ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
РІШЕННЯ

"16" грудня 2014 р. Справа № 926/1557/14

За позовом публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Тернопільської обласної
дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Механі К"

про визнання договору застави
укладеним

Суддя Гурин М.О.

Представники:

від позивача - Грицик А.П., представник
за довіреністю від 02.12.2014 р.;

від відповідача - Накельський Ю.Б.,
представник за довіреністю від 03.11.2014р.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне
товариство "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Тернопільської обласної
дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль"
звернулось з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю "Механі К"
про визнання договору застави
укладеним.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що 04.02.2014р. між
Публічним акціонерним товариством
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Тернопільської обласної дирекції АТ
"Райффайзен Банк Аваль" та товариством
з обмеженою відповідальністю "Механі К"
укладено договір про надання гарантії
(далі - Договір) №019/01-03-2/2/14 (із змінами
та доповненнями), згідно якого банк
надав відповідачу (Принципалу)
Контргарантію (далі - Гарантія), а
Принципал зобов'язався сплатити
комісію та відшкодувати витрати Банку,
а також виконати інші обов'язки,
передбачені договором. Відповідно до п.
1.1.1, 1.1.2. Договору сума гарантії
становить 2000000,00 (два мільйони) євро та
дійсний до 14.11.2014 р. включно. У
відповідності з умовами Договору, банк
свої зобов'язання виконав повністю, а
саме надав Гарантію у валюті
зобов'язання в сумі 2000000,00 (два мільйони)
євро. Однак відповідач неналежним
чином виконав умови договору, що
призвело до накопичення
заборгованості. У відповідності до п.
11.1. зазначеного договору, у разі
настання обставин Дефолту, банк має
право на власний розсуд без
необхідності будь-яких додаткових
угод/договорів вжити заходів про
забезпечення виконання зобов'язань за
Договором. Так, згідно п. 1.1. Договору
застави №12/01-03-2/67/14 відповідно до умов
договору заставодавець передає
заставодержателю в заставу товари в
обороті, що належать заставодавцю на
праві власності або стануть його
власністю у майбутньому, опис яких
міститься в Додатку №1 до договору
(далі - Предмет застави). У зв'язку з
вищезазначеним, позивач просить
визнати договір застави №12/01-03-2/67/14
укладеним.

Провадження у справі порушено ухвалою
господарського суду Чернівецької
області від 21.10.2014р., справу до розгляду
в судовому засіданні призначено на
04.11.2014 р.

Розгляд справи неодноразово
відкладався, востаннє у судовому
засіданні 02.12.2014 р. оголошено перерву до
16.12.2014 р.

04.11.2014 р. в судовому засіданні
оголошено перерву до 18.11.2014р.

18.11.2014 р. через канцелярію
господарського суду Чернівецької
області від представника відповідача
надійшов відзив на позов, у якому
останній просить відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, у зв'язку з необґрунтованістю.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив задовольнити
позов з підстав зазначених у позовній
заяві.

Представник відповідача заперечували
проти задоволення позову з мотивів
викладених у відзиві на позов, просив
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, встановивши фактичні обставини
у справі, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги, дослідивши та оцінивши в
сукупності надані докази,
проаналізувавши законодавство, що
регулює спірні правовідносини між
сторонами, суд встановив таке.

04 лютого 2014 року між Публічним
акціонерним товариством "Райффайзен
Банк Аваль" (надалі - Кредитор, Банк,
Позивач) в особі Тернопільської
обласної дирекції "Райффайзен Банк
Аваль" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Механі К" (надалі -
Принципал, Боржник, Відповідач)
укладено Договір про надання гарантії
(надалі - Договір) № 019/01-03-2/2/14 (із
змінами та доповненнями), на умовах
якого Банк надав Принципалу
Контргарантію (надалі - Гарантія), а
Принципал зобов'язався сплатити
комісію та відшкодувати витрати Банку,
а також виконати інші обов'язки,
передбачені договором.

Пунктами 1.1.1., 1.1.2. договору визначено,
що сума гарантії становить 2000000,00 (два
мільйони) євро. Строк дії гарантії - до 14
листопада 2014 року включно.

У відповідності з умовами Договору,
Банк свої зобов'язання виконав
повністю, а саме надав Гарантію у
валюті зобов'язання в сумі 2000000,00 (два
мільйони) євро (копія Гарантії
додається). Надання Гарантії
здійснюється з метою забезпечення
гарантії платежу банку Raiffaisen Bank International
AG.

У відповідності до пункту 11.1.
зазначеного договору, у разі настання
обставин Дефолту, Банк має безумовне
право на власний розсуд без
необхідності укладання будь-яких
додаткових угод/договорів про зміни
вжити один або декілька таких заходів:

- відмовитись від надання Гарантії
або від внесення змін до умов наданої
Гарантії;

- вимагати надання забезпечення
(додаткового забезпечення) виконання
зобов'язань за Договором або
формування Грошового забезпечення в
повній сумі Гарантії.

Згідно термінології, визначеної
умовами договору, дефолт - обставини
невиконання або неналежного виконання
Принципалом своїх зобов'язань за
Договором, обставини, які свідчать про
те, що зобов'язання принципала за
договором не будуть виконані, а також
інші обставини, визначені ст. 11
Договору як обставини дефолту.

Відповідно до п. 11.2. Договору, Банк має
право скористатись правами,
зазначеними в пункті 11.1 Договору та
пред'явити Принципалу відповідні
вимоги при настанні будь-якої з таких
обставин Дефолту, зокрема у випадку
погіршення фінансового стану (ведення
збиткової діяльності),
платоспроможності і
кредитоспроможності Принципала
(визначається за методикою банку, в т.ч.
відповідно до вимог Національного
банку України та законодавства
України) порівняно з датою укладення
Договору, яке створює загрозу
невиконання або невчасного виконання
Принципалом зобов'язань за договором.

Пунктом 11.4. договору встановлено, що
якщо Банк вирішив скористатися правом,
визначеним в підпункті 11.1.2. пункту 11.1.
цієї статті договору, Банк направляє
Принципалу письмове повідомлення з
вимогою про надання забезпечення
(додаткового забезпечення) або
формування Грошового забезпечення на
повну суму Гарантії. Не пізніше 20
(двадцяти) календарних днів з дати
відправлення Банком зазначеної
письмової вимоги Принципал
зобов'язаний забезпечити укладання з
Банком договору про надання
забезпечення (додаткового
забезпечення) або забезпечити
перерахування на Рахунок грошового
забезпечення грошових коштів у сумі
Гарантії.

Згідно поданого до Банку фінансового
звіту суб'єкта малого підприємництва
ТОВ "Механі К" чистий збиток за І
півріччя 2014 р. становив 17623700 грн.

На виконання п. 11.4. Договору, 04.09.2014 p.,
Позивачем Відповідачу було передано
повідомлення (лист від 04.09.2014 вих. №
Р7-01-03-3/249) з вимогою про надання
додаткового забезпечення - передачу в
заставу Банку товарів в обороті згідно
наданої розшифровки
оборотно-сальдової відомості станом на
22.08.2014 р. До повідомлення Банком було
додано 2 примірники договору застави
товарів в обігу та запропоновано
підписати примірники вказаного
договору, скріпити їх печаткою ТОВ
"Механі К" та повернути Банку.

ТОВ "Механі К" у відповідь на лист банку
надіслало лист вих. № 140918/Т1 від 18
вересня 2014 року, в якому Товариство
повідомило Банк, що не відмовляється
від взятих на себе зобов'язань перед
Банком і готове до компромісу.
Товариство запропонувало Банку в
якості додаткового забезпечення -
товари в обігу, для покриття
банківських ризиків, але звернуло
увагу Банку, що необхідно домовитися по
всіх істотних умовах договору застави
товарів в обігу (зокрема, визначити
необхідну кількість майна, для
встановлення адекватної заставної
вартості, яка б покривала всі ризики
Банку).

23.09.2014 року Позивач повторно направив
Відповідачу повідомлення з вимогою про
надання додаткового забезпечення (лист
від 23.09.2014 вих. № Р7-01-03-3/262). До
повідомлення Банком було додано 2
примірники договору застави товарів в
обігу та запропоновано підписати
примірники вказаного договору,
скріпити їх печаткою ТОВ «Механі К» та
повернути Банку.

У встановлений Договором 20-ти денний
строк, тобто до 25.09.2014 року, Відповідач
своїх зобов'язань не виконав, товари в
обігу згідно розшифровки
оборотно-сальдової відомості станом на
22.08.2014 р. в забезпечення Банку не
передав.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Загальний порядок укладення, зміни і
розірвання цивільно-правових
договорів врегульовано Главою 53
Цивільного кодексу України. Порядок
укладення, зміни і розірвання
господарських договорів встановлено
Главою 20 Господарського кодексу
України

Згідно ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу
України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 1 до ст. 638
Цивільного кодексу України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Отже, істотними вважаються насамперед
ті умови договору, які названі такими
за законом.

Перелік істотних умов договору застави
визначено статтею 584 ЦК України, а також
статтями 12 та 41 Закону України "Про
заставу".

Статтею 40 Закону України "Про заставу"
визначено, що предметом застави
товарів в обороті або у переробці
можуть бути сировина, напівфабрикати,
комплектуючі вироби, готова продукція
тощо. При заставі товарів в обороті або
у переробці реалізовані заставодавцем
товари перестають бути предметом
застави з моменту їх вручення набувачу
або транспортній організації для
відправлення набувачу або передачі на
пошту для пересилки набувачу, а набуті
заставодавцем товари, передбачені в
договорі застави, стають предметом
застави з моменту виникнення на них
права власності.

У відповідності до ст. 41 Закону України
"Про заставу" договір застави товарів у
обороті або в переробці повинен
індивідуалізувати предмет застави
шляхом зазначення знаходження товарів
у володінні заставодавця чи їх
розташування в певному цеху, складі,
іншому приміщенні або іншим способом,
достатнім для ідентифікації
сукупності рухомих речей як предмета
застави.

З урахуванням наведених норм
законодавства та встановлених
обставин справи, суд дійшов висновку,
що товари в обороті повинні
визначатися родовими ознаками, а також,
що при укладанні спірного договору
застави сторони відповідно до вимог
статей 40, 41 Закону України "Про заставу"
повинні дійти до згоди про предмет
договору, а саме: про вид товару, його
родові ознаки, та можливості заміни
предмету застави - аналогічним за
родовими ознаками та ринковою ціною
майном.

Позивач просить визнати укладеним
договір застави товарів в обороті на
умовах поданого проекту.

Додатком 1 до проекту договору, який є
невід'ємною частиною договору, позивач
визначає перелік товарів в обороті, які
мають передаватись у заставу, однак
жодного доказу наявності даного
переліку товару у власності
відповідача позивачем не надано. Даний
перелік побудований позивачем на
основі оборотно-сальдової відомості по
рахунку 281 від 22.08.2014 р. який складений
посадовими особами позивача.

Поряд з цим, представник відповідача
заперечує факт наявності у нього
товару в такій кількості та
асортименті, що також підтверджується
копією довідки відповідача станом на
30.09.2014 р. (до звернення позивача з
позовом до суду) наданої представником
позивача в ході розгляду справи.

Крім того, додатком №1 до проекту
договору визначено передачу в заставу
запасних частин до с/г техніки JD на
загальну суму 12457892,85 грн., без
визначення яких саме запчастин, їх
родових ознак, що унеможливлює
індивідуалізувати предмет застави.

Виходячи зі змісту глави 20
Господарського кодексу України, в
основу формування договірних
зобов'язань покладений принцип
вільного волевиявлення, відповідно до
якого вирішення судом неврегульованих
умов, що виникли при укладенні
договору, можливо лише за спільною
згодою усіх сторін.

Винятком з цього правила є порядок
укладення договорів за державним
замовленням, або договорів, укладення
яких є обов'язковим на підставі закону
та в інших випадках, встановлених
законом.

Відповідно до ст. 179, 187 Господарського
кодексу України не є достатньою
підставою для спонукання до укладення
договору загальне посилання в законі
на договірну форму регулювання тих чи
інших правовідносин.

Пункт 5 Роз'ясненнях президії Вищого
арбітражного суду України "Про деякі
питання практики вирішення спорів,
пов'язаних із застосуванням Закону
України "Про заставу" від 24.12.1999 № 02-5/602
визначає, що опис заставленого майна
повинен містити індивідуальні ознаки
останнього, які дозволяють встановити,
яке саме майно є предметом застави, і
відрізнити його від однорідних
предметів. Ця вимога не стосується
застави товарів в обороті або у
переробці, оскільки вони визначаються
родовими ознаками, однак у договорі має
бути зазначено види товарів, якими
можна замінити предмет застави. Лише за
наявності зазначених умов, якщо вони не
врегульовані іншими актами
законодавства, а також тих умов, щодо
яких за заявою однієї з сторін повинно
бути досягнуто згоди, договір застави
відповідно до вимог статті 153
Цивільного кодексу можна вважати
укладеним. Якщо у процесі вирішення
спору, пов'язаного із заставою, буде
з'ясовано, що сторонами не досягнуто
згоди стосовно істотних умов договору
застави, договір вважається не
укладеним і не може бути прийнятий
господарським судом в обґрунтування
вимог і заперечень сторін.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, враховуючи
недоведеність позивачем наявності у
відповідача переліку товарів в
обороті, які мають передаватись у
заставу (згідно додатку №1 до проекту
договору), неможливість ідентифікації
певних груп товарів по родових ознаках
(запасних частин до с/г техніки JD на
загальну суму 12457892,85 грн.), не
визначення можливості заміни предмету
застави - аналогічним за родовими
ознаками та ринковою ціною майном, суд
вважає що у задоволенні позову слід
відмовити.

У процесі розгляду справи не виявлено
інших фактичних обставин, що мають
суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 19.12.2014 року

Суддя
М.О. Гурин