ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 грудня 2014 р. Справа №
903/1196/14

за позовом Малого приватного
підприємства «Ірис», м.Ковель

до Управління охорони здоров'я
Волинської обласної державної
адміністрації, м.Луцьк

третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Головне управління
Державної казначейської служби у
Волинській області, м.Луцьк

про стягнення 4 961, 17 грн.

Суддя Пахолюк
В.А.

Представники:

від позивача: Собчак Г.А. - директор,

від відповідача-1: Андрущак О.М. - дов. №
3987/15/2.14 від 09.12.2014 р., Чорна Н.В. - дов. №
4047/15.2.14 від 12.12.2014 р.

від відповідача-2: Манчик О.М. - головний
спеціаліст юридичного відділу, дов. №
15-04/924-10684 від 11.12.2014 р.

Суть спору:

Позивач - Мале приватне підприємство
"Ірис", звертаючись до господарського
суду, просить стягнути з Державного
бюджету України на користь МПП "Ірис" 4
961, 17 грн. заборгованості по частковому
відшкодуванню вартості лікарських
засобів для лікування осіб з
гіпертонічною хворобою за період
листопад 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що на підставі
положень "Порядку часткового
відшкодування вартості лікарських
засобів для лікування осіб з
гіпертонічною хворобою", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 05.09.2012 р. № 907 та постанови Кабінету
Міністрів України від 25.04.2012 р. № 310 "Про
реалізацію пілотного проекту щодо
запровадження державного регулювання
цін на лікарські засоби для лікування
осіб з гіпертонічною хворобою", згідно
укладених з відповідачем - Управлінням
охорони здоров'я Волинської ОДА,
договорів про часткове відшкодування
вартості лікарських засобів для
лікування осіб з гіпертонічною
хворобою, з 25.10.2012 р., Мале приватне
підприємство "Ірис" на підставі
рецептів на рецептурних бланках форми
№ 1 здійснено відпуск лікарських
засобів (за міжнародною непатентованою
назвою Еналаприл, Лізиноприл,
Бісопролол, Метопролол, Небіволол,
Амлодипін, Ніфедипін), за що відповідач
- Управління охорони здоров'я
Волинської ОДА зобов'язалось здійснити
часткове відшкодування вартості таких
засобів у термін та на умовах,
визначених вказаними договорами.

Як зазначає позивач, Управління
охорони здоров'я Волинської ОДА не
виконало власних зобов'язань - не
здійснило часткового відшкодування
вартості відпущених лікарських
засобів в повному розмірі,
заборгованість по такому
відшкодуванню складає 4961, 17 грн.

Відповідач-1: Управління охорони
здоров'я Волинської обласної державної
адміністрації у письмовому поясненні
від 12.12.2014 р. № 4040/15.2.14 зазначає, що
незважаючи на неодноразові звернення
обласної державної адміністрації до
Кабінету Міністрів України,
Міністерства охорони здоров'я України
щодо виділення додаткових коштів для
розрахунків з аптечними складами за
відпущені лікарські засоби у листопаді
2013 р. та внесення змін до Постанови КМУ
від 12.02.2014 р. № 42 щодо відшкодування
вартості лікарських засобів для
лікування осіб з гіпертонічною
хворобою за листопад місяцю - дане
питання залишається не вирішеним.

Відповідач-2: Головне управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області у відзиві
на позовну заяву за № 15-09/921-10681 від
11.12.2014 р. у задоволенні позовних вимог
МПП "Ірис" до Головного управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області просить
відмовити, мотивуючи тим, що виходячи з
умов договорів, укладених між Малим
приватним підприємством "Ірис" і
Управлінням охорони здоров'я
Волинської обласної державної
адміністрації України про часткове
відшкодування вартості лікарських
засобів для лікування осіб з
гіпертонічною хворобою, матеріалів
справи та норм чинного законодавства
Головне управління Казначейства не є
учасником господарських відносин та
суб'єктом майново-господарських
зобов'язань по зазначених у позовній
заяві договорах.

Крім того, зазначає, що кошторисом
Управління охорони здоров'я на 2013 рік
по КФК 081002 "Інші заходи по охороні
здоров'я" затверджено 3 908 300, 00 грн.,
касові видатки проведено на суму 3 908
296, 00 грн.

Таким чином, витрати на часткове
відшкодування вартості лікарських
засобів для лікування осіб з
гіпертонічною хворобою підлягають
стягненню з Управління охорони
здоров'я, а не з Державного бюджету
України.

Позивач на підставі заяви від 12.12.2014 р.
згідно ст.22 ГПК України уточнив
належного відповідача у справі -
Управління охорони здоров'я Волинської
обласної державної адміністрації.
Просить стягнути з Управління охорони
здоров'я Волинської обласної державної
адміністрації на користь МПП "Ірис" 4
961, 17 грн. заборгованості по частковому
відшкодуванні вартості лікарських
засобів для лікування осіб з
гіпертонічною хворобою за період
листопад 2013 року. Головне управління
Державного казначейства України у
Волинській області залучити в якості
третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача.

Згідно ч. 3 ст. 24 ГПК України
господарський суд, встановивши до
прийняття рішення, що позов подано не
до тієї особи, яка повинна відповідати
за позовом, може за згодою позивача, не
припиняючи провадження у справі,
допустити заміну первісного
відповідача належним відповідачем.

Як визначено ст.27 ГПК України треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, можуть вступити
у справу на стороні позивача або
відповідача до прийняття рішення
господарським судом, якщо рішення з
господарського спору може вплинути на
їх права або обов'язки щодо однієї з
сторін.

Представники відповідачів не
заперечили проти поданої заяви
позивача.

Суд, розглянувши дану заяву позивача,
прийшов до висновку про її задоволення,
як таку, що не суперечить вимогам ст.22
ГПК України та фактичним обставинам
справи.

При цьому, належним відповідачем у
справі ухвалено вважати Управління
охорони здоров'я Волинської обласної
державної адміністрації.

Головне управління Державної
казначейської служби України у
Волинській області залучено в якості
третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача.

В судовому засіданні 18.12.2014 р.
представник позивача позовну вимогу
про стягнення з відповідача 4 961, 17 грн.
заборгованості підтримав, на стягненні
1 827 грн. сплаченого судового збору не
наполягає.

Дослідивши в їх сукупності наявні
докази у справі, заслухавши пояснення
уповноважених представників сторін та
третьої особи, судом встановлено
наступне.

25.10.2012 року між позивачем - Малим
приватним підприємством «Ірис», як
виконавцем та відповідачем -
Управлінням охорони здоров'я
Волинської обласної державної
адміністрації, як замовником було
укладено договір про часткове
відшкодування вартості лікарських
засобів для лікування осіб з
гіпертонічною хворобою №41, згідно з
умовами якого виконавець відповідно до
постанов Кабінету Міністрів України
№907 від 05.09.2012р. "Про затвердження
Порядку часткового відшкодування
вартості лікарських засобів для
лікування осіб з гіпертонічною
хворобою", №340 від 25.04.2012р. "Про
реалізацію пілотного проекту щодо
запровадження регулювання цін на
лікарські засоби для лікування осіб з
гіпертонічною хворобою" здійснює
відпуск лікарських засобів за
рецептами виписаними закладами
охорони здоров'я на рецептурних
бланках форми №1, а замовник, в свою
чергу, здійснює часткове відшкодування
вартості відпущених лікарських
засобів для лікування осіб з
гіпертонічною хворобою відпущених в
терміни і на умовах визначених даним
договором.

04.01.2013р. сторонами договору було
укладено додатковий договір до
договору про часткове відшкодування
вартості лікарських засобів для
лікування осіб з гіпертонічною
хворобою №41 від 25.10.2012р., відповідно до
п.п. 1, 2 якого сторони дійшли згоди про
продовження дії договору №41 від
25.10.2012р., у зв'язку з чим погодили
наступну редакцію розділу VIII "Термін
дії Договору": "Цей договір набирає
чинності з моменту підписання його
сторонами та діє до 31.12.2013 р., в частині
розрахунків - до повного виконання
взятих на себе сторонами зобов'язань по
даному договору."

Даний додатковий договір є невід'ємною
частиною договору №41 від 25.10.2012р.

Відповідно до п. 1.2. договору загальна
сума договору визначається щомісячно
відповідно до поданого реєстру
відпущених лікарських засобів та може
бути зменшена або збільшена залежно
від потреб та реального фінансування
замовника.

Згідно із п.п. 2.1, 2.4 договору відпуск
лікарських засобів здійснюється на
підставі рецептів, виписаних закладами
охорони здоров'я, незалежно від форми
власності та підпорядкування на
рецептурних бланках форми №1.

Виконавець здійснює відпуск
лікарських засобів за рецептами з
оплатою споживачем різниці між
фактичною роздрібною ціною,
встановленою на момент придбання
лікарського засобу, та референтною
ціною, затвердженою МОЗ України, станом
на 01 вересня 2012 року.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2., 3.3 договору
виконавець щомісяця до 5 числа складає
реєстр, встановленої форми згідно з
додатком, що додається до договору,
відпущених лікарських засобів, в якому
стосовно кожного лікарського засобу
зазначаються його міжнародна
непатентована та торгівельна назва,
дозування, форма випуску, кількість
одиниць в упаковці, кількість
відпущених упаковок, референтна ціна,
зазначене у рецепті найменування
закладу охорони здоров'я, сума, що
підлягає відшкодуванню за звітний
період.

Реєстр підписується виконавцем та
подається замовнику до 10 числа місяця,
що настає за звітним.

Замовник проводить оплату за надані
послуги виконавцю протягом 30 днів з дня
отримання реєстру.

На виконання умов договору позивач
протягом листопада 2013 року здійснив
відпуск лікарських засобів за
рецептами виписаними закладами
охорони здоров'я на рецептурних
бланках форми №1, що підлягають
частковому відшкодуванню відповідачем
на суму 4961,17 грн.

Позивачем на виконання п.п. 3.1, 3.2., 3.3
договору було складено та в листопаді
2013р. надано відповідачу зведений
реєстр №2 по аптечних закладах
вартості лікарських засобів для
лікування осіб з гіпертонічною
хворобою: по Аптеці № 1 за період з
01.11.2013р. по 25.11.2013р. на суму 1 564,25 грн., по
аптечному пункту № 1 за період з 01.11.2013
р. по 25.11.2013 р. на суму 3 396, 92 грн., що
підписаний уповноваженими
представниками сторін та скріплений
печатками МПП "Ірис".

Всупереч п. 3.3. договору відповідач
добровільно не відшкодував позивачу
часткової вартості лікарських засобів
для лікування осіб з гіпертонічною
хворобою протягом 30 днів з дня
отримання реєстру на суму 4 961,17 грн.

Отже, заборгованість відповідача перед
позивачем на момент розгляду справи
становить 4 961,17 грн.

Доказів, які б спростовували цю
заборгованість, або доказів її оплати
відповідач суду не надав.

У відповідності із ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. ст. 526, 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

У відповідності із ст.901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до абзацу 2 п. 1, п.п. 2, 3, 4
постанови Кабінету Міністрів України
№907 від 05.09.2012р. "Про затвердження
Порядку часткового відшкодування
вартості лікарських засобів для
лікування осіб з гіпертонічною
хворобою" часткове відшкодування
вартості лікарського засобу
здійснюється на рівні затвердженої МОЗ
референтної ціни відшкодування на
лікарський засіб з урахуванням
граничних постачальницько-збутових та
торговельних (роздрібних) надбавок,
установлених пунктом 3 постанови
Кабінету Міністрів України від 25
квітня 2012 р. № 340 "Про реалізацію
пілотного проекту щодо запровадження
державного регулювання цін на
лікарські засоби для лікування осіб з
гіпертонічною хворобою", але не вище
фактичного розміру роздрібної ціни
упаковки лікарського засобу, що
відпускається аптечним закладом.

Відпуск лікарських засобів
здійснюється суб'єктами
господарювання, перелік яких
визначається Міністерством охорони
здоров'я Автономної Республіки Крим,
структурними підрозділами з питань
охорони здоров'я обласних, Київської та
Севастопольської міських
держадміністрацій, на підставі
рецептів на лікарські засоби (за
міжнародною непатентованою назвою),
виписаних закладами охорони здоров'я
незалежно від форми власності та
підпорядкування на рецептурних
бланках форми № 1.

Суб'єкти господарювання здійснюють
відпуск лікарських засобів за
рецептами з оплатою споживачем різниці
між фактичною роздрібною ціною,
встановленою на момент придбання
лікарського засобу, та референтною
ціною, затвердженою МОЗ.

Суб'єкт господарювання щомісяця
складає реєстр відпущених лікарських
засобів, в якому стосовно кожного
лікарського засобу зазначаються його
міжнародна непатентована та
торговельна назва, дозування, форма
випуску, кількість одиниць в упаковці,
кількість відпущених упаковок,
референтна ціна, зазначене у рецепті
найменування закладу охорони здоров'я,
сума, що підлягає відшкодуванню за
звітний період відповідному суб'єктові
господарювання.

Підписаний керівником суб'єкта
господарювання реєстр подається до 5
числа місяця, що настає за звітним
періодом, розпорядникам субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам
на часткове відшкодування вартості
лікарських засобів для лікування осіб
з гіпертонічною хворобою за місцевими
бюджетами, визначеним рішеннями про
такі бюджети відповідно до
законодавства, для відшкодування
суб'єктові господарювання зазначеної в
реєстрі суми протягом 15 днів з дня його
отримання.

У п. 3 постанови Кабінету Міністрів
України №340 від 25.04.2012р. "Про реалізацію
пілотного проекту щодо запровадження
регулювання цін на лікарські засоби
для лікування осіб з гіпертонічною
хворобою" зазначено: установити на
лікарські засоби для лікування осіб з
гіпертонічною хворобою
постачальницько-збутові надбавки не
вище ніж 10 відсотків оптово-відпускної
ціни та торговельні (роздрібні)
надбавки не вище ніж 25 відсотків
закупівельної ціни.

Оскільки відповідач не виконав
належним чином зобов'язання за
договором №41 від 25.10.2012р. та не
відшкодував вартості лікарських
засобів для лікування осіб з
гіпертонічною хворобою, позовна вимога
про стягнення з нього 4 961,17 грн.
заборгованості обґрунтована і
підлягає до задоволення.

Посилання відповідача на відсутність
бюджетного фінансування не звільняє
його від виконання зобов'язань щодо
відшкодування вартості лікарських
засобів для лікування осіб з
гіпертонічною хворобою, відпущених за
договором №41 від 25.10.2012р., з огляду на
таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу
України особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема,
недодержання своїх обов'язків
контрагентом боржника, відсутність на
ринку товарів, потрібних для виконання
зобов'язання, відсутність у боржника
необхідних коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Таким чином, відсутність бюджетних
коштів не є підставою для звільнення
відповідача від відповідальності за
порушення договірного зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
15.05.2012р. у справі №11/446, постановах
Вищого господарського суду України від
24.09.2013р. у справі №910/1274/13, від 13.11.2013р. у
справі №914/1760/13.

Оскільки позивач не наполягає на
відшкодуванні витрат, понесених на
оплату судового збору в розмірі 1827 грн.,
правові підстави для їх стягнення з
відповідача відсутні.

Керуючись ст.ст. 526, 599, 617, 625, 901
Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193,
218 Господарського кодексу України,
ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління охорони
здоров'я Волинської обласної державної
адміністрації (43000, Волинська область,
м. Луцьк, вул. Степана Бандери, 5, , п/р 6829 ГУДКСУ у
Волинській області, м. Луцьк, код банку
803014) на користь

Малого приватного підприємства "Ірис"
(45000, Волинська область, м. Ковель, вул.
Володимирська, 81, кв. 160, ,
р/р 3230 в Ф-я Волинське ОУ ВАТ
"Ощадбанк", МФО 303398) 4 961, 17 грн.
заборгованості.

Повне рішення складено 18.12.2014р.

Суддя
В.А.Пахолюк