КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р. Справа№ 910/8420/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко О.В.

за участю представників:

від позивача: Приймак О.Ю. - представник

від відповідача: Галантернік Л.І. -
представник

від третьої особи-1: не з'явився

від третьої особи-2: не з'явився

від третьої особи-3: ОСОБА_4 -
представник

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Цемакс» на рішення
Господарського суду міста Києва від
29.10.2014 року у справі № 910/8420/14 (Суддя
Нечай О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Цемакс»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фесем ЛТД»

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача:

1) Публічне акціонерне товариство «ВТБ
Банк»

2) Публічне акціонерне товариство
«Комерційний банк «Акордбанк»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача ОСОБА_5

про стягнення безпідставно отриманих
коштів в розмірі 83 666,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Цемакс» звернулось
до Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фесем ЛТД» про
стягнення безпідставно отриманих
коштів в розмірі 83 666,62 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 29.10.2014 року у справі № 910/8420/14 в
задоволенні позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю «Цемакс»
відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Цемакс» звернулось
до Київського апеляційного
Господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 29.10.2014 року у справі № 910/8420/14
та прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Цемакс»
задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийняте при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, невідповідністю
висновків, викладених у рішенні
господарського суду, обставинам
справи, а також з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до прийняття неправильного
рішення.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 01.12.2014
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 09.12.2014.

Представник відповідача 08.12.2014 через
відділ діловодства Київського
апеляційного господарського суду
надав відзив на апеляційну скаргу, в
якому заперечував проти доводів
апеляційної скарги позивача, просив
залишити її без задоволення, рішення
суду першої інстанції без змін.

Представник позивача 08.12.2014 через
відділ діловодства Київського
апеляційного господарського суду
надав клопотання про долучення до
матеріалів справи № 910/8420/14 копію
Висновку експерта № 933 від 01.10.2014.

Відповідно до резолютивної частини
наданого висновку відповісти на
питання: «чи виконано підпис на
досліджуваних документах ОСОБА_6?» не
представилось можливим.

Представники третьої особи-1 та третьої
особи-2 у судове засідання не з'явились,
про причини неявки суд не повідомили,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представників
сторін та третьої особи-3, колегія
суддів приходить до висновку про
можливість розгляду справи за наявними
матеріалами та без участі
представників третьої особи-1 та
третьої особи-2.

Представник третьої особи-3 письмового
відзиву на апеляційну скаргу не надав,
однак у судовому засіданні проти її
доводів заперечував, вважаючи її
безпідставною та такою, що не підлягає
задоволенню, а рішення суду є законним,
обґрунтованим та таким, що підлягає
залишенню без змін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги
та відзиву на неї, заслухавши пояснення
учасників судового процесу,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

Під час проведення в березні 2014 року
внутрішнього аудиту на підприємстві
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Цемакс» було
виявлено ряд оплат зі сторони позивача
на рахунок Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фесем ЛДТ»,
відповідно до наступних платіжних
доручень:

- № 435 від 31.01.2013 на суму 4 000,00 грн., з
призначенням платежу: «Оплптп за
послуги по консульт та орган. под.
згідно рах№5 від 24.01.13 в т.ч. ПДВ 20% 666.67
грн.»;

- № 498 від 05.04.2013 на суму 36 163,12 грн., з
призначенням платежу: «Оплптп за
послуги по консульт та орган. под.
згідно рах№5 від 24.01.13 в т.ч. ПДВ 20% 6027.19
грн.»;

- № 558 від 28.05.2013 на суму 15 000,00 грн., з
призначенням платежу: «Оплптп за
послуги по консульт та орган. под.
згідно рах№20 від 27.05.13 в т.ч. ПДВ 20% 2500.00
грн.»;

- № 570 від 30.05.2013 на суму 18 503,50 грн., з
призначенням платежу: «Оплптп за
послуги по консульт та орган. под.
згідно рах№20 від 27.05.13 в т.ч. ПДВ 20% 3083.92
грн.»;

- № 81 від 31.01.2013 на суму 10 000,00 грн., з
призначенням платежу: «Оплата за послу
по консул. та орг. под. згідно рах № 5 від
24.01.13 в т.ч. ПДВ 20% 1666.67 грн.»

Позов мотивовано тим, що кошти по
вищезазначених платіжних дорученнях
набуті відповідачем без достатньої
правової підставі, так як жодних
договірних відносин по організації
подорожей та консультацій між
сторонами не існує.

Згідно з положеннями ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх
творів, винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про туризм» учасниками
відносин, що виникають при здійсненні
туристичної діяльності, є юридичні та
фізичні особи, які створюють
туристичний продукт, надають
туристичні послуги (перевезення,
тимчасового розміщення, харчування,
екскурсійного, курортного,
спортивного, розважального та іншого
обслуговування) чи здійснюють
посередницьку діяльність із надання
характерних та супутніх послуг, а також
громадяни України, іноземці та особи
без громадянства (туристи, екскурсанти,
відвідувачі та інші), в інтересах яких
здійснюється туристична діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Цивільного
кодексу України правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо його зміст зафіксований в одному
або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем були замовлені послуги по
організації подорожі до
Великобританії та подорожі «Круїз», що
підтверджується наступним.

Шляхом обміну електронними листами
погоджені істотні умови подорожі: дати,
кількість подорожуючих, трансфер,
розміщення в готелях, харчування,
програма туристичного обслуговування,
екскурсійна програма, вартість
туристичного продукту, порядок оплати,
термін перебування за кордоном, форма
розрахунку та інше.

Як вбачається з матеріалів справи, по
платіжному дорученню № 435 від 31.01.2013
року відповідачем отримано часткову
попередню оплату від позивача в сумі 4
000,00 грн. згідно рахунку-фактури №
СФ-0000005 від 24 січня 2013 року на суму 50 163,12
грн., що підтверджується наявною у
матеріалах справи банківською
випискою по особовому рахунку
відповідача.

В подальшому, по платіжному дорученню
№ 81 від 31.01.2013 року, в якості доплати по
рахунку-фактурі № СФ-0000005 від 24 січня 2013
року, відповідачем отримано від
позивача кошти в сумі 10 000,00 грн., що
також підтверджується наявною у
матеріалах справи копією банківської
виписки по особовому рахунку
відповідача.

По платіжному дорученню № 498 від 08.04.2013
року відповідачем отримано від
позивача кошти в сумі 36 163,12 грн., що
підтверджується наявною у матеріалах
справи банківською випискою по
особовому рахунку відповідача.

На виконання прийнятих зобов'язань
перед позивачем, враховуючи наявність
договірних відносин відповідача з
Приватним підприємством «Антарес ТУР»
на підставі Агентського договору №6 08
АНТ -А від 24 січня 2013 року (далі -
Агентський договір), відповідачем
перераховано кошти Приватному
акціонерному товариству «Антарес Тур»
в розмірі 8 230,00 грн., що також
підтверджується копією банківської
виписки по особовому рахунку
відповідача.

Крім того, відповідачем були
перераховані кошти авіакомпанії Wizz Air
Ukraine Airlines LLC за авіаквитки в сумі 4 604,00
грн. згідно коду підтвердження UY8B5A від
12.02.2013 року та кошти в розмірі 2 344,00 грн.
згідно коду підтвердження E6KQTZ за
ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

12.04.2014 відповідачем було перераховано
кошти туроператору в сумі 29 722,00 згідно
рахунку № СФ-0000317 від 09.04.2013 року, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи банківською випискою по
особовому рахунку відповідача

Відповідачем було оформлено та надано
представникові ОСОБА_7:

- круїзний ваучер на розміщення в каюті
на ОСОБА_7 та ОСОБА_8;

- електронні авіаквитки: на ОСОБА_7,
ОСОБА_8;

- ваучер HTL 336953 на проживання в готелі в
Барселоні з 26.07.13 по 27.07.13 року на ОСОБА_8;

- багажна квитанція;

- пам'ятка пасажиру по подорожі на
борту лайнера компанії HOLLAND AMERICA LINE.

Між відповідачем та туроператором був
підписаний Акт здачі-прийняття робіт
(надання послуг) № ОУ-0000362 на суму 37 952,00
грн.

Крім того, між позивачем та
відповідачем було підписано Акт
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ ОУ-0000022 б/д, з якого вбачається, що
відповідачем в повному обсязі виконані
роботи (надані послуги) по рахунку №
СФ-0000005 від 24.01.2013 (послуги по
організації подорожі та консультації)
на суму 50 163,12 грн., з урахуванням ПДВ.

Шляхом обміну електронними листами з
представником позивача, між сторонами
було узгоджено суттєві умови подорожі
до Великобританії.

Після цього, по платіжному дорученню №
558 від 28.05.2013 року відповідачем отримано
від позивача кошти в сумі 15 000,00 грн. по
рахунку-фактурі № СФ-0000020 від 27.05.2013
року на суму 33 503,50 грн.

По платіжному дорученню № 570 від 30.05.2013
року відповідачем отримано від
позивача кошти в сумі 18 503,50 грн. по
рахунку-фактурі №СФ-0000020 від 27.05.2013 року
на суму 33 503,50 грн.

На виконання прийнятих зобов'язань
перед позивачем, враховуючи наявність
договірних відносин відповідача з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Тревелінг онлайн»
на підставі Агентського договору №
38/29.08.2012 від 30.08.2012 р., відповідачем
перераховано кошти туроператору по
платіжному дорученню № 96 від 29.05.2013
року в сумі 15 000,00 грн. згідно з рахунком
№ 45 від 27.05.2013 року на суму 30 943,00 грн.

Крім того, відповідачем було
перераховано туроператору кошти в сумі
15 943,00 грн. в якості доплати за
організацію подорожі та консультації
до Великобританії згідно з рахунком №
45 від 27.05.2013 без ПДВ.

Між відповідачем та туроператором було
підписано Акт здачі-прийняття робіт
(надання послуг) № 00000015 б/д, з якого
вбачається, що туроператором в повному
обсязі виконані роботи (надані послуги)
по рахунку № СФ-0000009 27.05.2013 (послуги по
організації подорожі до
Великобританії) на суму 30 943,00 грн.

Крім того, між позивачем та
відповідачем було підписано Акт
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ ОУ-0000027 б/д, з якого вбачається, що
відповідачем в повному обсязі виконані
роботи (надані послуги) по рахунку №
СФ-0000020 від 27.05.2013 (послуги по
організації подорожі та консультації)
на суму 30 503,50 грн., з урахуванням ПДВ.

Відповідно до Узагальнюючої
податкової консультації щодо
використання банківських виписок як
первинних документів, затвердженої
Наказом Державної податкової служби
України 05.07.2012 N 583, первинним документом
вважається документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

В свою чергу господарська операція -
дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Виписки з особових рахунків клієнтів,
що є регістрами аналітичного обліку,
вміщують записи про операції,
здійснені протягом операційного дня,
та є підтвердженням виконаних за день
операцій і призначаються для видачі
або відсилання клієнту. Порядок,
періодичність друкування та форма
надання виписок (у паперовій чи
електронній формі) із особових
рахунків клієнтів обумовлюються
договором банківського рахунку, що
укладається між банком і клієнтом під
час відкриття рахунку.

Додані позивачем до позовної заяви
банківські виписки по особовому
рахунку позивача є первинними
документами, а відповідно і належними
та допустимими доказами, що
підвереджують факт здійснення
господарських операцій.

Відповідно до наявних в матеріалах
справи письмових пояснень третьої
особи - 3 - ОСОБА_7, вона працювала у
позивача на посаді фінансового
директора в період з 2010 року по грудень
2013 та в якості преміальних бонусів,
керівництвом підприємства було
оплачено ОСОБА_7 вищезазначені
подорожі.

Крім того, 22.12.2008 між позивачем та
третьою особою - 2 було укладено Договір
банківського рахунку № PRUO-221208/02-00 (далі
- Договір банківського рахунку-1),
відповідно до умов якого банк
зобов'язуються приймати та своєчасно
виконувати розрахункові документи, що
оформлені відповідно до чинного
законодавства України.

22.12.2008 між позивачем та третьою особою -
2 було укладено Договір про
розрахункове обслуговування
банківських рахунків за допомогою
систем дистанційного обслуговування №
КВUO-221208/02-00, предметом якого є надання
банком послуг з розрахункового
обслуговування клієнта у системі
дистанційного обслуговування
відповідно до чинного законодавства
України, нормативно-правових актів
Національного банку України та мов
цього договору.

15.12.2008 між третьою особою - 1 та
позивачем було укладено Договір
банківського рахунку (на
розрахунково-касове обслуговування) №
16653/008 (далі - Договір банківського
рахунку-2), який було викладено у новій
редакції шляхом укладення Договору про
внесення змін до Договору банківського
рахунку-2.

Згідно з нормами ч. 1 ст. 1066 Цивільного
кодексу України за договором
банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 1068
Цивільного кодексу України банк
зобов'язаний вчиняти для клієнта
операції, які передбачені для рахунків
даного виду законом, банківськими
правилами та звичаями ділового
обороту, якщо інше не встановлено
договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний за розпорядженням
клієнта видати або перерахувати з його
рахунка грошові кошти в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не передбачений договором
банківського рахунка або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1071 Цивільного кодексу
України банк може списати грошові
кошти з рахунка клієнта на підставі
його розпорядження.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 N 22 (далі -
Інструкція) кошти з рахунків клієнтів
банки списують лише за дорученнями
власників цих рахунків (включаючи
договірне списання коштів згідно з
главою 6 цієї Інструкції) або на
підставі розрахункових документів
стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї
Інструкції.

Згідно до п. 1.13 Інструкції під час
здійснення розрахунків можуть
застосовуватись розрахункові
документи на паперових носіях та в
електронному вигляді.

Крім того, банки здійснювали
дистанційне обслуговування клієнта -
позивача.

Інструкцією визначено, що дистанційне
обслуговування - це комплекс
інформаційних послуг за рахунком
клієнта та здійснення операцій за
рахунком на підставі дистанційних
розпоряджень клієнта.

Положеннями п. 32.3 ст. 32 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» передбачено, що банки
зобов'язані виконувати доручення
клієнтів, що містяться в документах на
переказ, відповідно до реквізитів цих
документів та з урахуванням положень,
встановлених пунктом 22.6 статті 22 цього
Закону.

Відповідно до пояснень третіх осіб, які
містяться в матеріалах справи, що ними,
після отримання платіжних доручень від
позивача, були перевірені всі
реквізити, а саме: номер рахунку та код
юридичної особи платника належали
позивачу, розрахунковий документ
містив електронний цифровий підпис
уповноваженої особи позивача, а тому
зазначені платіжні доручення були
виконані банками.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що шляхом електронного
листування між позивачем та
відповідачем, згідно з приписами ст. 207
Цивільного кодексу України, було
укладено договір на користь третіх
осіб, в даному випадку, на користь
ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Позивач зазначає суду про те, що ОСОБА_7
як фінансовий директор не мала
повноважень на укладення договорів
відповідно до статуту позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 Цивільного
кодексу України особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 207 Цивільного
кодексу України правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

З матеріалів справи вбачається, що
електронна переписка з приводу
організації подорожей велась між
представником відповідача та ОСОБА_7,
що свідчить про те, що зазначений
договір було укладено з боку позивача
особою з перевищенням своїх
повноважень.

Положеннями ст. 241 Цивільного кодексу
України передбачено, що правочин,
вчинений представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання. Наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину.

Згідно з п. 3.14 постанови Пленуму Вищого
господарського суду міста Києва «Про
деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
від 29 травня 2013 року N 11 наступне
схвалення юридичною особою правочину,
вчиненого від її імені представником,
перевищенням повноважень,
унеможливлює визнання такого
правочину недійсним. Настання
передбачених цією статтею наслідків
ставиться в залежність від того, чи
було в подальшому схвалено правочин
особою, від імені якої його вчинено;
тому господарський суд повинен у
розгляді відповідної справи
з'ясовувати пов'язані з цим обставини.
Доказами такого схвалення можуть бути
відповідне письмове звернення
уповноваженого органу (посадової
особи) такої юридичної особи до другої
сторони правочину чи до її
представника (лист, телефонограма,
телеграма, телетайпограма тощо) або
вчинення зазначеним органом (посадовою
особою) дій, які свідчать про схвалення
правочину (прийняття його виконання,
здійснення платежу другій стороні,
підписання товаророзпорядчих
документів і т. ін.). Наведене
стосується й тих випадків, коли
правочин вчинений не представником
юридичної особи з перевищенням
повноважень, а особою, яка взагалі не
мала повноважень щодо вчинення даного
правочину.

Пунктом 13.2 Статуту позивача
встановлено, що директор Товариства
має право одноособово без довіреності
представляти Товариство у відносинах з
державними органами (установами),
юридичними та фізичними особами та
здійснювати будь-які дії від імені
Товариства, включаючи укладення без
обмежень угод (договорів, контрактів), у
тому числі зовнішньоекономічних,
управління, розпоряджання активами
Товариства в тому числі здійснювати
операції купівлі-продажу, безоплатного
дарування матеріальних цінностей та
активів товариства юридичним або
фізичним особам, фізичним особам -
підприємцям, без обмежень у вартості
активів.

Директор відкриває, закриває та
розпоряджається рахунками Товариства
в банківських установах, управляє та
розпоряджається майном Товариства,
видає в межах своїх повноважень
довіреності для представлення
інтересів Товариства у відносинах з
третіми особами, а також має право
першого підпису на фінансових та
банківських (платіжних) документах.

В матеріалах справи наявні копії
Фінансових звітів суб'єкта малого
підприємництва Товариства з обмеженою
відповідальністю «Цемакс», підписаних
керівником позивача ОСОБА_6, що також
свідчить про наступне схвалення
позивачем договору, укладеного з
відповідачем з перевищенням
повноважень.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач посилається на приписи ч. 1 ст.
1212 Цивільного кодексу України, якою
регламентовано, що особа, яка набула
майно або зберегла його у себе за
рахунок іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Однак враховуючи, що судом встановлено
наявність між сторонами договірних
відносин на користь третьої особи з
надання послуг з організації подорожей
та консультацій, на підставі якого між
сторонами виникли певні зобов'язання,
що підтверджується матеріалами справи,
колегія суддів зазначає, що положення
ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України не
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин.

Згідно з положеннями ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу
України передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

У відповідності до ст. 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Як правильно зазначено в рішенні суду
першої інстанції, зазначений договір
виконаний сторонами в повному обсязі.

З наведеного вбачається, що вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
безпідставно набутих коштів в сумі 83
666,62 грн. є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Заперечення скаржника, викладені у
апеляційній скарзі, не приймається
колегією суддів до уваги, оскільки не
підтверджуються матеріалами справи та
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає рішення суду першої інстанції
по даній справі обґрунтованим та таким,
що відповідає чинному законодавству,
фактичним обставинам та матеріалам
справи, підстав для його скасування чи
зміни не вбачається, апеляційна скарга
позивача є необґрунтованою та
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Цемакс»
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду міста Києва від
29.10.2014 року по справі № 910/8420/14 залишити
без змін.

2. Матеріали справи № 910/8420/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
К.В. Тарасенко

Судді
І.А. Іоннікова

О.В. Тищенко