м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
до Приватного підприємства
про зобов'язання вчинити дії
Суддя Ломака В.С.
Представники сторін:
від позивача: Кузьмов А.Л. за
довіреністю № 1057/11 від 30.10.2013 р.;
від відповідача: не з'явився.
В судовому засіданні присутні вільні
слухачі: Уривський В.В.; Фісенко А.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Печерського
району міста Києва «Хрещатик» (далі -
позивач) звернулось до господарського
суду міста Києва з позовом до
Приватного підприємства «Доміно» (далі
- відповідач) про зобов'язання
демонтувати металеву конструкцію
(уловлюючу сітку) на головному фасаді
житлового будинку 3/1 по вулиці
Заньковецької у місті Києві між другим
та третім поверхами. Крім того, позивач
просить суд покласти на відповідача
судові витрати щодо сплати судового
збору в розмірі 1 218,00 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказував на те, що відповідачем без
дозвільної документації розпочато
роботи по влаштуванню металевої
конструкції захисної уловлюючої сітки,
у зв'язку з чим позивачем направлені на
приписи-попередження з вимогою
терміново призупинити означені роботи,
які останнім були залишені без
відповіді та задоволення. Враховуючи
зазначене, позивач вирішив звернутись
до суду з даним позовом.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 01.10.2014 р. порушено провадження
призначено на 14.10.2014 р. При цьому, в
порядку підготовки справи до розгляду
позивача зобов'язано надати суду
письмові пояснення та їх документальне
підтвердження щодо: повідомлення
відповідача про дату, час та місце
проведення візуального огляду
головного фасаду будинку № 3/1 по вулиці
Заньковецької у місті Києві на предмет
влаштування уловлюючої сітки, який
відбувся 12.06.2014 р.; доказів того, що саме
відповідачем розпочаті роботи по
влаштуванню спірної металевої
конструкції захисної уловлюючої сітки;
доказів вручення відповідачу
приписів-попереджень № 236 від 12.06.2014 р.
та № 241 від 18.06.2014 р. ( в т.ч. повноважень
особи, підпис якої виконано в графі
«Припис отримав»); фототаблицю за
підписом повноважних представників
сторін (крім випадку відмови
відповідача із зазначенням про це в
таблиці) з фотознімками спірної
захисної уловлюючої сітки з
використанням орієнтуючої, оглядової
та вузлової видів зйомки та з
відображенням дати фотофіксації
(зйомку проводити повноважному
представнику позивача із залученням
представника відповідача шляхом його
повідомлення про дату, час у місце
фотофіксації спірної захисної
уловлюючої сітки); належним чином
завірену копію Наказу Міністерства
культури у туризму України від 07.09.2006 р.
за № 747/0/1606.
Також, відповідача зобов'язано надати
суду докази одержання дозволу на
виконання будівельних робіт щодо
влаштування на головному фасаді
будинку № 3/1 по вулиці Заньковецької у
місті Києві уловлюючої сітки, а також
затвердження проектної документації
щодо таких робіт; докази погодження
будівельних робіт щодо влаштування на
головному фасаді будинку № 3/1 по вулиці
Заньковецької у місті Києві уловлюючої
сітки з Управлінням охорони культурної
спадщини виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації); письмові
пояснення та їх документальне
підтвердження щодо узгодженості дій з
влаштування на головному фасаді
будинку № 3/1 по вулиці Заньковецької у
місті Києві уловлюючої сітки з
паспортом фасаду будинку № 3/1 по вулиці
Заньковецької у місті Києві та
Порядком утримання, ремонту,
реконструкції, реставрації фасадів
будинків та споруд на території міста
Києва, затвердженим рішенням Київської
міської ради від 27 листопада 2003 року №
При цьому, доручено Департаменту
містобудування та архітектури
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) надати суду належним
чином завірену копію паспорту фасаду
будинку № 3/1 по вулиці Заньковецької у
місті Києві, складання якого
передбачено Порядком утримання,
ремонту, реконструкції, реставрації
фасадів будинків та споруд на
території міста Києва, затвердженим
рішенням Київської міської ради від 27
листопада 2003 року № 220/1094.

14.10.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
позивача надійшли додаткові документи
у справі.

У судовому засіданні 14.10.2014 р. від
представника позивача надійшли
додаткові документи у справі.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 14.10.2014 р. розгляд справи було
відкладено на 29.10.2014 р. При цьому, в
порядку підготовки справи до розгляду
повторно зобов'язано сторін виконати
вимоги попередньої ухвали суду та
доручено Міністерству культури
України надати суду належним чином
завірену копію наказу Міністерства
культури і туризму України від 07.09.2006 р.
№ 747/0/1606; та Управлінню охорони
культурної спадщини міста Києва -
дозвільну документацію на влаштування
відповідачем на головному фасаді
будинку № 3/1 по вулиці Заньковецькій у
місті Києві уловлюючої сітки; письмові
пояснення та відповідні докази щодо
віднесення будинку № 3/1 по вулиці
Заньковецької у місті Києві до пам'ятки
архітектури місцевого значення.

27.10.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
Міністерства культури України
надійшли додаткові документи у справі.

Також, 27.10.2014 р. через відділ
діловодства господарського суду міста
Києва від Управління охорони
культурної спадщини міста Києва
надійшов лист за № 066/03-2784 від 23.10.2014 р., в
якому повідомляється про те, що спірний
будинок занесений до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України, як
пам'ятка архітектури, містобудування
та історії місцевого значення,
розташовується в центральному
історичному ареалі міста Києва та зоні
регулювання забудови першої категорії.
При цьому, зазначається, що інформація
про погодження документації (з 2008 року)
та надання відповідно дозволу (з 2012
року) на влаштування приватним
підприємством «Доміно» на головному
фасаді згаданого будинку уловлюючої
сітки в Управлінні відсутня.

У судовому засіданні 29.10.2014 р. від
представника позивача надійшли
додаткові документи у справі.

Ухвалою господарського суду міста
Києва, у зв'язку з неявкою представника
відповідача, розгляд справи було
відкладено на 18.11.2014 р.

13.11.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
Департаменту містобудування та
архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
надійшов лист за № 10758/0/062/27-14 від 05.11.2014
р., відповідно до якого повідомляється
про те, що згідно електронної бази
Департаменту паспорт фасаду будинку №
3/1 по вулиці Заньковецької у місті
Києві на погодження до Департаменту не
надавався.

У судовому засіданні 18.11.2014 р. від
представника позивача надійшли
додаткові документи у справі,
клопотання про продовження строку
вирішення спору на 15 днів та заява про
збільшення розміру позовних вимог,
відповідно до якої він просить
зобов'язати відповідача за власний
рахунок демонтувати металеву
конструкцію (уловлюючи сітку) на
головному фасаді житлового будинку №
3/1 по вулиці Заньковецької в місті
Києві між другим та третіми поверхами;
демонтувати світлопрозорі конструкції
огороджень входу до нежилих приміщень
(групи приміщень № 45б) зі сторони
головного фасаду житлового будинку №
3/1 по вулиці Заньковецької в місті
Києві.

Вказана заява обґрунтована тим, що на
адресу позивача від відповідача
надійшов лист, в якому повідомляється
про намір проведення ремонтних робіт
по осучасненню зовнішнього вигляду
вхідної групи до приміщення закладу,
розміщеного в житловому будинку, а
саме: здійснення ряду робіт
опоряджувального характеру по зміні
дизайну вхідної групи закладу,
пофарбуванню частини головного фасаду
та заміні тротуарної плитки навколо
вхідної групи, на що позивач повідомив
відповідача про те, що спірний будинок
включено до переліку пам'яток
архітектури. 29.09.2014 р. комісією у складі
представників позивача було проведено
огляд прибудинкової території по
вулиці Заньковецької, 3/1 в місті Києві
на предмет влаштування огорожі
відповідачем та встановлено, що він
проводить опоряджувальні біля вхідної
групи роботи з влаштуванням скляної
огорожі навколо вхідної групи, про що
складено Акт від 29.09.2014 р. При цьому,
відповідачу було вручено
припис-попередження № 670/1 від 29.09.2014 р. з
вимогою надати дозвільну документацію
на проведення відповідних робіт, однак
такі вимоги не були виконані.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 18.11.2014 р. на підставі
клопотання представника позивача було
продовжено строк вирішення спору на 15
днів та відкладено розгляд справи на
02.12.2014 р. Вирішення питання про
прийняття до розгляду заяви позивача
про збільшення розміру позовних вимог,
- відкладено до встановлення фактичних
обставин справи.

У судовому засіданні 02.12.2014 р. судом
було відмовлено у прийнятті заяви
позивача про збільшення розміру
позовних вимог, у зв'язку з чим вони
розглядаються в попередній редакції.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 02.12.2014 р. розгляд справи було
відкладено на 11.12.2014 р.

Представник відповідача в судове
засідання 11.12.2014 р. не з'явився, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

При цьому, оскільки суд відкладав
розгляд справи, надаючи можливість
учасникам судового процесу
реалізувати свої процесуальні права на
представництво інтересів у суді та
подання доказів в обґрунтування своїх
вимог та заперечень, суд, враховуючи
процесуальні строки розгляду спору,
встановлені ст. 69 ГПК України, не
знаходить підстав для відкладення
розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст.
6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
строку.

Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти
України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду
України головам апеляційних судів
України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у
цивільних, адміністративних і
господарських справах перебіг
провадження для цілей статті 6
Конвенції розпочинається з моменту
подання позову і закінчується
винесенням остаточного рішення у
справі.

Критерії оцінювання «розумності»
строку розгляду справи є спільними для
всіх категорій справ (цивільних,
господарських, адміністративних чи
кримінальних). Це - складність справи,
поведінка заявника та поведінка
органів державної влади (насамперед,
суду). Відповідальність держави за
затягування провадження у справі, як
правило, настає у випадку
нерегулярного призначення судових
засідань, призначення судових засідань
з великими інтервалами, затягування
при передачі або пересиланні справи з
одного суду в інший, невжиття судом
заходів до дисциплінування сторін у
справі, свідків, експертів, повторне
направлення справи на додаткове
розслідування чи новий судовий
розгляд.

Всі ці обставини судам слід
враховувати при розгляді кожної
справи, оскільки перевищення розумних
строків розгляду справ становить
порушення прав, гарантованих пунктом 1
статті 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини, а збільшення
кількості звернень до Європейського
суду з прав людини не лише погіршує
імідж нашої держави на міжнародному
рівні, але й призводить до значних
втрат державного бюджету.

У судовому засіданні 11.12.2014 р. судом
проголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство по утриманню
житлового господарства Печерського
району міста Києва «Хрещатик» (позивач)
створене внаслідок реорганізації КП
УЖГ «Печерськжитло» шляхом виділу та є
балансоутримувачем будинку № 3/1 по
вул. Заньковецької в м. Києві,
про що свідчить Рішення Печерської
районної у місті Києві ради № 47 від
12.06.2007 р. «Про реорганізацію
комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Печерського району міста Києва
«Печерськжитло» шляхом виділу».

Відповідно до Статуту позивача та
зазначеного Рішення Печерської
районної у місті Києві ради від 12.06.2007 р.
№ 47, він представляє і захищає майнові
інтереси територіальної громади
Печерського району міста Києва.

Зокрема, відповідно до абз. 1, 13, 27, 39
Статуту позивача визначено, що
предметом його діяльності є:
господарське управління комунальним
майном, переданим підприємству в
оперативне управління чи у повне
господарське відання; здійснення
контролю та вжиття заходів,
передбачених діючим законодавством, за
виконанням квартиронаймачами,
власниками та орендарями обов'язків,
які покладені на них договорами
(договір найму житлового приміщення,
оренда, договір про участь у витратах
на утримання будинку та прибудинкової
території); здійснення контролю по
недопущенню самовільних ремонтних
робіт по переобладнанню,
переплануванню квартир, прибудов
балконів власниками, наймачами та
орендарями; подання звернень до суду з
позовними заявами до фізичних та
юридичних осіб про відновлення
самовільно перепланованих місць
загального користування будинку,
самовільне перепланування квартир,
окремих конструкцій будинків, прибудов
балкону, приведення фасаду будинку у
відповідність до технічного паспорту.

Відповідно до Рішення Печерської
районної у місті Києві ради від 12.06.2007 р.
№ 47 будинок № 3/1 по вулиці
Заньковецької у м. Києві перебуває на
праві оперативного управління у
позивача.

Як вбачається з матеріалів справи,
12.06.2014 р. комісією Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району міста
Києва «Хрещатик» в складі: заступника
начальника відділу експлуатації
Казарєз Н.І., провідного інженера
відділу експлуатації та благоустрою
Чаплюк С.В., майстра технічної дільниці
Красінської Т.В. було складено Акт, яким
зафіксовано, що під час візуального
огляду виявлено, що власниками ПП
«Доміно», яке розташоване у
підвальному приміщенні
вищезазначеного будинку, розпочаті
роботи по влаштуванню металевої
конструкції захисної уловлюючої сітки
на головному фасаді житлового будинку
3/1 по вул. Заньковецької між другим та
третім поверхами без дозвільної
документації.

Так, судом встановлено, що Приватне
підприємство «Доміно» є власником
нежитлових приміщень з № 1 по № 15 (групи
приміщень 45б) загальною площею 195,5 кв.м.
за адресою: місто Київ, вулиця
Заньковецької/Станіславського, 3/1
(літера А) відповідно до Договору
купівлі-продажу № 1078 від 15.03.2007 р.

На підставі зазначеного вище Акту від
12.06.2014 р. позивачем було винесено
припис-попередження № 236 від 12.06.2014 р. з
вимогою терміново призупинити роботи
по влаштуванню уловлюючої сітки на
фасаді будинку 3/1 по вул. Заньковецький
над кв. № 25.

13.06.2014 р. до позивача звернулось ПП
«Доміно» з проханням дозволити
встановити захисні уловлюючи сітки між
другим та третім поверхами над
тротуарною частиною між під'їздами № 1
та № 2 за адресою: місто Київ, вулиця
Заньковецької, 3/1 з метою захисту від
частин фасаду, які відокремились та
падають на тротуар та від бурульок, які
опадають зимою у великій кількості в
цьому місті.

У відповідь позивач своїм листом за №
860/4 від 23.06.2014 р. повідомив відповідача
про те, що обладнання будинку
додатковим обладнанням, не визначених
проектом забудови будинку та отримання
дозволу на їх встановлення
здійснюється у відповідності до Правил
забудови міста Києва і Правил
благоустрою міста Києва; житловий
будинок № 3/1 по вулиці Заньковецької
згідно наказу Міністерства культури і
туризму від 07.09.2006 р. № 747/0/16-06 включено
до переліку будинків - пам'яток
архітектури; погодження пропозицій по
влаштуванню металевої конструкції
захисної уловлюючої сітки на фасаді
таких будинків здійснює Головне
управління охорони культурної
спадщини. При цьому, позивач відзначив,
що він не заперечує проти встановлення
захисної уловлюючої сітки між
під'їздами № 2 та № 3 зазначеного
будинку при умові: попереднього
отримання погодження Головного
управління охорони культурної
спадщини; надання згоди співвласників
сусідніх жилих і нежилих приміщень на
встановлення уловлюючої сітки;
підтвердження, що ремонтно-монтажні
роботи по влаштуванню зазначених
металевих конструкцій
здійснюватимуться ліцензованою
організацією.

При цьому, 18.06.2014 р. позивачем було
повторно винесено припис-попередження
№ 241 з вимогою терміново призупинити
роботи по влаштуванню уловлючої сітки
на фасаді будинку 3/1 по вул.
Заньковецький над кв. № 25.

Листом за № 668-11 від 10.10.2014 р. позивач
звернувся до відповідача з вимогою
терміново надати перелік документів
зазначених у листі позивача від 23.06.2014
р. При цьому, позивач зауважив, що
відповідач, у випадку ненадання
обумовлених у листі документів, має
негайно за власний кошт демонтувати
металеву конструкцію (захисну
уловлюючу сітку-козирьок), влаштовану з
головного фасаду будинку, над входом до
нежитлового приміщення.

З огляду на те, що відповідач
вищевказані приписи-попередження
позивача залишив без реагування,
останній вирішив звернутись до суду з
даним позовом.

При цьому, після порушення провадження
у даній справі позивачем на виконання
вимог ухвали господарського суду міста
Києва від 01.10.2014 р. вручено відповідачу
повідомлення № 666/11 від 10.10.2014 р. про те,
що 10.10.2014 р. о 14:30 год. відбудеться
фотофіксація спеціалістами позивача
встановленої металевої конструкції
над входом до належних відповідачу
приміщень. Також, позивач просив
направити відповідача свого
уповноваженого представника для
участі у фотозйомці.

10.10.2014 р. позивачем за участю
представника відповідача (Чуприна О.М.)
було проведено фотофіксацію спірних
конструкцій.

Також, в процесі провадження у справі
на вимогу суду Міністерством культури
України було надано до матеріалів
справи копію Наказу Міністерства
культури і туризму України №№747/0/16-06
від 07.09.2006 р. «Про занесення об'єктів
культурної спадщини до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України»,
відповідно до якого спірний будинок по
вулиці Заньковецької, 3/1 у місті Києві
віднесено до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України за
категорією місцевого значення.

При цьому, Управління охорони
культурної спадщини міста Києва листом
за № 066/03-2784 від 23.10.2014 р.
повідомило про те, що спірний будинок
занесений до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України, як пам'ятка
архітектури, містобудування та історії
місцевого значення, розташовується в
центральному історичному ареалі міста
Києва та зоні регулювання забудови
першої категорії. Також, зазначається,
що інформація про погодження
документації (з 2008 року) та надання
відповідно дозволу (з 2012 року) на
влаштування приватним підприємством
«Доміно» на головному фасаді згаданого
будинку уловлюючої сітки в Управлінні
відсутня.

Крім того, Департамент містобудування
та архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
листом за № 10758/0/06227-14 від 05.11.2014 р.
повідомив, що згідно електронної бази
Департаменту паспорт фасаду будинку №
3/1 по вулиці Заньковецької у місті
Києві на погодження до Департаменту не
надавався.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Статтею 179 ЖК УРСР передбачено, що
користування будинками (квартирами)
державного й громадського житлового
фонду, а також приватного житлового
фонду та їх утримання здійснюється з
обов'язковим додержанням вимог Правил
користування приміщеннями жилих
будинків і прибудинковими територіями.

Згідно з п. 7.3. Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинкової територіями,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 24.01.2006 за № 45,
власник та наймач (орендар) приміщень
житлових будинків зобов'язаний:
дотримуватись вимог
нормативно-правових актів у сфері
житлово-комунальних послуг, пожежної і
газової безпеки, санітарних норм і
правил.

Згідно ст. 189 ЖК УРСР особи, винні у
порушенні правил користування
приміщеннями, санітарного утримання
місць загального користування,
сходових клітин, ліфтів, під'їздів,
прибудинкової території несуть
кримінальну, адміністративну та іншу
відповідальність згідно чинного
законодавства України.

Пунктом 4 Правил користування
приміщеннями житлових будинків і
прибудинкової території, передбачено,
що власники, наймачі (орендарі)
приміщень житлових будинків мають
право на:

- своєчасне отримання
житлово-комунальних послуг належної
якості згідно із законодавством;

- відшкодування збитків, завданих їх
майну та/або приміщенням, шкоди,
заподіяної їх життю чи здоров'ю
внаслідок незадовільного утримання
будинку або ненадання чи надання не в
повному обсязі послуг, відповідно до
законодавства;

- переобладнання і перепланування
житлових і підсобних приміщень,
балконів і лоджій за відповідними
проектами без обмеження інтересів
інших громадян, які проживають у
будинку, з дозволу власника будинку
(квартири) та органу місцевого
самоврядування, виданого в
установленому порядку.

Пунктом 1.4. Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій,
затверджених наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17 травня 2005 року № 76 (далі по тексту -
Правила № 76) передбачено, що
переобладнання та перепланування
жилих будинків, жилих і нежилих в
будинках приміщень дозволяється
робити після одержання дозволу
виконавчого комітету місцевої ради
народних депутатів відповідно до
законодавства (п. 1.4.1. Правил № 76).
Власник наймач (орендар) жилого
будинку, жилого чи нежилого в жилому
будинку приміщення, що припустив
самовільне переобладнання або
перепланування, зобов'язаний за свій
рахунок привести це приміщення до
попереднього стану (п. 1.4.6. Правил № 76)

Відповідно до Правил № 76 (Терміни, що
використовуються у Правилах) до
елементів перепланування жилих
приміщень належать: перенесення і
розбирання перегородок, перенесення і
влаштування дверних прорізів,
улаштування і переустаткування
тамбурів, прибудова балконів на рівні
перших поверхів багатоповерхових
будинків. Переобладнання - це
улаштування в окремих квартирах
багатоквартирних будинків
індивідуального опалення та іншого
інженерного обладнання, перенесення
нагрівальних, сантехнічних і газових
приладів; влаштування і
переустаткування туалетів, ванних
кімнат, вентиляційних каналів.

Згідно з п. 3.2.8 Правил благоустрою м.
Києва, затверджених рішенням Київської
міської ради від 25.12.2008 р. № 1051/1051,
відповідальні особи підприємств,
установ та організацій незалежно від
форм власності, юридичні та фізичні
особи, що використовують будинки і
споруди та приміщення в них на законних
підставах, зобов'язані змінювати
зовнішній вигляд фасадів будівель та
споруд тільки на підставі затверджених
у встановленому порядку проектів та за
умови одержання контрольної картки на
тимчасове порушення благоустрою
території у зв'язку з виконанням
відповідних робіт у Головному
управлінні контролю за благоустроєм
міста Києва.

Наказом Головного управління
містобудування, архітектури та дизайну
міського середовища виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) від 16.03.2009 р. № 95
затверджений Порядок підготовки
дозволів на проектування та
реконструкцію, реставрацію та
капітальний ремонт об'єктів,
перепланування квартир та інших
вбудовано-прибудованих приміщень,
опорядження фасадів та переведення
жилого будинку (жилого приміщення) до
нежитлового фонду у м. Києві.

Судом встановлено, що відповідач не
надав належних доказів та не довів
наявності в нього виданого у
встановленому чинним законодавством
порядку дозволу на влаштування спірних
конструкцій уловлюючої сітки.

Також, відповідачем не доведено того,
що встановлення спірних конструкцій на
фасаді будинку було передбачено його
паспортом.

Так, у відповідності з Порядком
утримання, ремонту, реконструкції,
реставрації фасадів будинків та споруд
на території міста Києва, затвердженим
рішенням Київської міської ради від
27.11.2003 р. № 220/1094, паспорт фасаду є
реєстраційним документом, яким
фіксується архітектурне та
колористичне вирішення (в тому числі
при необхідності художнє освітлення
усіх фасадів споруди).

Згідно пункту 2.7. Порядку № 220/1094
власники і користувачі будинків,
споруд, приміщень оформляють паспорти
на фасади об'єктів як обов'язкове
доповнення до документу, що посвідчує
форму власності.

Підпунктом 4.1.3. Порядку № 220/1094
передбачено, що паспорт фасаду будинку,
споруди оформлюється як невід'ємна
частина архітектурно-технічного
паспорту об'єкта архітектури або
окремим документом для існуючих
будівель і споруд, на які відсутня
первісна проектна документація.

Користувачі та власники окремих
приміщень повинні мати копію паспорта
фасаду з позначенням тієї його частини,
яка належить до цих приміщень (підпункт
4.3.2. Порядку № 220/1094).

Як передбачено в підпункті 4.3.4. Порядку
№ 220/1094 паспорт виконується у 3-х
примірниках, один з яких (контрольний)
зберігається у Головному управлінню
містобудування та архітектури
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), два інших - у Замовника
(один для підрядника або іншої третьої
особи, один без права передачі). Для
об'єкта культурної спадщини додатково
готується один примірник паспорта
фасаду, який зберігається в Головному
управлінні охорони культурної
спадщини виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації).

Згідно з п. 4.3.5. Порядку № 220/1094 паспорт
набуває чинності з моменту
затвердження в Головному управлінні
містобудування та архітектури
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації).

Як зазначалось вище, згідно з
інформацією Департаменту
містобудування та архітектури
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) паспорт фасаду будинку
№ 3/1 по вулиці Заньковецької у місті
Києві на погодження до Департаменту не
надавався.

Разом з тим, суд звертає увагу на
наступне.

Згідно з ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
юридичні особи мають право звертатися
до господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

За приписами частин 1 та 2 статті 133 ГК
України основу правового режиму майна
суб'єктів господарювання, на якій
базується їх господарська діяльність,
становлять право власності та інші
речові права - право господарського
відання, право оперативного
управління. Господарська діяльність
може здійснюватися також на основі
інших речових прав (права володіння,
права користування тощо), передбачених
Цивільним кодексом України. Майно
суб'єктів господарювання може бути
закріплено на іншому праві відповідно
до умов договору з власником майна.

Як зазначалось вище, будинок № 3/1 по
вулиці Заньковецькій у місті Києві
перебуває у володінні позивача на
праві оперативного управління.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГК України правом
оперативного управління у цьому
Кодексі визнається речове право
суб'єкта господарювання, який володіє,
користується і розпоряджається майном,
закріпленим за ним власником
(уповноваженим ним органом) для
здійснення некомерційної
господарської діяльності, у межах,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами, а також власником майна
(уповноваженим ним органом).

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ГК України
власник майна, закріпленого на праві
оперативного управління за суб'єктом
господарювання, здійснює контроль за
використанням і збереженням
переданого в оперативне управління
майна безпосередньо або через
уповноважений ним орган і має право
вилучати у суб'єкта господарювання
надлишкове майно, а також майно, що не
використовується, та майно, що
використовується ним не за
призначенням.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ГК України право
оперативного управління захищається
законом відповідно до положень,
встановлених для захисту права
власності.

Також, згідно з ст. 24 ЖК УРСР визначено,
що житлово-експлуатаційні організації
забезпечують схоронність житлового
фонду і належне його використання,
високий рівень обслуговування
громадян, а також контролюють
додержання громадянами правил
користування жилими приміщеннями,
утримання жилого фонду і прибудинкової
території.

Крім того, за змістом ст. 1 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» балансоутримувач будинку,
споруди, житлового комплексу або
комплексу будинків і споруд - це
власник або юридична особа, яка за
договором з власником утримує на
балансі відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом.

Як зі змісту вказаних норм чинного
законодавства, так і з пояснень
позивача, не вбачається правових
підстав, що передбачали б надання
позивачу повноважень звертатися до
суду з вимогою усунути порушення,
допущені відповідачем у вигляді
монтажу уловлюючої сітки на фасаді
спірного будинку без дозвільної та
проектної документації, чи захищати в
суді порушені права співвласників
будинку.

При цьому, позивачем не наведено
доводів та доказів, з яких вбачалося б,
в чому саме полягає у спірних
правовідносинах порушення цивільних
прав чи охоронюваних законом інтересів
саме позивача в межах його правового
статусу.

Водночас, слід звернути увагу на те, що
згідно зі ст. 24 Закону України «Про
основи містобудування» державний
контроль у сфері містобудування
здійснюється органами виконавчої
влади, органами місцевого
самоврядування та іншими спеціально
уповноваженими на це державними
органами. Порядок здійснення
державного контролю у сфері
містобудування визначається
законодавством.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
державний архітектурно-будівельний
контроль - сукупність заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.
Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. Орган
державного архітектурно-будівельного
контролю розглядає відповідно до
закону справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.
Посадові особи органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право: 1)
безперешкодного доступу до місць
будівництва об'єктів та до об'єктів, що
підлягають обов'язковому обстеженню; 2)
складати протоколи про вчинення
правопорушень, акти перевірок та
накладати штрафи відповідно до закону;
3) видавати обов'язкові для виконання
приписи щодо: а) усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил; б)
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які не відповідають вимогам
законодавства, зокрема будівельних
норм, містобудівним умовам та
обмеженням, затвердженому проекту або
будівельному паспорту забудови
земельної ділянки, виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт; 4)
проводити перевірку відповідності
виконання підготовчих та будівельних
робіт вимогам будівельних норм,
державних стандартів і правил,
затвердженим проектним вимогам,
рішенням, технічним умовам,
своєчасності та якості проведення
передбачених нормативно-технічною і
проектною документацією зйомки,
замірів, випробувань, а також ведення
журналів робіт, наявності у
передбачених законодавством випадках
паспортів, актів та протоколів
випробувань, сертифікатів та іншої
документації; 4-1) проводити перевірку
відповідності будівельних матеріалів,
виробів і конструкцій, що
використовуються під час будівництва
об'єктів, вимогам державних стандартів,
норм і правил згідно із законодавством;
5) здійснювати контроль за додержанням
суб'єктами господарювання ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності, пов'язаної із створенням
об'єктів містобудування та
архітектури; 6) залучати до проведення
перевірок представників центральних і
місцевих органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування,
експертних та громадських організацій
(за погодженням з їх керівниками),
фахівців галузевих науково-дослідних
та науково-технічних організацій, які
пройшли у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України, державну
атестацію в центральному органі
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері архітектури; 7)
одержувати в установленому
законодавством порядку від органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ
та організацій, фізичних осіб
інформацію та документи, необхідні для
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю. 8)
вимагати у випадках, визначених
законодавством, вибіркового розкриття
окремих конструктивних елементів
будинків і споруд, проведення зйомки і
замірів, додаткових лабораторних та
інших випробувань будівельних
матеріалів, виробів і конструкцій; 9)
забороняти за вмотивованим письмовим
рішенням керівника органу державного
архітектурно-будівельного контролю чи
його заступника експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, не
прийнятих в експлуатацію; 10)
здійснювати фіксування процесу
проведення перевірки з використанням
аудіо- та відеотехніки; 11) здійснювати
контроль за дотриманням порядку
обстеження та паспортизації об'єктів, а
також за реалізацією заходів щодо
забезпечення надійності та безпеки під
час їх експлуатації.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється
Держархбудінспекцією та її
територіальними органами (п. 1 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 р. № 553).

З наведених норм вбачається, що
контроль за дотриманням під час
проведення будівельних робіт вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил
здійснюють інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 п. 7 ст. 376 Цивільного
кодексу України, у разі істотного
відхилення від проекту, що суперечить
суспільним інтересам або порушує права
інших осіб, істотного порушення
будівельних норм і правил суд за
позовом відповідного органу державної
влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову.

Тобто, у разі порушення відповідачем
будівельних норм і правил, позов подає
відповідний орган державної влади або
орган місцевого самоврядування, а не
позивач.

Крім того, як зазначалось вище, спірний
будинок занесений до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України, як
пам'ятка архітектури, містобудування
та історії місцевого значення,
розташовується в центральному
історичному ареалі міста Києва та зоні
регулювання забудови першої категорії,
на що в тому числі посилається позивач.

Відповідно до Положення про Головне
управління охорони культурної
спадщини виконавчого органу Київради
(Київської міської державної
адміністрації), затвердженого рішенням
Київської міської ради № 239/3700 від
11.10.2005 р., Головне управління відповідно
до покладених на нього завдань
здійснює контроль за виконанням Закону
України «Про охорону культурної
спадщини», інших нормативно-правових
актів про охорону культурної спадщини
(п. 5.1.); видає накази та приписи щодо
охорони пам'яток місцевого значення,
припинення робіт на пам'ятках, їх
територіях і в охоронних зонах, якщо ці
роботи ведуться за відсутності
затверджених або погоджених з
центральним органом виконавчої влади у
сфері охорони культурної спадщини чи
Головним управлінням програм і
проектів, передбачених дозволів або з
відхиленнями від них, а також щодо
усунення негативних наслідків таких
робіт (п. 5.14.) та має право виступати
позивачем у суді з питань порушення
законодавства на охорону культурної
спадщини, подавати матеріали до
прокуратури та інших правоохоронних
органів (п. 6.5.).

Тобто, у разі порушення відповідачем
норм Закону України «Про охорону
культурної спадщини», відповідний
позов має подати Управління охорони
культурної спадщини, а не позивач.

Таким чином, вимагаючи демонтувати
спірні металеві конструкції, позивач
не навів та не довів, які саме з
правомочностей, що складають зміст
права позивача, порушуються діями
відповідача та відновлюються за
наслідками задоволення позову.

Враховуючи все викладене вище в
сукупності, суд дійшов висновку, що
позивач не є органом державної влади чи
органом місцевого самоврядування, який
уповноважений звертатися до суду з
позовом про зобов'язання усунути
відповідні порушення, з огляду на що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Відповідні висновки узгоджуються з
практикою Вищого господарського суду
України (постанови від 03.10.2013 р. у справі
№ 11/132; від 16.04.2013 р. у справі №
5011-53/9250-2012).

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, як зазначалось вище, судом
встановлено, що позивачем не доведено
порушення з боку відповідача
безпосередньо суб'єктивних прав
позивача та наявності у позивача права
звертатись до суду з відповідним
позовом, позовні вимоги задоволенню не
підлягають з урахуванням наведеного.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог
відмовити.

2. Рішення господарського
суду набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 16.12.2014 р.

Суддя
В.С. Ломака