ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

10 грудня 2014 р. Справа № 902/1407/14

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Банаська О.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "МОТОР СІЧ", м. Запоріжжя

до: Комунального підприємства
"Аеропорт Вінниця", м. Вінниця

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Вінницька міська рада, м.
Вінниця

про стягнення 1 536 950 грн 15 коп.
заборгованості за договором № 87 від
02.04.2013 р.

За участю секретаря судового засідання
Миколюк М.Г.

За участю представників :

позивача: Фофанов Я.Л., довіреність № 176
від 31.07.2014 р., паспорт серії СА
№ 674746 виданий Комунарівським РВ УМВС
України в Запорізькій області 20.01.1998 р.

відповідача: Підвальний Ю.В.,
довіреність від 20.01.2014 р., паспорт серії
СР № 590932 виданий
Кузнецовським МВ УМВС України в
Рівненській області 16.08.1999 р.

третьої особи: Кириленко М.М.,
довіреність № 76 від 17.12.2013 р.,
посвідчення № 48 від 02.03.2012 р.

Інші: Ревенюк О.М., бухгалтер
відповідача, паспорт серії АВ № 333025
виданий Староміським РВ УМВС України у
Вінницькій області 26.06.2002 р.

В С Т А Н О В И В :

Публічним акціонерним товариством
"МОТОР СІЧ" подано позов до
Комунального підприємства "Аеропорт
Вінниця" про стягнення 1 381 898 грн 36 коп.
заборгованості за договором № 87 від
02.04.2013 р., з яких 1 131 295 грн 22 коп. -
основного боргу, 144 788 грн 29 коп. -
інфляційних витрат за період з 29.10.2013 р.
по 08.09.2014 р. , 29 289 грн 70 коп. - 3 % річних за
період з 29.10.2013 р. по 08.09.2014 р. та 76 525 грн 15
коп. пені за період з 29.10.2013 р. по 29.04.2014 р.

Ухвалою суду від 01.10.2014 р. за вказаним
позовом порушено провадження у справі
№ 902/1407/14 та призначено до розгляду на
22.10.2014 р.

22.10.2014 р. до суду надійшло клопотання №
409 від 21.10.2014 р. відповідача про
залучення до розгляду справи в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Вінницьку міську
раду.

Ухвалою суду від 22.10.2014 р. клопотання
відповідача про залучення до розгляду
справи третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача задоволено.

Водночас в зв'язку з неподанням
сторонами всіх витребуваних
документів необхідних для розгляду
справи по суті розгляд справи
відкладено до 05.11.2014 р.

05.11.2014 р. позивачем подано заяву №
36-1/СПО від 30.10.2014 р. про збільшення
розміру позовних вимог в частині
стягнення основного боргу, інфляційних
втрат та 3 % річних, яка прийнята судом
до розгляду.

В зв'язку з невиконанням вимог ухвали
суду щодо надання витребуваних доказів
необхідних для розгляду справи по суті
та прийняття рішення розгляд справи
ухвалою від 05.11.2014 р. відкладено до
19.11.2014 р.

17.11.2014 р. до суду надійшли письмові
пояснення третьої особи відповідно до
яких остання заперечує проти позову з
мотивів викладених в поясненні.

Ухвалою від 19.11.2014 р. розгляд справи
відкладено до 01.12.2014 р. в зв'язку з
необхідністю витребування додаткових
доказів.

01.12.2014 р. до суду надійшла заява
позивача про збільшення розміру
позовних вимог.

Відповідно до поданої заяви позивачем
заявлено до стягнення з відповідача
1 625 769 грн 53 коп., з яких 1 288 475 грн 36
коп. - основного боргу, 223 802 грн 31 коп. -
інфляційних втрат за період з 29.10.2013 р.
по 01.12.2014 р., 37 056 грн коп. - 3 % річних за
період з 29.10.2013 р. по 01.12.2014 р. та 76 435 грн 19
коп. пені за період з 29.10.2013 р. по 29.04.2014 р.

Ухвалою суду від 01.12.2014 р., за
клопотанням сторін розгляд справи
продовжено на 15 днів у відповідності до
ч. 3 ст. 69 ГПК України, розгляд справи
відкладено до 10.12.2014 р. з метою надання
сторонами всіх витребуваних та
додаткових доказів необхідних для
розгляду справи по суті.

10.12.2014 р. позивачем подано до суду новий
розрахунок інфляційних втрат , 3% річних
та пені, який прийнятий судом до
розгляду.

За письмовим клопотанням позивача
здійснюється фіксування судового
процесу з допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

З метою подання позивачем додаткових
документів в засіданні суду 10.12.2014 р. в
межах дня оголошувалась перерва.

По закінченню перерви судом перевірено
явку представників учасників судового
процесу та встановлено, що представник
третьої особи після перерви в
засідання суду не з'явився, в зв'язку з
зайнятістю в іншому судовому процесі.

Після перерви представником позивача
подано заяв про зменшення розміру
позовних вимог, яка прийнята судом до
розгляду як така, що узгоджується із
правами наданими позивачу ст.22 ГПК
України.

Відповідно до заяви позивач просить
стягнути з відповідача на його користь
1 288 475 грн 36 коп.- основного
боргу, 159 241 грн 64 коп. інфляційних втрат,
29 359 грн 29 коп. - 3% річних та 49 873 грн 86 коп.
пені.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
сторін, з'ясувавши фактичні обставини
на яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті судом
встановлено наступне.

02.04.2013 р. між Публічним акціонерним
товариством "Мотор Січ" (Виконавець) та
Комунальним підприємством "Аеропорт
Вінниця" (Замовник) укладено договір №
87, згідно п.п.1.1, 1.2 якого Виконавець
зобов'язується виконати авіарейси
повітряними суднами по маршруту:
Вінниця - Москва - Вінниця (Москва -
Вінниця -Москва), а Замовник проводить
оплату Виконавцю за виконання рейсів
згідно п.4 даного Договору (а.с.11-15, т.1).

02.04.2013 р. та 01.05.2013 р. до вказаного
Договору сторонами підписано
додаткові угоди № 87/1 та № 87/2
відповідно згідно яких змінено зокрема
розділ 4 щодо порядку
взаєморозрахунків (а.с.16-20, т.1).

Так, з урахуванням внесених
додатковими угодами змін до Договору
Вартість одного рейсу складає 94 916,88
грн, без врахування пасажирських
зборів, багажу в аеропортах, харчування
(кетерінг) пасажирів в польотах (п.4.2
Договору).

При цьому виручка від продажу
авіаквитків на рейси Замовника
являється власністю Замовника і
перераховується на його розрахунковий
рахунок за мінусом агентської
винагороди Виконавця і затрат на
банківське обслуговування (п.2
додаткової угоди від 02.04.2013 р. № 87/1).

Взаєморозрахунки між Сторонами
проводяться в два етапи: перший етап
взаєморозрахунків проводиться по
попереднім підсумкам минулого місяця
на підставі реєстру рейсів у
відповідності з польотними завданнями;
реєстр рейсів формується Виконавцем на
5-6 день після закінчення звітного
місяця і направляється разом зі
зформованим рахунком Замовнику із
розрахунку вартості одного рейса
згідно п.4.2; Замовник на протязі п'яти
банківських днів після отримання
рахунку проводить перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок Виконавця (п.п.4.5, 4.5.1 Договору).

Другий етап взаєморозрахунків
проводиться по фактичним (кінцевим)
підсумкам звітного місяця; на протязі 25
календарних днів місяця, наступного за
звітним, Виконавець направляє
Замовнику: звіт по фактичним витратам і
складає звіт (довідку) про доходи
отримані від продажу авіаквитків на
рейси Замовника; акт виконаних робіт за
звітний місяць, який включає в себе
суму фактичних витрат за мінусом
доходу; рахунок на погашення
заборгованості, який формується з
врахуванням раніше перерахованої
Замовником суми; при необхідності
сторони складають акт звірки
взаєморозрахунків; не пізніше чим до
30-го числа, місяця наступного за
звітним Замовник підписує акт
виконаних робіт і надсилає другий
екземпляр Виконавцю (п.4.5.2 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи,
Виконавець на умовах Договору надав
Замовнику послуги за період з 01.05.2013 р.
по 31.10.2013 р. на загальну суму
4 918 510,80 грн в які увійшли 3 210 095,35 грн
коштів отриманих Замовником в якості
оплати за авіаквитки.

При цьому Замовником було сплачено за
період з 12.07.2013 р. по 27.11.2013 р. 260 000,00 грн
грошовими коштами.

Також між сторонами проведено залік
взаємних вимог на суму 159 940,09 грн (сума
заборгованості ПАТ "Мотор Січ" перед КП
"Аеропорт Вінниця" по договору
№ 1.12.11 від 01.01.2012 р.).

Таким чином заборгованість
відповідача перед позивачем становить
1 288 475,36 грн (4 918 510,80 - 3 210 095,35 - 260 000,00).

Наведені вище обставини щодо надання
послуг, проведення розрахунків,
взаємозаліків, обгрунтованості
заявленого розміру боргу
підтверджуються наявним у справі
письмовими доказами, серед яких: акти
звірок, акт зарахування взаємних вимог,
банківські виписки, платіжні
доручення, акти надання послуг, рахунки
на оплату, довідки банківських установ
щодо руху грошових коштів, акти
виконаних робіт, довідки про фактичні
витрати, реєстри рейсів, довідки про
доходи, завдання на політ, довідки про
фактичні витрати по виконанню рейсів,
видаткові накладні, акти на списання,
рахунки-фактури тощо (а.с.21-22, 59-86, 97-129,
144-250, т.1, а.с.1-41, 53-77, 102-168, т.2 ).

Із матеріалів справи слідує, що після
надіслання Виконавцем пакету
документів встановлених п.4.5 Договору
та вимог про оплату боргу Замовник не
здійснив погашення боргу.

Непроведення відповідачем оплати за
надані позивачем послуги в повному
обсязі слугувало підставою звернення
останнього з даним позовом до суду.

На підставі встановлених обставин суд
дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідносини, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. Таке
ж положення містить і ст.173
Господарського кодексу України, в якій
зазначено, що господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Беручи до уваги зміст договору
укладеного між сторонами, характер
взятих на себе сторонами зобов'язань,
суд дійшов висновку про те, що між
сторонами виникли правовідносини з
договору про надання послуг,
регулювання яких здійснюється в главі
63 "Послуги. Загальні положення",
ст.ст.901-907 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.903 ЦК України встановлено,
що якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України, ч.7 ст.193
Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має
право вимагати доказів того, що
обов'язок виконується належним
боржником або виконання приймається
належним кредитором чи уповноваженою
на це особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

В силу вимог ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами,
відтак, суд вважає, що позов в частині
стягнення 1 288 475,36 грн основного боргу є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

Також судом розглянуто вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача 169
241,64 грн інфляційних втрат, 29 359,29 грн - 3%
річних за період з 21.08.2013 р. по 10.12.2014 р.
та 49 873,86 грн пені за період з 21.08.2013 р. по
21.02.2014 р. за результатами чого суд
дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений
договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Слід зазначити, що у відповідності до
п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст.
230 Господарського кодексу України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, крім іншого,
неустойкою.

Частиною першою ст.548 Цивільного
кодексу України встановлено, що
виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на
неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу
України, встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності і
справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що за
порушення строків перерахування
грошових коштів згідно п.4.5 Договору
Замовник оплачує Виконавцю пеню за
кожний день прострочки в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла період нарахування пені від суми
простроченого платежу.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином суд вважає, що вимоги щодо
стягнення пені, 3 % річних, інфляційних
втрат є правомірними, оскільки
відповідають умовам укладеного
договору та чинного законодавства.

Перевіркою правильності розрахунку 3 %
річних судом не виявлено помилок в
зв'язку з чим вказані вимоги
задовольняються в повному обсязі.

В розрахунку інфляційних втрат та пені
судом виявлено помилку, яка полягає у
невірному визначенні кінцевої суми.

Так, судом при перерахунку отримано 169
022,75 грн інфляційних втрат та 49
342,49 грн пені з огляду на що в стягненні
218,89 грн інфляційних втрат та 531,37 грн
пені слід відмовити як заявлених
безпідставно.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43
Господарського процесуального кодексу
України докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги і
заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та
вимогам ухвали суду відповідач не
подав до суду доказів в спростування
позовних вимог позивача щодо стягнення
боргу, пені, 3 % річних та інфляційних
втрат, в тому рахунку доказів
проведення розрахунків (платіжні
доручення, виписки банківських установ
щодо руху коштів, квитанції до
прибуткових касових ордерів).

Заперечення третьої особи наведені у
поясненні від 17.11.2014 р. не спростовують
правомірності та обгрунтованості
заявленого позову, а тому оцінюються
судом критично.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про часткове задоволення позову з
врахуванням вищевикладених мотивів
щодо часткової відмови в стягненні
пені та інфляційних втрат.

Витрати на судовий збір підлягають
віднесенню на відповідача відповідно
до ст. 49 ГПК України.

10.12.2014 р. в судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 42, 43, 44,
48, 49, 82, 84, 85, 87, 115, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства
"Аеропорт Вінниця", с.Гавришівка,
Вінницький район, Вінницька область,
23202 (ідентифікаційний код - 01130532) на
користь Публічного акціонерного
товариства "МОТОР СІЧ", пр.
Моторобудівників, 15, м. Запоріжжя, 69068
(ідентифікаційний код - 14307794) - 1 288 475 грн
36 коп. - основного боргу, 169 022 грн 75 коп. -
інфляційних втрат, 29 359 грн 29 коп. - 3 %
річних, 49 342 грн 49 коп. - пені та 30 724 грн 00
коп. - відшкодування витрат пов'язаних
зі сплатою судового збору.

3. В позові про стягнення 218 грн 89 коп.
інфляційних втрат та 531 грн 37 коп. пені
відмовити.

4. Видати наказ в день набрання рішенням
законної сили.

5. Копію рішення надіслати третій особі
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 15 грудня 2014 р.

Суддя Банасько
О.О.

віддрук. 2 прим.:

1 - до справи.

2 - третій особі - вул. Соборна, 59, м.
Вінниця, 21050.