м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
до Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району міста
про стягнення 669 131,06 грн.
Суддя Ващенко Т.М.
Представники сторін:
від позивача: Мірошник М.М.
представник за довіреністю № 286 від
від відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району міста
Києва «Хрещатик» про стягнення
заборгованості за надані за період з
01.08.2011 р. по 30.06.2014 р. послуги з
водопостачання питної води та
приймання стічних вод через приєднані
мережі в розмірі 469 395,71 грн.,
інфляційних втрат в розмірі 114 936,11 грн.,
трьох процентів річних в розмірі 38 280,89
грн., пені в розмірі 23 048,56 грн. та штрафу
в розмірі 23 469,79 грн., відповідно до
води та приймання стічних вод через
приєднані мережі від 12.06.2008 р.
Ухвалою суду від 21.10.2014 р. порушено
призначено її розгляд на 18.11.2014 року,
зобов'язано сторін надати певні
Через відділ діловодства
господарського суду 05.11.2014 р. та 14.11.2014 р.
від позивача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду, які
залучені до матеріалів справи.
17.11.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду від відповідача
надійшли письмові заперечення на
позовну заяву, які суд залучив до
матеріалів справи.
У судовому засіданні 18.11.2014 р. суд
оголосив перерву до 11.12.2014 р. о 10:00 год.
для дослідження доказів у справі.
09.12.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду від позивача
надійшли письмові пояснення на
заперечення відповідача, які залучено
до матеріалів справи.
Представник позивача в судовому
засіданні 11.12.2014 р. підтримав позовні
вимоги та просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судове
засідання 11.12.2014 р. не з'явився, але
10.12.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду від відповідача
надійшли додаткові письмові пояснення,
які залучено до матеріалів справи, та
клопотання про відкладення розгляду
неможливістю прийняти участь у
призначеному судовому засіданні
представником відповідача з поважних
Розглянувши дане клопотання, суд
відмовив в його задоволенні, оскільки
чинним законодавством України не
обмежено коло осіб, які можуть
представляти особу в судовому процесі,
тому неможливість одного з
представників відповідача бути
присутнім у судовому засіданні не
перешкоджає реалізації права учасника
судового процесу на участь у судовому
засіданні його іншого представника.
Враховуючи, що матеріали справи
містять докази належного повідомлення
відповідача про час та місце судового
засідання, про наслідки ненадання ним
витребуваних судом документів, то за
таких обставин суд приходить до
висновку про можливість розгляду
справи на підставі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними матеріалами.
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
У судовому засіданні 11.12.2014. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -
12 червня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством «Акціонерна
компанія «Київводоканал»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Акціонерна
компанія «Київводоканал» (далі -
Постачальник, позивач) та Комунальним
підприємством Печерської районної у
місті Києві ради по утриманню
житлового господарства «Хрещатик», яке
було перейменовано на Комунальне
підприємство по утриманню житлового
господарства Печерського району міста
Києва «Хрещатик», (далі - Абонент,
на постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднанні мережі
Відповідно до п. 1.1 Договору, сторони
погодили, що даний Договір укладається
у відповідності із Законом України
«Про питну воду та питне
За цим Договором Постачальник
зобов'язався надати Абоненту послуги з
постачання питної води та на підставі
пред'явленого Абонентом дозволу на
скид стічних вод у систему каналізації
м. Києва відповідно до Правил приймання
стічних вод підприємств у систему
каналізації м. Києва, а Абонент
зобов'язувався здійснити своєчасну
оплату наданих йому Постачальником
послуг на умовах даного договору,
дотримуватись порядку користування
питною водою з комунальних
водопроводів і приймання стічних вод,
що встановленні Правилами
користування системами комунального
водопостачання та водовідведення в
містах та селищах України,
затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України № 65 від
01.07.1994р., зареєстрований в Міністерстві
юстиції 22.07.1994 р. за № 165/374 (далі -Правила
користування), Правилами приймання
стічних вод підприємств у комунальні
та відомчі системи каналізації
населених пунктів України,
затверджених наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України № 37 від
19.02.2002 року, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції 26.04.2002 року за №
403/6691 (в подальшому Правила приймання), а
також дотримуватись норм, визначених
іншими нормативними актами, що
регулюють правовідносини, які
виникають за цим Договором.
В силу положень п. 1.3 Договору, обсяг
води, що підлягає постачанню та
прийняттю в систему каналізації,
надається Абонентом у вигляді
нормативного розрахунку, який
узгоджується з Постачальником і є
невід'ємною частиною Договору.
Обсяг поставки води підлягає
узгодженню з Постачальником кожного
наступного року з моменту укладання
Договору. Загальний обсяг поставлених
за цим Договором послуг визначається
загальною кількістю наданих Абоненту
протягом дії договору кубічних метрів
води та прийнятих у міську каналізацію
Кількість стічних вод, які надходять у
міську каналізаційну мережу,
визначається за кількістю води, що
надходить із комунального водопроводу
та інших джерел водопостачання згідно
з показаннями водолічильників та/або
іншими способами визначення об'ємів
стоків у відповідності до розділу 21
Правил користування та місцевих правил
приймання (п.2.1.4 Договору та п. п. 21.1, 21.2
Пунктом 2.1.1 Договору, сторони
передбачили, що облік поставленої води
та прийнятих стоків здійснюється за
показанням водолічильника,
зареєстрованого у Постачальника, окрім
випадків, передбачених Правилами
користування. У випадку наявності у
Абонента декількох об'єктів
водопостачання, облік спожитої ним
води здійснюється з урахуванням
показань всіх лічильників,
зареєстрованих за Абонентом.
Згідно з пунктом 2.1.2 Договору, зняття
показань з водолічильника (-ків)
здійснюється, як правило, щомісячно
представником Постачальника у
присутності представника Абонента у
строки згідно з графіком
обслуговування Постачальника. Для
Абонента із стабільним об'ємом
водопостачання (30 м. куб. із незначним
коливанням) зняття показань з
лічильника може здійснюватись
Постачальником поквартально, при цьому
останній направляє Абоненту щомісячно
розрахункові документи на оплату
наданих послуг, виходячи із його
середньодобового споживання води.
Показання лічильника за відповідний
період можуть бути прийнятті до
розрахунків Постачальником від
Абонента в письмовому вигляді. В разі,
якщо Абонент не забезпечить
присутності свого представника для
зняття показань, дані, що зняті
Постачальником є підставою для
виставлення платіжних документів на
оплату наданих послуг.
Відповідно до пункту 2.1.6 Договору,
облікові дані Абонента щодо кількості
та вартості спожитих ним послуг
підлягають обов'язковому звірянню у
Постачальника. Абонент щоквартально,
не пізніше 10-го числа наступного за
звітним кварталом місяця та в інші
строки (за письмовою вимогою
Постачальника) направляє до останнього
письмовий звіт по обсягам наданих
послуг у відповідному обліковому
періоді, а також звіряння по проведених
розрахунках за наданні послуги. Для
проведення звіряння Абонент направляє
свого представника до Постачальника із
необхідними обліковими та
бухгалтерськими документами для
проведення звіряння обсягів наданих
послуг у відповідному звітному періоді
та розрахунків. Звіряння вважається
проведеним з моменту отримання
Постачальником підписаного
повноважними особами Акту звіряння
розрахунків. В разі невиконання
Абонентом цього пункту договору,
облікові дані Постачальника щодо
кількості та вартості наданих послуг
та проведення Абонентом розрахунків
вважаються безумовно погодженими
Відповідно до п. 2.2.2 та п. 2.2.3 Договору,
Абонент здійснює оплату отриманих
вищезгаданих послуг щомісячно у
безготівковій формі у десятиденний
термін з дня направлення
Постачальником платіжного документу
до установи банку, а у разі неотримання
від Постачальника поточного
щомісячного платіжного документу
Абонент здійснює оплату вартості
наданих йому послуг не пізніше 5-го
числа наступного місяця, платіжним
дорученням, виходячи із фактичної
кількості спожитих послуг та діючого
тарифу та фактичної кількості спожитої
Згідно з пунктом 2.2.4 Договору, у разі
незгоди щодо кількості або вартості
отриманих послуг, зазначених у
розрахунковому документі, Абонент
зобов'язаний у десятиденний термін з
дня направлення Постачальником
розрахункового документу до
банківської установи Абонента,
письмово повідомити про це
Постачальника та у цей же термін
направити представника з
обгрунтовуючими документами для
проведення звіряння та підписання
акту. В іншому випадку відмова Абонента
оплатити розрахунковий документ
Постачальника вважатиметься
Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України
«Про питну воду та питне
водопостачання» та підпункту 5 пункту 3
ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», споживачі
питної води зобов'язані своєчасно
вносити плату за використану питну
воду відповідно до встановлених
тарифів на послуги централізованого
водопостачання та водовідведення.
Публічне акціонерне товариств
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
нарахувало та просить стягнути з
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Печерського району міста Києва
«Хрещатик» заборгованість за надані з
01.08.2011 р. по 30.06.2014 р. послуги з
водопостачання питної води та
приймання стічних вод через приєднані
мережі в розмірі 469 395,71 грн., інфляційні
втрати в розмірі 114 936,11 грн., три
проценти річних в розмірі 38 280,89 грн.,
пеню в розмірі 23 048,56 грн. та штраф в
розмірі 23 469,79 грн., відповідно до
води та приймання стічних вод через
приєднані мережі від 12.06.2008 р.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
визначило вищезазначену
заборгованість виходячи з наступних
- вартість наданих послуг щодо
водопостачання за період з 01.08.2011 р. до
30.06.2014 р. 10 313 545,83 грн.;
- сплачено 9 832 123,17 грн.;
- перерахунки 12 026,95 грн.
- заборгованість - 469 395,71 грн.
При цьому, додатково сплачену
Абонентом суму в розмірі 761 742,99 грн.
відповідно до вказаного призначення
платежу було зараховано в рахунок
погашення боргу, що утворився за
Судом встановлено, що в суму
заборгованості позивачем включена,
також, заборгованість за воду, яка іде
на підігрів в теплові пункти, що
перебувають на балансі ПАТ
Пунктом 2.1.1 Договору сторони
передбачили, що облік поставленої води
та прийнятих стоків здійснюється за
показанням водолічильника,
зареєстрованого у Постачальника, окрім
випадків, передбачених Правилами
користування. У випадку наявності у
Абонента декількох об'єктів
водопостачання, облік спожитої ним
води здійснюється з урахуванням
показань всіх лічильників,
зареєстрованих за Абонентом.
Згідно з вимогами п. п. 2.1, 2.2 та 3.13 Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України № 190 від 27 червня
2008 р. (далі - Правила), договірні
відносини щодо користування системами
централізованого комунального
водопостачання здійснюються виключно
на договірних засадах відповідно до
Законів України «Про питну воду і питне
водопостачання» та «Про
житлово-комунальні послуги». Істотні
умови договору між виробником та
споживачем послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення
визначаються відповідно до Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги». Суб'єкти господарювання, у
яких теплові пункти (котельні)
перебувають на балансі або яким вони
передані в управління, повне
господарське відання, користування,
концесію, здійснюють розрахунки з
виробником на основі укладених
договорів за весь обсяг питної води,
яка відпущена з систем водопостачання
і використана на потреби гарячого
водопостачання та інші потреби, а також
розраховуються за власний обсяг
З урахуванням вищевказаного, вартість
спожитої води, що іде на підігрів має
оплачувати балансоутримувач теплових
Обсяг питної води, поданої до теплових
пунктів, фіксується засобами обліку,
які встановлені на межі балансової
належності. Обсяг гарячого
водопостачання, переданий споживачам
виконавцем послуг з постачання гарячої
води, ураховується в загальному обсязі
стічних вод споживачів і оплачується
ним за договором з виробником на
підставі показів засобів обліку або в
порядку, обумовленому договором.
Тобто, змістом наведеного пункту
Правил № 190, визначено, що розрахунок за
спожиту гарячу воду повинен
проводитися з балансоутримувачем
З наявного в матеріалах справи довідки
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва «Хрещатик»
від 14.11.2014 р. № 767 вбачається, що з
моменту створення Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
Києва «Хрещатик», йому не передавалося
в повне господарське відання,
оперативне управління, користування,
концесію бойлери, теплові пункти,
За таких обставин, вимоги позивача в
частині стягнення з відповідача
вартості холодної води, яка була
поставлена позивачем на теплові пункти
для підігріву, задоволенню не
підлягають, оскільки умови договору
укладеного між сторонами передбачають
постачання позивачем відповідачу
питної води, і не містять зобов'язань
відповідача оплачувати вартість води,
яка буде постачатись йому з теплових
пунктів, які не знаходяться на його
обліку, у вигляді гарячої води, а
матеріали справи не містять належних
доказів наявності на балансі
відповідача теплових пунктів або
котелень, з яких здійснюється
постачання гарячої води.
Відповідно до ст. ст. 1, 14 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи у забезпеченні
холодною та гарячою водою,
водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.
Ціни/тарифи на комунальні послуги та
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій формуються
і затверджуються органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування, відповідно до їхніх
повноважень, визначених законом.
Отже, наведене свідчить, що не існує
такого виду комунальних послуг, як
«питна вода, що використовується для
виготовлення гарячої води».
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», порядок
надання житлово-комунальних послуг має
відповідати умовам договору та вимогам
Суд також враховує, що договір на
постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі №
сторін з приводу постачання
відповідачеві холодної води для
виготовлення гарячої води та сплати її
вартості, відповідно договори, які б
регулювали відносини між сторонами
щодо поставки холодної питної води, яка
використовується для приготування
гарячої, суду надані не були.
Таким чином, позивачем належними
засобами доказування не доведено, що
ним були встановлені з відповідачем
відповідні відносини щодо постачання
води, яка використовується для
виготовлення гарячої води.
Згідно зі статтею 1 закону України «Про
теплопостачання», теплова енергія - це
товарна продукція, що виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
Згідно з ст. 275 Господарського кодексу
України, за договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду споживачеві,
який зобов'язаний оплатити прийняту
енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання. Відпуск енергії без
оформлення договору енергопостачання
не допускається. Предметом договору
енергопостачання є окремі види енергії
з найменуванням, передбаченим у
державних стандартах або технічних
Відповідно до п. п. 2, 6 Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 № 630, централізоване
постачання гарячої води - послуга,
спрямована на задоволення потреб
споживача у гарячій воді, яка надається
виконавцем з використанням
внутрішньобудинкових систем гарячого
водопостачання. Послуги повинні
відповідати з централізованого
постачання гарячої води - вимогам щодо
якості і тиску води, температури
гарячої води, а також розрахунковим
нормам витрати води у точці розбору.
З наведених норм вбачається, що чинне
законодавство України не розділяє
послугу з постачання споживачам
гарячої води (гарячого водопостачання)
на окремі частини з постачання окремо
теплової енергії та окремо холодної
води, а встановлює, що енерговиробник
та/або енергопостачальник виробляє та
постачає гарячу воду (яку законодавець
також називає енергією). Постачання
холодної води для приготування гарячої
є окремою послугою, що повинна, в якості
сировини, надаватись підприємству, яке
має можливість та безпосередньо
виробляє гарячу воду.
Тобто, саме гаряча вода є товаром,
продуктом енерговиробника та/або
енергопостачальника, яку отримує
споживач, при цьому саме
енерговиробник та/або
енергопостачальник споживає холодну
воду для вироблення гарячої води.
Отже, приймаючи до уваги наведене,
позивачем безпідставно включено до
розрахунку основного боргу суму
заборгованості за надані послуги з
постачання холодної води для її
підігріву стосовно теплових пунктів
(бойлерів), які не перебувають на
балансі відповідача, у зв'язку з чим суд
визнає недоведеним факт наявності у
відповідача боргу, що обліковується за
використовується для підігріву) та про
відсутність правових підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивача вартості холодної води, яка
як послугу з постачання питної води, що
йде на підігрів, так і послугу з
приймання стічних вод (вода + стоки).
При цьому, умовами укладеного
сторонами договору передбачено не лише
надання послуг з постачання питної
води, але і приймання стічних вод у
міську каналізаційну мережу.
Пунктом 1.4 Правил користування № 190,
приймання стічних вод від підприємств,
установ, організацій до системи
централізованого водовідведення
здійснюється відповідно до Правил
приймання стічних вод підприємств у
комунальні та відомчі системи
каналізації населених пунктів України,
затверджених наказом Держбуду від
19.02.2002 № 37, зареєстрованих у Мінюсті
26.04.2002 за N 403/6691 (далі - Правила приймання
№ 37), а також місцевих правил приймання
стічних вод підприємств у систему
каналізації населеного пункту.
Згідно з п. 1.2 Правил приймання № 37,
останні поширюються на комунальні
водопровідно-каналізаційного
господарства міст і селищ України та
інші підприємства, що мають на балансі
системи місцевого водопроводу та
каналізації (далі - Водоканали), та на
всі підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності й відомчої належності, які
скидають свої стічні води в системи
каналізації населених пунктів (далі -
Як унормовано п. 1.4 Правил приймання №
37, абонент Водоканалу - це юридична
особа, яка уклала договір з Водоканалом
на надання послуг водопостачання та
Стічні води підприємств - усі види
стічних вод, що утворилися внаслідок
їхньої діяльності після використання
води в усіх системах водопостачання
(господарсько-питного, технічного,
гарячого водопостачання тощо), а також
поверхневі та дощові води з території
Підприємства (з урахуванням
Відповідно до п. 2.4 вказаних Правил
приймання, підприємства зобов'язані
виконувати в повному обсязі вимоги цих
Правил, місцевих Правил приймання та
договору на послуги водовідведення,
своєчасно оплачувати рахунки
Водоканалу за надані послуги.
Отже, надання послуг із приймання
стічних вод (у тому числі, гарячого
водопостачання) регулюється умовами
укладеного сторонами договору, а
вартість таких послуг підлягає оплаті
абонентом (яким є відповідач) на
користь Водоканалу (позивача).
З наданого позивачем розгорнутого
сума заборгованості відповідача за
послуги з приймання стоків питної води,
що використовується для приготування
гарячої води, становить 175 394,74 грн.
За таких обставин суд визнає доведеним
факт наявності у відповідача боргу у
розмірі 175 394,74 грн., що обліковується за
стічних вод гарячого водопостачання ),
у зв'язку з чим позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню.
З приводу заборгованості відповідача,
яка обліковується за кодами 6-956, 6-1581 на
суму 48 506,60 грн., щодо надання послуг з
холодного водопостачання, то суд
вважає позовні вимоги в цій частині
Разом із запереченнями на позовну
заяву від 14.11.2014 р. відповідач надав
суду виписки з особового рахунку від
01.07.2014 р., 30.07.2014 р. та 31.07.2014 р. у
підтвердження сплати послуг з
водопостачання та водовідведення за
абонентським кодом 6-1581 за договором №
суму 41 016,50 грн. та за червень 2014 року на
суму 15 000,00 грн. і на суму 24 080,57 грн.
У відповідності до п. 2.2.2. Договору, в
разі утворення боргу, оплата за надані
послуги, що надходить від Абонента,
незалежно від зазначеного в платіжному
документі призначення платежу,
першочергово зараховується
Постачальником в погашення боргу.
Однак, з наданого позивачем 14.11.2014 р.
розгорнутого розрахунку позовних
вимог до боржника - Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району міста
Києва «Хрещатик» вбачається, що
Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
не врахувало вищевказані сплати за
травень та червень 2014 року в рахунок
погашення заборгованості за період з
01.08.2011 р. по 31.06.2014 р.
Судом встановлено, що сплата послуг з
водопостачання та водовідведення за
абонентським кодом 6-1581 за договором №
суму 41 016,50 грн. та за червень 2014 року на
суму 15 000,00 грн. і на суму 24 080,57 грн. була
здійснена 01.07.2014 р., 30.07.2014 р. та 31.07.2014 р.,
тобто до звернення позивача з даним
позовом до суду 17.10.2014 р.
Враховуючи вищенаведене, у позивача
були відсутні правові підстави для
пред'явлення позовних вимог про
стягнення основного боргу за спожиту
від 12.06.2008 р. за період з 01.08.2011 р. до
30.06.2014 р. у розмірі 80 101,07 грн., у зв'язку з
чим господарський суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення основного боргу в розмірі 80
Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.
12.06.2008 р., оплата вартості послуг
здійснюється абонентом щомісячно у
безготівковій формі у десятиденний
термін з дня направлення
постачальником розрахункового
документу до банківської установи
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, п. п. 12.3, 12.7,
12.9 Правил, враховуючи приписи п. 2.2.2
звернень позивача з платіжними
документами до банківської установи та
те, що останнім місяцем надання спірних
послуг є червень 2014 р., строк виконання
грошового зобов'язання відповідача по
оплаті наданих позивачем у спірний
період за договором послуг на момент
звернення з позовом до суду настав.
Матеріалами справи належним чином
підтверджується надання позивачем у
спірний період послуг з водопостачання
та водовідведення за обліковими кодами
заборгованості відповідача за надані
позивачем у період з серпні 2011 р. до
від 12.06.2008 р. послуги у загальному
розмірі 143 800,27 грн.
Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Відповідачем вказана заборгованість
не спростована, доказів її погашення не
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Відповідачем обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання, не наведено.
Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.
Статтею 527 Цивільного кодексу України
визначено, що боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.
Відповідно до 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
За умовами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
Стаття 525 Цивільного кодексу України
встановлює, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
Зважаючи на встановлені факти та
вимоги вищезазначених правових норм, а
також враховуючи, що відповідач
належних доказів на заперечення
відомостей повідомлених позивачем не
надав, господарський суд здійснивши
перерахунок суми позову приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення основного боргу підлягають
задоволенню частково в сумі 143 800,27 грн.
Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
просить суд також стягнути з
відповідача інфляційні втрати в
розмірі 114 936,11 грн., та три проценти
річних в розмірі 38 280,89 грн. у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
грошового зобов'язання за договором №
р. до червня 2014 р.
Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Таким чином, частина 1 статті 625
Цивільного кодексу України встановлює
виняток із загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.
Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.
Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
Дослідивши наданий позивачем
розрахунок трьох відсотків річних,
судом встановлено, що позивач здійснив
розрахунок з урахуванням води, яка йде
на підігрів за абонентським кодом 6-550956,
у зв'язку з чим суд здійснив власний
розрахунок даної вимоги.
Оскільки матеріалами справи
підтверджується прострочення
виконання відповідачем грошового
12.06.2008 р., то з нього за розрахунком суду,
на підставі статті 625 Цивільного
кодексу України, підлягають стягненню
інфляційні втрати в розмірі 86 692,45 грн.
та три проценти річних в розмірі 30 327,16
грн. у зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем грошового зобов'язання за
період з серпня 2011 р. до червня 2014 р.
Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
просило стягнути з відповідача 23 048,56
грн. пені за період з липня 2013 р. до
травня 2014 р. та 23 469,79 грн. 5 % штрафу за
порушення грошового зобов'язання за
договором № 0829/2-06 від 12.06.2008 р.
Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного
кодексу України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення в
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.
У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
Статтею 230 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу
України визначає, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.
Таким чином, для застосування до
боржника відповідальності у вигляді
стягнення пені, вона має бути
передбачена законом або договором.
р. встановлено, що у разі порушення
строків виконання зобов'язання по
оплаті за надані послуги, абонент
сплачує постачальнику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочення платежу.
Нарахування пені припиняється через
один рік від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано. Оплата абонентом пені не
звільняє останнього від оплати
несплаченого рахунку в повному обсязі.
Відповідно до Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» від
22.11.1996 р. зі змінами та доповненнями,
розмір пені не може перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період за який нараховується
Згідно з частиною 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
За безпідставну відмову оплатити
направлений рахунок, або вимогу щодо
оплати, абонент сплачує постачальнику
штраф у розмірі 5 % від суми, яку
відмовилися сплатити. Сплата штрафу не
звільняє абонента від обов'язку
оплатити рахунок постачальника (п. 4.6.
Дослідивши та перевіривши надані
позивачем розрахунки суми пені та
штрафу, господарський суд дійшов
висновку, що позивачем було невірно
здійснено розрахунки даних вимог,
зокрема, взято в розрахунок вартість
води, яка йде на підігрів за
пеню за період більший, ніж шість
місяців та розраховано суму штрафу від
невірної суми заборгованості.
За таких обставин, господарський суд
виконав власний розрахунок, згідно з
яким підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача 16 303,19
грн. пені за період з липня 2013 р. до
травня 2014 р., та 11 195,07 грн. 5 % штрафу за
порушення грошового зобов'язання за
договором № 0829/2-06 від 12.06.2008 р.
Враховуючи вищенаведене, позов
Публічного акціонерного товариства
«акціонерна компанія «Київводоканал»
до Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Печерського району міста Києва
«Хрещатик» підлягає задоволенню
Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на сторін пропорційно
розміру задоволених вимог.
На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 32, 33, 44, 49, ст. ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Комунального підприємства
по утриманню житлового господарства
Печерського району міста Києва
на користь Публічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
Печерський р н, вул. Лейпцизька, 1-а, код
вісімсот) грн. 27 коп. основного боргу, 16
303 (шістнадцять тисяч триста три) грн. 19
коп. пені, 86 692 (вісімдесят шість шістсот
дев'яносто дві) грн. 45 коп. інфляційних
втрат, 30 327 (тридцять тисяч триста
двадцять сім) грн. 16 коп. 3 % річних, 11 195
(одинадцять тисяч сто дев'яносто п'ять)
грн. 07 коп. 5 % штрафу та 5 766 (п'ять тисяч
сімсот шістдесят шість) грн. 36 коп.
витрат на сплату судового збору.
3. У решті позовних вимог відмовити.
4. Після набрання рішенням законної
Дане рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня складення його повного тексту і
може бути оскаржене в порядку,
передбаченому чинним законодавством
Повне рішення складено 16.12.2014 р.
Суддя