ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.12.14р. Справа № 904/8472/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма
"Бізнесконтакт", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Омега", м.
Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у сумі 194
671,69 грн. Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Васильченко О.М., дов.
№ 1 від 30.04.2014 року, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Фірма
„Бізнесконтакт" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області із позовом про стягнення 194 671, 69
грн., що складають суму заборгованості
за Договором поставки № 462 від 01.09.2013 р.

Відповідач заперечує проти
задоволення позовних вимог,
посилаючись на те, що заборгованість
повністю сплачена, в підтвердження
чого останній надає копії платіжних
доручень та угоди про зарахування
зустрічних однорідних вимог.

11.12.14 р. в судовому засіданні оголошені
вступна та резолютивна частини рішення
(ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника відповідача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю „Омега" (Покупець,
Відповідач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю „Фірма
„Бізнесконтакт" (Постачальник;
Позивач) укладено договір поставки № 462
(далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. вище зазначеного
Договору, Постачальник зобов'язується
в обумовлений даним договором строк
поставити та передати у власність, а
Покупець прийняти та оплатити товар, у
відповідності з умовами Договору.

Згідно ч. 1 ст.712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1.2. Договору, Товаром за
цим договором є товар, вказаний в
Специфікації Постачальника, яка
узгоджується з Покупцем і підписується
сторонами. Специфікація
затверджується сторонами у
відповідній формі до чинного Договору
та є невід'ємною частиною Договору.

Згідно п. 2.1. Договору, Поставка товару
за цим Договором здійснюється на
умовах DDP Покупця у відповідності з
Міжнародними правилами тлумачення
термінів „Інкотермс" (в редакції 2010 р.).

Згідно п. 4.1. Договору, загальна
вартість Договору складається із суми
товарів, зазначених в накладних.

У період з червня 2014 р. по липень 2014 р.
позивач здійснив поставку товару на
адресу відповідача на загальну суму 194
671, 69 грн., про що свідчать копії
видаткових накладних, залучених до
матеріалів справи (том 1, а.с. 44-250; том 2,
а.с. 1-233).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати.

Зазначене вище узгоджується з
приписами п. 1.7. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду
Дніпропетровської області "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" № 14 від
17.12.2013 року.

Тобто, після отримання відповідачем
товару за вже зазначеними видатковими
накладними, у останнього виник
обов'язок щодо його оплати.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту, або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідач зобов'язання по оплаті
отриманого товару виконав неналежним
чином, здійснивши розрахунки до
звернення позивача з позовом в сумі 21
340, 47 грн., про що свідчать угоди №
ОМ-00010507 від 30.06.2014 р., № ОМ-00015081 від 31.08.2014
р., № ОМ-00015246 від 31.08.2014 р., № ОМ-00017316 від
30.09.2014 р., № ОМ-00017482 від 30.09.2014 р. про
зарахування зустрічних однорідних
вимог, у зв'язку з чим у суду відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог в частині стягнення основного
боргу в сумі 21 340, 47 грн. (том 3, а.с. 23-25)

Частина основного боргу в сумі 173 331, 19
грн. сплачена відповідачем після
звернення позивача з позовом, про що
свідчать копії платіжних доручень №
від 13.11.14 р. та № 3392 від 18.11.14 р. (том
3, а.с. 26-27).

З огляду на викладене, провадження у
справі щодо зазначеної вище суми
підлягає припиненню, з покладанням
витрат на відповідача.

Статтею 7 Закону України "Про судовий
збір", передбачено підстави для
повернення судового збору, зокрема,
сплачена сума судового збору
повертається в разі: зменшення розміру
позовних вимог або внесення судового
збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом.

Відповідно до п.1 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір", судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява подається до
суду, у відсотковому співвідношенні до
ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" встановлено, що за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
ставка судового збору становить 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Як вбачається із матеріалів справи,
ціна позову складає 194 671, 69 грн., а отже,
ставка судового збору по даному позову
становить 3 893, 43 грн.

Позивачем, платіжним дорученням № 3160
від від 13.10.2014 р. сплачено судовий збір
в сумі 4 015, 62 грн., тобто більше ніж
передбачено чинним законодавством.

З огляду на викладене, зайво сплачений
судовий збір в сумі 122, 19 грн. підлягає
поверненню з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 526, 692, 712 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 4, 7 Закону
України „Про судовий збір", ст.ст. 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Омега" (49034, м.
Дніпропетровськ, вул. Панікахи, буд. 15,
ІПН 14, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Фірма
„Бізнесконтакт" (49089, м.
Дніпропетровськ, вул. Автотранспортна,
буд. 2, офіс 307-В, ) 3 466 (три
тисячі чотириста шістдесят шість
гривень) 62 коп. судового збору.

В частині стягнення основного боргу в
сумі 173 331, 19 грн. провадження у справі
припинити.

Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю „Фірма
„Бізнесконтакт" (49089, м.
Дніпропетровськ, вул. Автотранспортна,
буд. 2, офіс 307-В, ) із
державного бюджету 122 (сто двадцять дві
гривні) 19 коп. зайво сплаченого
судового збору, перерахованого
платіжним дорученням № 3160 від від
13.10.2014 р., яке залишено в матеріалах
справи.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено: 16.12.14 р.

Суддя І.Ф. Мельниченко