
за підсумком фактично наданих
учасником та оплачених замовником
послуг (п. 3.2).

Відповідно до п. 4.2 Договору, розрахунки
здійснюються в безготівковій формі за
рахунок бюджетних коштів. Бюджетні
зобов'язання замовника за цим
договором виникають в межах
затверджених кошторисних призначень
(п. 4.3).

Сторони погодили, що замовник
проводить розрахунки з учасником у
відповідності до вимог ч. 1 ст. 49
Бюджетного кодексу України через
управління ДКСУ Оболонського району м.
Києва на умовах відстрочки платежу - 30
календарних днів (п. 4.4).

Згідно п. 4.5 Договору, оплата послуг
здійснюється шляхом перерахування
коштів на розрахунковий рахунок
учасника щомісячно згідно актів
приймання-передачі наданих послуг.

У випадку затримки оплати послуг
замовником, як бюджетною державною
установою (через відсутність коштів на
розрахунковому рахунку), замовник -
провести оплату наданих учасником
послуг протягом 14-ти банківських днів з
дня надходження коштів на свій рахунок,
але не пізніше двох місяців з дня
отримання замовником акту
приймання-передачі наданих послуг (п.
4.6).

Термін надання послуг: протягом 2013
року.

Згідно умов Договору, послуги
передаються за актом
приймання-передачі наданих послуг,
який складається учасником і подається
на затвердження замовнику, який
приймає послуги протягом 5 днів з дати
їх подання учасником. У випадку не
підписання або не надання вмотивованої
відповіді в підписанні акту
приймання-передачі наданих послуг
протягом вказаного періоду, такий акт
вважається підписаний сторонами.

У разі приймання послуг замовник
зобов'язаний сплатити їх вартість на
умовах договору (п. 5.6).

Даний договір набирає чинності з
моменту його підписання сторонами та
діє до 31.12.2013, а в частині оплати - до
повного виконання зобов'язань (п. 10.1).

Згідно додаткової угоди до Договору,
керуючись. 6 ст. 40 ЗУ "Про здійснення
державних закупівель", ст.ст. 631, 632, 651-654
ЦК України, сторони дійшли згоди
продовжити строк дії договору на строк
достатній до проведення процедури
закупівлі послуг на початку 2014 року, в
обсязі, що не перевищує 20 відсотків
суми, визначеної в договорі, а в частині
розрахунків до 31 грудня 2014 року.

Пункт 3.1 виклали у наступній редакції:
№3.1.Ціна цього Договору на 2013 рік
становить 189 318,48 грн. Орієнтовна ціна
цього Договору на 2014 рік становить 37
863,70 грн."

Пункт 5.3 Договору виклали у наступній
редакції: "5.3. Термін надання послуги: до
проведення процедури закупівлі
послуги на початку 2014 року."

Вартість наданих послуг відповідач
оплатив, однак з порушенням строку
визначеного Договором, що стало
підставою для звернення з вимогами про
стягнення 3 % річних та інфляційних
втрат.

Відповідач заперечив проти заявлених
вимог з тих підстав, що умовою
виконання фінансових зобов'язань
відповідача перед позивачем за
договором є відповідні бюджетні
надходження коштів на рахунок.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11
Цивільного кодексу України, договір є
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права і обов'язки
виникають як з передбачених законом
договорів, так і з договорів, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 встановлено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору. Договір є відплатним, якщо
інше не встановлено договором, законом,
або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
Кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України встановлено, що в силу
зобов'язання одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського
кодексу України відносини
підприємства з іншими
підприємствами, організаціями і
громадянами в усіх сферах
господарської діяльності здійснюються
на основі договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач належним чином виконав умови
договору та надав відповідачу послуги
за ним, що підтверджується наступними
актами приймання-передачі наданих
послуг: №345-5919 від 23.05.2013, №345-5927 від
24.05.2013, №345-5928 від 27.05.2013, №345-5929 від
28.05.2013, №345-5930 від 29.05.2013, №345-6977 від
06.06.2013, №345-8330 від 11.07.2013, №345-9844 від
19.08.2013, №345-11289 від 17.09.2013, №344-12489 від
08.10.2013, №345-12627 від 11.10.2013, №344-14010 від
08.11.2013, №345-14247 від 19.11.2013, №345-15546 від
12.12.2013, №344-15564 від 11.12.2013, №344-15565 від
11.12.2013, на загальну суму 136 241,84 грн., які
підписані сторонами договору та
скріплені печатками, що свідчить про
прийняття відповідачем наданих послуг.

При зверненні з даним позовом до суду
заборгованість відповідача складала 96
184,14 грн., яка була погашена згідно
платіжних доручень: №№41, 43, 38,37,39, 50, 34, 36,
31, 61 від 30.09.2014, №820090 від 24.09.2014, №№44, 40, 33,
32, 35, 37, 39, 38, 48, 49, 47, 46, 45 від 30.09.2014, що
проведені банком 08.10.2014.

Таким чином, заборгованість у розмірі 96
184,14 грн. була відповідачем погашена,
однак з простроченням строку оплати, що
також підтверджується актом звірки
взаєморозрахунків від 01.12.2014.

Враховуючи прострочення сплати коштів
за надані послуги, позивач просить
стягнути з відповідача 2 847,62 грн. - 3 %
річних та 12 757,43 грн. - суму інфляційних
втрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного
кодексу України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
відсотків річних та інфляційних є
способом захисту майнових прав та
інтересів кредитора, сутність яких
складається з відшкодування
матеріальних втрат кредитора та
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів, а також
отримання компенсації (плати) від
боржника за користування ним грошовими
коштами, які належать до сплати
кредитору.

Інфляційні нарахування на суму боргу,
сплата яких передбачена частиною
другою статті 625 ЦК України, не є
штрафною санкцією, а виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення коштів внаслідок
інфляційних процесів за весь час
прострочення в їх сплаті (п.3.1 постанови
пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013).

Сплата трьох процентів річних від
простроченої суми (якщо інший їх розмір
не встановлений договором або законом),
так само як й інфляційні нарахування,
не мають характеру штрафних санкцій і є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним коштами, належними до
сплати кредиторові (п. 4.1 постанови
пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013).

З урахуванням зазначеного, клопотання
відповідача про зменшення розміру
штрафних санкцій є необґрунтованим,
враховуючи, що штрафними санкціями у
Господарському кодексі України
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230
ГК України).

Штрафні санкції позивачем не
заявлялись до стягнення, тому підстави
для зменшення їх розміру відсутні.

Зважаючи на вищенаведені норми
законодавства та умови укладеного
сторонами правочину, вимоги про
стягнення 3 % річних та інфляційної
складової боргу є такими, що заявлені
правомірно.

Суд перевірив розрахунок 3 % річних та
інфляційних та встановив, що позивач не
врахував положення ст. 254 ЦК України,
зокрема, якщо останній день строку
припадає на вихідний, святковий або
інший неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної дії, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день.

На підставу своїх заперечень
відповідач посилається на
недофінансування видатків управління
освіти з державного бюджету.

Розглянувши доводи відповідача в цій
частині, суд зазначає, що відсутність
бюджетного фінансування не може бути
підставою для звільнення від
відповідальності за невиконання
обов'язку за надані послуги (постанова
Верховного Суду України № 11/446 від
15.05.2012 р.).

Зважаючи на встановлені обставини у
справі, суд приходить до висновку, про
неналежне виконання зобов'язань за
договором № 244/1-13 від 07.05.2013 Управлінням
освіти Оболонської районної в місті
Києві державної адміністрації.

На підставі викладеного, враховуючи, що
матеріали справи свідчать про
обгрунтованість вимог позивача, суд
задовольняє позов в частині стягнення 3
% річних - 2 841,14 грн. та інфляційні - 12 757,43
грн.

У зв'язку із частковим задоволенням
позову, згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на
відповідача пропорційно розміру
задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Управління освіти
Оболонської районної в місті Києві
державної адміністрації (04211, м. Київ,
вул. Лайоша Гавро, 11-А, код 37445442) на
користь Комунального підприємства
"Головний інформаційно-обчислювальний
центр" (02192, м. Київ, вул. Космічна, 12-А,
код 04013755) 3 % річних - 2 841,14 грн. (дві
тисячі вісімсот сорок одна гривня 14
коп.), інфляційні - 12 757,43 грн. (дванадцять
тисяч сімсот п'ятдесят сім гривень 43
коп.) та 1 826, 24 грн. (одна тисяча вісімсот
двадцять шість гривень 24 коп.) судового
збору.

3.В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

5.Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 18.12.2014.

Суддя

М.Є. Літвінова