ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 р.
Справа № 923/1760/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Ємленінової З.І. при
секретарі Бєловій О.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 м. Херсон

до сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Новосеменівське"
с.Новосеменівське Іванівського району
Херсонської області

про стягнення 101514грн. 01коп.

за участю представників сторін:

від позивача - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1,
уповноважена особа ОСОБА_2

від відповідача - не прибули

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(позивач по справі) звернувся з позовом
про стягнення з
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Новосеменівське"
(відповідач) 86559 грн. 60коп. основного
боргу, 11520 грн. 32 коп. пені, 3434 грн. 09 коп. -
3% річних, посилаючись на невиконання
відповідачем обов'язків по розрахунках
за надані послуги з авіаційно-хімічних
робіт згідно з договорами №14/05 від
14.05.2013року, № 6/06 від 06.06.2013року, №5/06 від
05.06.2014року.

Заявою від 22.12.2014року позивач
збільшив розмір позовних вимог та
просить стягнути з відповідача всього
108450грн.99коп., в тому числі: 86559грн.60коп.
основного боргу, 15221грн.40коп. втрат від
інфляції, 3310грн. 55коп. пені та
3359грн.44коп. - 3 % річних.

Зазначена заява відповідає вимогам
ст. 22 ГПК України, тому вона приймається
судом у зв'язку з чим має місце нова
ціна позову - 108450грн.99коп., в межах якої
вирішується спір між сторонами.

Відповідач своїм правом на судовий
захист не скористався, в засідання
суду вдруге не з'явився, відзив на
позов і витребувані судом документи не
надав, незважаючи на те, що був
повідомлений про час розгляду справи
належним чином.

Ухвала про відкладення розгляду справи
від 11.12.2014року направлена відповідачу
у встановленому порядку, що
підтверджується реєстром поштової
кореспонденції канцелярії суду та
списком згрупованих поштових
відправлень рекомендованих листів за
12.12.2014року. Доказів які б свідчили про
її неотримання до господарського
суду не надходило, отже відповідача
було належним чином повідомлено про
час і місце розгляду справи.

Будь-яких письмових заяв і клопотань
на день розгляду справи від
відповідача щодо відкладення
розгляду справи до суду не надійшло.
Подальше ж відкладення розгляду справи
призведе до затягування судового
процесу і є порушенням приписів
статті 22 ГПК України, зокрема, стосовно
обов'язку сторін добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони.

За таких підстав, відповідно до статті
75 ГПК України суд вважає можливим
розглянути справу без участі
представника відповідача, за наявними
в ній доказами, яких достатньо для
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані до справи докази,
заслухавши представників позивача,
суд -

в с т а н о в и в:

Між фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 (позивач) та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом "Новосеменівське"
(відповідач) склалися господарські
правовідносини, оформлені договорами
надання послуг №14/05 від 14.05.2013року, №
6/06 від 06.06.2013року, №5/06 від 05.06.2014року.

Згідно з зазначеними договорами
позивач прийняв на себе обов'язки
надати відповідачу послуги з
проведення авіаційно-хімічних робіт
на полях відповідача, а відповідач
зобов'язався сплатити вартість наданих
послуг в розмірі та на умовах,
встановлених зазначеними договорами.

Частиною 1 статті 193 ГК України
встановлено обов'язок суб'єктів
господарювання та інших учасників
господарських відносин виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 903 ЦК
України надана виконавцем послуга
повинна бути сплачена за умови
вказівки в договорі на його
відплатність, а також за умови
закріплення в договорі розміру, строку,
порядку оплати. В зазначеній нормі
передбачено обов'язок замовника оплати
вже наданої послуги.

Матеріалами справи
підтверджується виконання позивачем
обов'язків за вищезазначеними
договорами та надання послуг, в тому
числі:

за договором №14/05 від 14.05.2013року на суму
44616, що підтверджується підписаним
сторонами актом виконаних робіт від
22.05.2013року;

за договором №6/06 від 06.06.2013року на суму
64562грн.00коп., що підтверджується актами
виконаних робіт від 06.06.2013року на суму
42746грн.00коп. та від 28.07.2013року на суму
21816грн.00коп.;

за договором №5/06 від 05.06.2014року на суму
63006грн.60коп., що підтверджується
підписаними сторонами актами від
10.06.2014року на суму 16059грн.00коп., від
16.06.2014року на суму 46947грн.60коп.

Всього позивачем за зазначеними
актами виконаних робіт було надано
послуг, вартість яких становить
172184грн.60коп.

За умовами пунктів 4 договорів
№14/05 від 14.05.2013року, № 6/06 від 06.06.2013року,
№5/06 від 05.06.2014року відповідач
зобов'язався оплатити виконані
позивачем роботи згідно актів
виконаних робіт, підписаних сторонами.
При цьому перед початком робіт
відповідач зобов'язаний сплатити
відповідачу аванс у розмірі 70%
договірної ціни для придбання
паливно-мастильних матеріалів.
Остаточний розрахунок проводиться по
закінченні виконання робіт.

Матеріалами справи
підтверджується, що свої обов'язки по
розрахунках відповідач здійснив
частково та перерахував позивачу
85625грн.00коп., погасивши повністю борг за
договором №14/05 та частково за
договором №6/06. Його борг станом на
день звернення з позовом становив
86559грн.60коп., що підтверджується також
і підписаним сторонами актом звірки
розрахунків від 30.10.2014року відповідно
до якого за даними первинного
бухгалтерського обліку відповідача
обліковується заборгованість в сумі
86559грн.60коп.

За таких підстав, оскільки
доказів погашення боргу відповідач і в
засідання суду не надав, як і не надав
будь-яких обґрунтованих заперечень
проти позовних вимог, позовні вимоги в
частині стягнення 86559грн.60коп.
підлягають задоволенню.

Крім того, стаття 625 ЦК України
встановлює відповідальність за
порушення грошового зобов'язання, Так,
частиною першою вказаної статті
визначено, що боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Частиною другою ст.. 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Приписи статті 625 ЦК України про
розмір процентів, що підлягають
стягненню за порушення грошового
зобов'язання, є диспозитивними та
застосовуються, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Тобто, 3 % річних від простроченої суми
за весь час прострочення
застосовуються у випадках, якщо
сторони у договорі не передбачили
інший розмір процентів річних.

Оскільки матеріалами справи доведено
невиконання відповідачем грошового
зобов'язання, позовні вимоги про
стягнення 3% річних в сумі 3359грн.44коп.
також підлягають задоволенню.

Втрати від інфляції стягуються судом
частково в сумі 15204грн.01 коп. з
урахуванням допущеної позивачем
арифметичної помилки в розрахунку.

Розглядаючи позовні вимоги в частині
стягнення пені в сумі 3310грн.55коп. суд
виходить із наступного.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором, або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки (в тому числі і пені);
відшкодування збитків.

Відповідно до статті 229 ГК України,
учасник господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ст.230 Господарського
Кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежне виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 ГК України
встановлено, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не
визначено санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлений договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної
частини зобов'язання, або у певній
визначеній грошовій сумі, або у
відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

При укладенні договорів надання послуг
сторони пунктами 5 договорів №14/05 від
14.05.2013року, № 6/06 від 06.06.2013року, №5/06 від
05.06.2014року узгодили, що у випадку
несвоєчасних розрахунків відповідач
сплачує позивачу пеню в розмірі 0,5% від
вартості виконаних робіт за кожен день
затримки.

Однак відповідно до статті 1 Закону
України №543/96-ВР від 22.11.1996року «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують
на користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 зазначеного Закону ( в
редакції Закону від 10.01.2002року)
встановлено, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного Банку України, що діяла
в період, за який сплачується пеня.

Позивачем нарахована пеня за
прострочку виконання зобов'язання за
договором №5/06 від 05.06.2014року з
урахуванням подвійної облікової
ставки НБУ, яка діяла під час
прострочки в сумі 3310грн.50коп.

Враховуючи доведеність факту
порушення відповідачем умов договору
та приписів чинного законодавства, суд
вважає, що вимога про стягнення з
відповідача пені в сумі 3310грн.55коп.
підлягає задоволенню.

В задоволенні стягнення 17грн.39коп.
втрат від інфляції відмовляє.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України відносяться на сторони
пропорційно від суми задоволених
позовних вимог.

В засіданні оголошувалася
вступна та резолютивна частина
рішення.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2.Стягнути з
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Новосеменівське"
с.Новосеменівка Іванівського району
Херсонської області, вул. Леніна, 35,
р/рахунок 8 в ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль», МФО 380805, ідентифікаційний код
03784580 на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1,
р/рахунок НОМЕР_2 в ПАТ «Полтава-Банк»,
МФО 331489, ідентифікаційний код НОМЕР_1 -
86559грн.60коп. основного боргу,
3310грн.55коп. пені, 15204грн.01 коп. втрат
від інфляції, 3359грн.44коп. - 3% річних та
2168грн.67коп. витрат по сплаті судового
збору.

3. В стягненні решти суми позову
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено 24 грудня 2014р.

Суддя
З.І. Ємленінова