м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/21336/14 17.12.14

Господарський суд міста Києва у складі
головуючого судді Головіної К.І., при
секретарі судового засідання Мельник
Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Приватного
підприємства "Ексімбізнес"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгово-виробнича
компанія ПБ Інвест"

про стягнення 103 922,29 грн.

за участю представників:

від позивача:Сергеєва Т.Г.- представник
за довіреністю № 22 від 12.03.2014 р. від
відповідача:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва
звернулось Приватне підприємство
"Ексімбізнес" з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Торгово-виробнича компанія ПБ Інвест"
про стягнення заборгованості в розмірі
103 922,29 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на порушення відповідачем
умов договору поставки № 09/05-14 від
13.06.2014 р. в частині своєчасної плати за
поставлений товар, внаслідок чого у
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгово-виробнича
компанія ПБ Інвест" утворилась
заборгованість в сумі 103 922,29 грн.

У позові Приватне підприємство
"Ексімбізнес" просить суд стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгово-виробнича
компанія ПБ Інвест" заборгованість за
поставлений товар в сумі 84 201,30 грн.,
пеню в сумі 6 970,83 грн., 36 % річних від
простроченої суми боргу у розмірі 9 576,53
грн., а всього - 103 922,29 грн.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав та обґрунтував
позовні вимоги, просив їх задовольнити
в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, належним чином був
повідомлений про час та місце судового
засідання. Позиція відповідача з
приводу заявленого позову суду
невідома.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України суд
вважає за можливе розглянути справу
без участі представника відповідача за
наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, суд вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

09.05.2014 р. між Приватним підприємством
"Ексімбізнес" (продавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торгово-виробнича
компанія ПБ Інвест" (покупець) був
укладений договір № 09/05-14 (договір).

Згідно з п 1.1 вказаного договору
продавець зобов'язується поставляти
продукцію покупцю, а останній
зобов'язується прийняти продукцію і
оплатити її на умовах цього договору.

Найменування продукції, що є предметом
поставки за цим договором зазначається
сторонами у додатках до договору (п. 1.2
договору).

Відповідно до п.п. 4.2, 4.3 договору
основою для оплати є рахунок-фактура
виставлений продавцем згідно з заявкою
покупця. Строк оплати 2 банківські дні з
моменту поставки продукції. Моментом
поставки товару є дата відвантаження
товару, що фіксується у
товарно-транспортній накладній.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач умови договору виконав у
повному обсязі, за період з 08.05.2014 р. по
13.06.2014 р. поставив відповідачу товар на
загальну суму 324 201,30 грн., що
підтверджується видатковими
накладними за вказаний період та
поясненнями представника позивача.

Однак, відповідач зі свого боку
зобов'язання в частині оплати товару
виконав неналежним чином - сплатив суму
заборгованості у розмірі 240 000,00 грн.

Отже, судом встановлено, що у
відповідача наявна заборгованість за
поставлений товар у сумі 84 201,30 грн., що
підтверджується актом звірки
взаєморозрахунків.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Оскільки доказів належної оплати
заборгованості за поставлений товар
суду не надано, позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача
основної заборгованості в сумі
84 201,30 грн. підлягають
задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач
просив стягнути з відповідача за
договором пеню у сумі 6 970,83 грн. за
період з 14.05.2014 р. по 30.09.2014 р.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу
України передбачено, що учасник
господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з умов договору,
відповідно до п. 5.5 договору за
порушення строків оплати вартості
продукції покупець сплачує на користь
продавця пеню у розмірі подвійної
облікової ставки встановленої НБУ за
кожен день прострочення від
несплаченої суми

Перерахувавши заявлену позивачем суму
пені відповідно до подвійної облікової
ставки Національного банку України та
вимог ст. 232 ГК України, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача за
несвоєчасне погашення заборгованості
пеню у сумі 6 970,83 грн. за період з 14.05.2014
р. по 30.09.2014 р.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача за договором 36 % річних від
простроченої суми боргу в сумі 9 576,53
грн. за період з 14.05.2014 р. по 30.09.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного
кодексу України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані ним збитки.

Згідно з ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 2.7 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України,
від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" застосування
пені не виключає одночасного
нарахування процентів за користування
чужими грошовими коштами (стаття 536 ЦК
України), зокрема процентів на
прострочену суму оплати товару,
проданого в кредит (частина п'ята
статті 694 названого Кодексу), оскільки
стягнення відповідних процентів не є
ні видом забезпечення виконання
зобов'язань, ані штрафною санкцією.

Відповідно до п. 5.5 договору за
порушення строків оплати вартості
продукції покупець сплачує на користь
продавця проценти в розмірі 36 % річних у
відповідності до ст. 536 ЦК України.

Зважаючи на вищенаведені норми
законодавства та умови укладених
сторонами правочину, вимоги про
стягнення 36 % річних є такими, що
заявлені правомірно.

Провівши перерахунок заявленої до
стягнення суми річних, суд дійшов
висновку, що з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню 9 576,53 грн.
за період з 14.05.2014 р. по 30.09.2014 р.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з
неналежним виконанням договору
поставки № 09/05-14 від 13.06.2014 р.
позивач має право на стягнення з
відповідача заборгованості за
поставлений товар в сумі 84 201,30 грн.,
пені в сумі 6 970,83 грн. та 36 % штрафу в сумі
9 576,53 грн., а всього - 100 748,66 грн., тобто у
меншій сумі ніж заявлено позивачем у
зв'язку зі здійсненням ним
арифметичної помилки, а, отже позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача пропорційно
задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства
"Ексімбізнес" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгово-виробнича
компанія ПБ Інвест" про стягнення
заборгованості в розмірі 103 922,29 грн.
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгово-виробнича
компанія ПБ Інвест" (04073, м. Київ. вул.
Куренівська, буд. 16 В, )
на користь Приватного підприємства
"Ексімбізнес" (91055, м. Луганськ, вул.
Поштова, буд. 26, офіс 21; )
84 201 (вісімдесят чотири тисячі двісті
одну) грн. 30 коп. основного боргу, 6 970
(шість тисяч дев'ятсот сімдесят) грн. 83
коп. - пені, 9 576 (дев'ять тисяч п'ятсот
сімдесят шість) грн. 53 коп. - 36 % річних
від простроченої суми боргу.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгово-виробнича
компанія ПБ Інвест" (04073, м. Київ. вул.
Куренівська, буд. 16 В, )
на користь Приватного підприємства
"Ексімбізнес" (91055, м. Луганськ, вул.
Поштова, буд. 26, офіс 21; )
2 014 (дві тисячі чотирнадцять) грн. 98 коп.
судового збору.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та
проголошено його вступну та
резолютивну частини в судовому
засіданні 17 грудня 2014 року.

Повний текст рішення підписаний 22
грудня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
через господарський суд міста Києва
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня підписання повного
тексту рішення.

Суддя
К.І.
Головіна