ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2014 р.
Справа № 922/2827/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І.,
суддя Плужник О.В.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Рябінін С.В.

1-го відповідача - не з'явився

2-го відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу ПАТ Банк "Меркурій" в
особі Уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію АТ Банку "Меркурій", м.Харків
(вх.№3431Х/3-9) на рішення господарського
суду Харківської області від 06.10.14 року
у справі № 922/2827/14

за позовом ПАТ Банк "Меркурій", м.
Харків

до 1. ПАТ "Банк Золоті Ворота", м. Харків

2. Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції, м. Харків

про зобов"язання вчинити певні дії,
визнання недійсним договорів,
стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ банк "Меркурій" (позивач) звернувся
до господарського суду Харківської
області із позовною заявою до
відповідача: ПАТ "Банк Золоті ворота", в
якій позивач просив визнати недійсними
договори: відступлення права вимоги
від 18.02.14 р. за договором №02-06К-15 про
надання мультивалютної кредитної
лінії від 30.01.2004 р., відступлення права
вимоги від 18.02.14 р. за іпотечним
договором №16-03-37 від 30.01.2004 р., які
укладені між позивачем та
відповідачем, застосувати наслідки
недійсності недійсності договорів та
стягнути з відповідача грошові кошти у
розмірі 496698,10 грн. Також позивач просив
зобов'язати Реєстраційну службу
Харківського міського управління
юстиції: внести зміни до запису №1366552
Державного реєстру іпотек про іпотеку
нежитлових приміщень першого поверху
№59-96 загальною площею 68,7 кв.м., які
розташовані у цегляному будинку (літ.
"А-6"), що знаходиться за адресою: м.
Харків, майдан Р. Люксембург, будинок 8
(вісім), а саме: змінити запис
"Іпотекодержатель: Публічне акціонерне
товариство "Банк Золоті Ворота", , адреса: м. Харків, пр.
Леніна, 36" на запис: "Іпотекодержатель:
Публічне акціонерне товариство Банк
"Меркурій", , адреса: м.
Харків, вул. Петровського,23"; внести
зміни до запису №1366532 Єдиного реєстру
заборон відчудження об'єктів
нерухомого майна про обтяження
нежитлових приміщень першого поверху
№89-96 загальною площею 68,7 кв.м., які
розташовані у цегляному будинку (літ.
"А-6"), що знаходиться за адресою: м.
Харків, вул. Р. Люксембург, будинок 8
(вісім), а саме замінити слова: "Особа, в
інтересах якої встановлено обтяження:
Публічне акціонерне товариство "Банк"
Золоті ворота" , адреса:
м. Харків, пр. Леніна, 36" на запис: "Особа,
в інтересах якої встановлено
обтяження: Публічне акціонерне
товариство Банк "Меркурій" , адреса: м. Харків, вул.
Петровського, 23"; внести зміни до запису
№1365011 Державного реєстру іпотек про
іпотеку нежитлових приміщень першого
поверху №№13,14,13-а, 13-б, 13-в, 13-д, 13-г, 13-д,
13-е, 13-ж, 13-з, 13-и, 13-к, 13-л, 13-м, антресолі
№13-н, 13-о, 13-п, 13-р, 13-с, 13-т, 13-у загальною
площею 249,2 кв.м., які розташовані за
адресою: м. Харків, майдан Р. Люксембург,
будинок 10 (десять), а саме замінити
слова: "Іпотекодержатель: Публічне
акціонерне товариство "Банк Золоті
Ворота", , адреса: м.
Харків, пр. Леніна, 36" на запис:
"Іпотекодержатель: Публічне акціонерне
товариство Банк "Меркурій", , адреса: м. Харків, вул.
Петровського,23"; внести зміни до запису
№13644963 Єдиного реєстру заборон
відчудження об'єктів нерухомого майна
про обтяження нежитлових приміщень
№№13,14,13-а, 13-б, 13-в, 13-д, 13-г, 13-д, 13-е, 13-ж,
13-з, 13-и, 13-к, 13-л, 13-м, антресолі №13-н, 13-о,
13-п, 13-р, 13-с, 13-т, 13-у загальною площею 249,2
кв.м., які розташовані за адресою: м.
Харків, майдан Р. Люксембург, будинок 10
(десять), а саме замінити слова: "Особа, в
інтересах якої встановлено обтяження:
Публічне акціонерне товариство "Банк"
Золоті ворота" , адреса:
м. Харків, пр. Леніна, 36" на запис: "Особа,
в інтересах якої встановлено
обтяження: Публічне акціонерне
товариство Банк "Меркурій" , адреса: м. Харків, вул.
Петровського, 23".

Рішенням господарського суду
Харківської області від 06.10.2014 року по
справі №922/2827/14(суддя Светличний Ю.В.) в
задоволенні заяви позивача про
забезпечення позову та в задоволенні
позову відмовлено, з посиланням на
відсутність підстав для визнання
договорів недійсними.

Позивач, ПАТ Банк "Меркурій" в особі
Уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію АТ Банку "Меркурій", не
погодився з зазначеним рішенням,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення норм
процесуального права та недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які місцевий суд визнав встановленими,
просить скасувати рішення повністю і
прийняти нове, яким позовні вимоги
позивача задовольнити в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі зазначив, що в
результаті реалізаціх договорів не
отримав жодного прибутку.передавши
право вимоги за кредитним договором на
суму 1344421.9 грн.. фактично безоплатно
передав право вимоги за іпотечним
договором на майно вартістю у 716400 грн.,
що вважає збитками.

Перший відповідач вважає рішення суду
законним та обґрунтованим, прийнятим
відповідно до норм чинного
законодавства, надав відзив на
апеляційну скаргу, в якому просив
рішення залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення.

У відзиві зазначив, що господарським
судом Харківської області при розгляді
справи обгрунтовано відмовлено у
задоволені позову, в зв'язку з тим, що
договори: відступлення права вимоги за
договором №02-06К-15 про надання
мультивалютної кредитної лінії від
30.01.2004 р. та про відступлення прав
вимоги за іпотечним договором №16-03-37
від 30.01.2004 р. не підпадають під критерії
нікчемності господарських договорів,
що передбачені п.1 ч. 3 ст. 38 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб", а сааме
позивачем не доведено що оспорювані
договори укладені на умовах значно
гірших за звичайні ринкові умови.
Замість очікування настання терміну
повернення позичальником ТОВ "Марічка"
кредитної заборгованості або
здійснення тривалої процедури
примусового її стягнення, у випадку
неналежного виконання позичальником
умов кредитного договору, в результаті
виконання оспорюваного договору
позивач отримав реальну економічну
вигоду - в один день позивачу
перераховано вартість права вимоги в
сумі 1344421,90 грн. Договір відступлення
права вимоги за кредитом повністю
відповідає вимогам статтей 512-519 ЦК
України та за своєю природою є
забезпечувальним зобов'язанням,
необхідність укладення якого
одночасно з укладенням договору
відступлення обумовлена юридичною
специфікою договору іпотеки.

Перший відповідач надав клопотання, в
якому просить залучити, як відповідача
ПАТ «КБ «Стандарт», в зв'язку з тим, що
ПАТ «КБ «Стандарт» став новим
кредитором ТОВ «Марічка» за договором
№02-06К-15 про надання мультивалютної
кредитної лінії від 30.01.2004 р. та новим
іпотекодержателем за іпотечним
договором №16-03-37 від 30.01.2004 р., відкласти
розгляд справи, провести розгляд
справи без участі його представника.

Колегія суддів вважає, що зазначене
клопотання не підлягає задоволенню,
так як на час розгляду справи у суді
першої інстанції зазначені першим
відповідачем обставини не існували,
підстави для залучення іншого
відповідача відсутні, не з'явлення
представника не перешкоджає розгляду
справи.

Другий відповідач вважає рішення суду
законним та обґрунтованим, прийнятим
відповідно до норм чинного
законодавства, надав заперечення на
апеляційну скаргу, в якому просить
рішення залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення, посилаючись на
те, що вимога ПАТ банк «Меркурій» про
внесення змін до записів Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна та Державного реєстру
іпотек щодо обтяжень спірного майна є
необґрунтованою, та такою, що
суперечить діючому законодавству
України.

Другий відповідач вважає, що
Реєстраційна служба Харківського
міського управління юстиції
безпідставно залучена до участі у
справі в якості відповідача, оскільки
позивачем не надано суду доказів
порушення прав та законних інтересів
позивача, а саме: позивачем не надано
доказів звернення з питання внесення
змін Державного реєстру прав власності
на нерухоме майно.

Перший та другий відповідачі в судове
засідання не з'явилися, хоча належним
чином повідомлені про час та місце
розгляду справи.

Судова колегія, повторно розглянувши
справу, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення встановила, що
18.02.2014р. між Публічним акціонерним
товариством банком "Меркурій»( позивач)
та Публічним акціонерним товариством
"Банк Золоті Ворота" (відповідач) було
укладено договір відступлення права
вимоги за договором №02-06К-15 про надання
мультивалютної кредитної лінії від
30.01.2004 р.

Пунктом 1.1. договору передбачено, що
первісний кредитор (ПАТ Банк
"Меркурій"), передає, а новий кредитор
(відповідач), приймає частково право
вимоги первісного кредитора до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Марічка", (боржник), у
розмірі, зазначеному в п. 1.2. договору,
за договором №02-06К-15 про надання
мультивалютної кредитної лінії від
30.01.2004р., та усіма додатковими угодами
до нього, укладеним між первісним
кредитором і боржником (кредитний
договір) та стає кредитором в
зобов'язаннях за кредитним договором
та всіма додатковими угодами до нього в
обсязі та на умовах, визначених
договором. Право вимоги від первісного
кредитора до нового кредитора
передається в обсязі, зазначеному в п.
1.2. договору.

У п. 1.3 договору встановлено, що в
забезпечення виконання боржником
своїх зобов'язань за кредитним
договором між первісним кредитором та
боржником (іпотекодавцем) було
укладено іпотечний договір № 16-03-37 від
30.01.2004 року, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу Літвіновою Я.М.,
зареєстрований в реєстрі за № 1-508
(іпотечний договір), предметом якого є
нежитлові приміщення першого поверху
№ 89 - 96 загальною площею 68,7 кв.м., які
розташовані у цегляному будинку (літ.
"А-6"), що знаходиться за адресою: м.
Харків, майдан Р. Люксембург, будинок 8
(вісім), далі по тексту - майно 1, та
нежитлові приміщення першого поверху
№№ 13, 14,13-а, 13-6, 13-в, 13-г, 13-д, 13-е, 13-ж, 13-з,
13-й, 13-к, 13-л, 13-м, антресолі №13-н, 13-о, 13-п,
13-р, 13-е, 13-т, 13-у загальною площею 1-9,2
кв.м., які розташовані у цегляному
будинку (літ. "А-7"), що знаходиться за
адресою: м.Харків, майдан Р. Люксембург,
будинок 10 (десять).

У п.2.1 договору відступлення права
вимоги за кредитом зазначено, що за
відступлення прав вимоги за цим
договором новий кредитор сплачує
первісному кредитору грошову суму в
розмірі 13444421,9 грн. шляхом
перерахування коштів первісному
кредитору на рахунок . в день укладення
цього договору.

Пунктом 5.4. договору відступлення №1
сторони передбачили, що одночасно з
укладенням договору первісним
кредитором та новим кредитором
укладається договір відступлення
права вимоги за іпотечним договором.

На виконання умов договору, а саме п. 5.4
між позивачем та першим відповідачем
18.02.2014 року укладено договір
відступлення права вимоги за іпотечним
договором № 16-03-37 від 30.01.2004 року (
договір відступлення №2), відповідно до
якого позивач (первісний
іпотекодержатель) передає, а
відповідач (новий іпотекодержатель)
приймає в повному обсязі всі права
вимоги за іпотечним договором 16-03-37,
посвідченим 30 січня 2004 року приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу Літвіновою Я.М. за
реєстровим № 1-508.( п. 1.1.).

Як свідчать матеріали справи, на
підставі постанови Правління
Національного банку України від 31.07.2014
р. №456 "Про віднесення Публічного
акціонерного товариства "Банк Золоті
ворота" до категорії
неплатоспроможних", виконавчою
дирекцією Фонду гарантування вкладів
юридичних осіб 01.08.2014 р. прийнято
рішення №67 "Про запровадження
тимчасової адміністрації в АТ "Банк
Золоті ворота", згідно з яким з 04.08.2014 р.
запроваджено тимчасову адміністрацію
призначено уповноважену особу Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію в ПАТ "Банк
золоті ворота": (провідного
професіонала з питань врегулювання
неплатоспроможності банків відділу
запровадження процедури тимчасової
адміністрації та ліквідації
департаменту врегулювання
неплатоспроможності банків Єрмака
Валерія Олександровича) строком на 3
місяці з 04.08.2014 р. по 04.11.2014 р. Відповідно
до Закону "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" під час
тимчасової адміністрації Фонд, в особі
його уповноваженої особи, має повне і
виняткове право управляти банком
відповідно до цього Закону, зокрема,
вчиняти будь-які дії та приймати
рішення, що належали до повноважень
органів управління і органів контролю
банку.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного
кодексу України, сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно з вимогами ст. 179 Господарського
кодексу України, при укладенні
господарських договорів сторони
визначають зміст договору на основі
вільного волевиявлення, сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Статтею 638 Цивільного кодексу України
визначено, що договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що договори відступлення
права вимоги №1 та №2 за кредитним
договором №16-03-37 від 30.01.2004 року
укладено між позивачем та першим
відповідачем у письмовій формі,
підписано уповноваженими особами та
скріплено печатками сторін, у
відповідності з вимогами ст.ст.207, 208
Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Згідно зі ст. 526
Цивільного кодексу України та ч. 1 ст.
193 Господарського кодексу України
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Договір відступлення права вимоги за
кредитним договором був виконаний
відповідачем та кошти в сумі 13444421,9 грн.
позивачем отримані.

Позивач у позовній заяві посилається
на те, що умови договору відступлення
права вимоги за кредитним договором
№16/03-37 від 30.01.2004 р., суперечать ст. 38
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб" у
редакції від 10.04.2014 р., що, на думку
позивача, дає підстави для визнання
недійсності договору відступлення
права вимоги за кредитним договором
№02/06К-15 .

Суд першої інстанції зробив
обґрунтований висновок, що у зв'язку з
набранням чинності Законом України
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
запобігання негативного впливу на
стабільність банківської системи" від
04.07.2014 р.№15-86-VII, ст. 38 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" у редакції від 10.04.2014 р. втратила
чинність.

Згідно з п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 38 цього Закону
у редакції від 10.04.2014 р., нікчемними є
договори, за якими було або має бути
здійснено відчуження (або передача в
користування) майна банку на умовах,
значно гірших за звичайні ринкові
умови здійснення відповідних операцій.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.38 Закону України
"Про гарантування вкладів фізичних
осіб" у чинній редакції, правочини (у
тому числі договори)
неплатоспроможного банку є нікчемними,
крім іншого, якщо банк здійснив
відчуження чи передав у користування
або придбав (отримав у користування)
майно, оплатив результати робіт та/або
послуги за цінами, нижчими або вищими
від звичайних (якщо оплата на 20
відсотків і більше відрізняється від
вартості товарів, послуг, іншого майна,
отриманого банком), або зобов'язаний
здійснити такі дії в майбутньому
відповідно до умов договору.

Згідно зі ч. 2 ст.215 Цивільного кодексу
України, недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин).

Підставою нікчемності договору
відступлення права вимоги за кредитним
договором №16-03-37 позивач вказує факт,
що грошова сума, за яку позивачем
відповідачу було відчужене право
вимоги до боржника, більше ніж на 20%
відрізняється від плати за
відступлення по іншим договорам
відступлення права вимоги, які
укладалися позивачем у цей період,
надаючи дані в письмових поясненнях
щодо укладення ним трьох договорів
відступлення права вимоги з іншими
юридичними особами, вказуючи, що плата
за відступлення за ними складає від 98
до 100% від суми відступлених прав.

Суд першої інстанції правомірно
встановив, що договір відступлення за
кредитом є договором купівлі продажу
прав вимоги, до якого, в силу приписів
ч.3 ст. 656 Цивільного кодексу України,
застосовуються положення про
відступлення права вимоги, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно зі ч.1 ст.512 Цивільного кодексу
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514, ч.1 ст. 517 Цивільного
кодексу України до нового кредитора
переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі
і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом;
первісний кредитор у зобов'язанні
повинен передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що
передаються, та інформацію, яка є
важливою для їх здійснення.

Суд першої інстанції обгрунтовано
вважав, що договір відступлення права
вимоги за кредитом повністю відповідає
вимогам статтям 512-519 Цивільного
кодексу України, які в той же час, не
встановлюють жодних критеріїв бачення
ціни або інших особливих умов, за якими
сторони вправі відчужити одна право
вимоги до боржника.

Суд першої інстанції зробив
обґрунтований висновок, що за своєю
правовою природою договір
відступлення за іпотечним договором №
16-37-03 від 30.01.2004р. є забезпечувальним
зобов'язанням, необхідність укладення
якого одночасно з укладенням договору
відступлення №1 обумовлена юридичною
специфікою договору іпотеки (як
акцесорного зобов'язання), що
укладається в забезпечення належного
виконання боржником кредитного
договору (як основного зобов'язання)
перед кредитором.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 Цивільного
кодексу України передбачено, що
іпотекою є застава нерухомого майна,
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Частиною 1 ст. 24 Закону України "Про
іпотеку" передбачено, що відступлення
прав за іпотечним договором
здійснюється за умови, що одночасно
здійснюється відступлення права
вимоги за основним зобов'язанням. Якщо
не буде доведено інше, відступлення
прав за іпотечним договором свідчить
про відступлення права вимоги за
основним зобов'язанням.

Суд першої інстанції правомірно
вважав, що сам по собі договір іпотеки
не може існувати, тому праву кредитора
на укладення договору відступлення
прав вимоги за кредитним договором
кореспондує законодавчо визначений
обов'язок укласти договір відступлення
права вимоги і за іпотечним договором,
що був укладений з іпотекодавцем в
забезпечення належного виконання
зобов'язань за кредитним договором.

Отже, при відступленні права вимоги за
основним зобов'язанням по кредитному
договору у позивача відсутні підстави
для одержання прибутку чи збитків,
пов'язаних з реалізацією майна
іпотекодавця за договором іпотеки.

Відповідно до ч.2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Згідно з ч. 2 ст. 36 цього
Кодексу, письмові докази подаються в
оригіналі або в належним чином
засвідченій копії. Якщо для вирішення
спору має значення лише частина
документа, подається засвідчений витяг
з нього.

Так, факт укладення договору може бути
підтверджено шляхом подання до суду
оригіналу, належним чином завіреної
копії договору або засвідченого витягу
з нього.

Суд першої інстанції обґрунтовано не
прийняв до уваги посилання позивача на
не неотримання прибутку за договорами
відступлення -1, та 2, оскільки дані,
викладені позивачем у позовній заяві
та доповненнях до позову, жодним чином
не підтверджені, не є належним доказом
того, що права вимоги відчужувалися
позивачем за цінами, вищими, ніж ціна,
визначена договором відступлення
права вимоги за кредитним договором
№02-06К-15.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Отже, всупереч вимогам цієї статті,
позивач не надав доказів того, що право
вимоги до боржника було відчужене
відповідачу за ціною, яка є на 20% нижчою
від звичайних цін на аналогічне майно.

Суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив у задоволенні позову в
частині визнання недійсним договорів:
про відступлення права вимоги за
договором №02-06К-15 про надання
мультивалютної кредитної лінії від
30.01.2004 р., про відступлення права вимоги
за іпотечним договором №16-03-37 від 30.01.2004
р., які укладені між позивачем та першим
відповідачем 18.02.2014 р.

Суд першої інстанції правомірно
відмовив у задоволенні позовних вимог
пред'явлених до другого відповідача
виходячи з наступного.

Статтею 8 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", визначені
повноваження органу державної
реєстрації прав, а саме, проведення
державної реєстрації прав та їх
обтяжень або відмова у їх реєстрації;
забезпечення ведення Державного
реєстру прав, надання інформації про
зареєстровані права та їх обтяження в
порядку, встановленому цим Законом,
забезпечення обліку безхазяйного
нерухомого майна, здійснення інших
повноважень, передбачених цим Законом
та іншими законами України.

Частиною 2 ст. 26 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
визначено, що у разі скасування на
підставі рішення суду рішення про
державну реєстрацію прав до Державного
реєстру прав вноситься запис про
скасування державної реєстрації прав.

Процедура прийняття і розгляду заяв
щодо внесення записів про скасування
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень та
внесення змін до записів Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
перелік документів, необхідних для
внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації прав та скасування записів
Державного реєстру прав, права та
обов'язки суб'єктів, що є учасниками
зазначеної процедури врегульована
Порядком прийняття і розгляду заяв про
внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень та скасування
записів Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, затвердженим
наказом Міністерства юстиції України
від 12.12.2011р. №3502/5.

Відповідно до вказаного вище Порядку
заінтересованою особою у разі внесення
записів про скасування державної
реєстрації прав, скасування записів
Державного реєстру прав є особа, в
інтересах якої на підставі рішення
суду скасовано рішення державного
реєстратора прав. Для внесення записів
про скасування державної реєстрації
прав, скасування записів Державного
реєстру прав заявник подає рішення
суду про скасування рішення державного
реєстратора, що набрало законної сили,
та копії документів, визначених цим
Порядком.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про внесення змін до Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень" та
інших законодавчих актів України"
№1878-VІ від 11.01.2012 державна реєстрація
прав на нерухоме майно в порядку,
визначеному цим Законом, здійснюється
з 1 січня 2013 року.

Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно діє з 01.01.2013 року. До
01.01.2013 року діяв Реєстр прав власності
на нерухоме майно. Єдиний реєстр
обтяжень речових прав на нерухоме
майно та Єдиний реєстр іпотек, станом
на теперішній час перебувають в
пасивному режимі, доступ до них
закритий в частині внесення змін або
скасування записів в ньому.

В зв'язку з відмовою в позові про
визнання договорів недійсними,
відсутні підстави для задоволення
позову в частині зміни до записів щодо
обтяжень спірного нерухомого майната
стягнення курсової різниці в сумі 496698,1
грн.

Таким чином, висновки викладені в
рішенні господарського суду,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, а мотиви
позивача не можуть бути підставою для
його скасування, керуючись ст. ст. 215, 512,
514, 517, 526, 627, 638 ЦК України, ст. ст. 101-105 ГПК
України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Харківської області від 06.10.14 року у
справі №922/2827/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено 08.12.14

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Пушай В.І.

Суддя
Плужник О.В.