КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2014 р. Справа№ 925/1284/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Самсіна Р.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Омельчук С.О. - дов. б/н
від 20.10.2014р.

від відповідача: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НВК Екбіт» на
рішення Господарського суду
Черкаської області від 10.10.2014р. (повний
текст підписано 13.10.2014р.)

у справі № 925/1284/14 (суддя Спаських
Н.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «НВК Екбіт»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кролікофф»

про стягнення 33 577, 21 грн.

В судовому засіданні 03.12.2014р.
відповідно до ст. ст. 85, 99
Господарського процесуального кодексу
України оголошено вступну та
резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В липні 2014р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «НВК Екбіт»
звернулось до Господарського суду
Черкаської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кролікофф» про
стягнення 33 577, 21 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилався на порушення
відповідачем своїх усних зобов'язань
щодо повної та своєчасної оплати
поставленого позивачем товару, а тому
просив суд стягнути з відповідача 28 260,
00 грн. заборгованості, 2 074, 28 грн. пені,
332, 15 грн. 3% річних та 2 910, 78 грн.
інфляційних втрат.

04.09.2014р. від представника позивача
надійшла заява про зменшення позовних
вимог на суму пені у зв'язку із
безпідставністю її нарахування, а тому
просив суд стягнути з відповідача 28 260,
00 грн. заборгованості, 332, 15 грн. 3%
річних та 2 910, 78 грн. інфляційних втрат.

Подана заява визнана судом такою, що
відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, у
зв'язку з чим прийнята судом до
розгляду.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 10.10.2014р. у справі
№ 925/1284/14 у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована
порушенням судом норм процесуального
та матеріального права, рішення
прийнято з неправильним з'ясуванням
фактичних обставин справи.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НВК Екбіт» 31.10.2014р.
передано на розгляд судді Скрипці І.М.

Розпорядженням заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 31.10.2014р.
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя Скрипка І.М., судді
Гончаров С.А., Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 31.10.2014р.
колегією суддів в зазначеному складі
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
на 03.12.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
03.12.2014р. підтримав вимоги своєї
апеляційної скарги, просив її
задовольнити, оскаржуване рішення
скасувати та прийняти нове про
задоволення позову.

Представник відповідача в судове
засідання апеляційної інстанції
03.12.2014р., будучи належним чином
повідомленим про дату, час та місце
розгляду справи (а. с. 123), не з'явився,
причини неявки суду не повідомив, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність представника відповідача
за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК
України.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
господарським судом при прийнятті
оскарженого рішення норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
рішення підлягає залишенню без змін
виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу
України договір за загальним правилом
викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу
України передбачено, що цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України).

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно статті 205 Цивільного кодексу
України правочин може вчинятися усно
або в письмовій формі. Сторони мають
право обирати форму правочину, якщо
інше не встановлено законом. Правочин,
для якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків.

Усно можуть вчинятися правочини, які
повністю виконуються сторонами у
момент їх вчинення, за винятком
правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність (ст. 206 Цивільного кодексу
України).

Згідно ст. 174 Господарського кодексу
України господарські зобов'язання
виникають, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать, а відповідно до ст. 181 цього
ж кодексу допускається укладення
господарських договорів у спрощений
спосіб, тобто шляхом обміну листами,
факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень.

В силу вимог ст. 655 Цивільного кодексу
України, за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

До обов'язків покупця ч. 1 ст. 692
Цивільного кодексу України відносить
обов'язок оплати товару після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до статей 638, 639 Цивільного
кодексу України договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору;
договір може бути укладений у будь-якій
формі, якщо вимоги щодо форми договору
не встановлені законом; якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Звертаючись із вказаним позовом до
суду, позивач зазначав, що в листопаді
2013р. на підставі усної домовленості
позивачем було направлено на адресу
відповідача електронасос Pentax DTRX 550 та
COUPLING KIT DN 50 Комплект для стаціонарного
швидкоз'ємного вантажу (опора-коліно,
відповідний фланель зі скобою, верхня
направляюча) вартістю 28 260, 00 грн., і
відповідачем цей товар було отримано
через відділення «Нова Пошта» за
товарно-транспортною накладною №
5253 (а. с. 13).

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, як на думку позивача,
виконанням відповідачем свого
зобов'язання по оплаті поставленого
позивачем насосу вартістю 28 260, 00 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову,
відповідач наголошував на тому, що
очікував від позивача поставки іншого
товару. При цьому, жодного договору про
поставку спірного насосу між сторонами
не було укладено, ціна товару не
узгоджувалася, а тому оплачувати цей
товар відповідач не повинен.

З долученої позивачем до матеріалів
справи товарно-транспортної накладної
№ 5253 (а. с. 13) вбачається, що 06.11.2013р.
позивач направив на адресу відповідача
насос оголошеною вартістю 5 000, 00 грн.
через підприємство Нова пошта і товар
було отримано відповідачем 11.11.2013р., що
підтверджується відомостями Нової
пошти у вказаній накладній (а. с. 52).

При цьому позивач зазначає, що внесений
до товарно-транспортної накладної №
5253 (а. с. 13) запис про те, що
оголошена вартість товару складає 5 000,00
грн., не відповідає дійсній вартості
товару. Насос із комплектом для монтажу
насправді коштує 28 260,00 грн., про що
відповідачу позивачем було виставлено
рахунок № 32 від 12.11.2013р. (а. с. 74), який
було направлено електронною поштою
15.11.2013р. (а. с. 73).

Місцевим господарським судом вірно не
прийнято до уваги в якості доказу
вручення відповідачу рахунку № 32 від
12.11.2013р., роздруківку з електронної
пошти позивача, оскільки запис про те,
що до електронного листа було
прикріплено файл із рахунком № 32 від
12.11.2013р. не ідентифікує його із
рахунком, що знаходиться у справі (а. с.
74). Тому достовірно не відомо, який саме
рахунок було прикріплено до
електронного листа, який позивач
направив відповідачу 15.11.2013р.

Оскільки в товарно-транспортній
накладній № 5253 (а. с. 13) вказано про
відправку насосу оголошеною вартістю 5
000, 00 грн., без зазначення
ідентифікуючих ознак даного насосу та
його комплектації, то встановити, який
саме насос було відправлено
відповідачу та яка його вартість
неможливо.

При цьому, позивачем не надано суду
жодних належних та допустимих доказів,
в розумінні ст. ст. 33, 34 ГПК України, які
б підтверджували факт того, що сторони
дійшли згоди щодо передачі позивачем
відповідачеві саме електронасосу Pentax
DTRX 550 та COUPLING KIT DN 50 Комплекту для
стаціонарного швидкоз'ємного вантажу
(опора-коліно, відповідний фланель зі
скобою, верхня направляюча) та, що його
вартість становить 28 260, 00 грн.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про відсутність
між сторонами господарських
правовідносин щодо купівлі-продажу
насосу Pentax DTRX 550 та COUPLING KIT DN 50 Комплекту
для стаціонарного швидкоз'ємного
вантажу (опора-коліно, відповідний
фланель зі скобою, верхня направляюча),
оскільки в матеріалах справи відсутні
докази (листи, заявки і т. і.) на
підтвердження згоди сторін щодо усіх
істотних умов договору, та погодження
предмету та ціни договору.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
наявний в матеріалах справи договір
поставки № 040213 від 12.03.2013р.(а. с. 46-47) не
має жодного відношення до насосу, який,
як стверджує позивач, він відправив
відповідачеві, оскільки у додатку № 1
до цього договору (а. с. 48) зазначено
насос іншого типу, ніж той, щодо якого
вирішується спір у даній справі.

Вимоги ухвали суду щодо надання
пояснень з підтверджуючими документам,
який саме насос був переданий
відповідачеві згідно ТТН Нова Пошта
(із зазначенням ідентифікуючих ознак),
позивачем не виконані.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про
необґрунтованість вимог позивача про
стягнення з відповідача вартості
насосу Pentax DTRX 550 та COUPLING KIT DN 50 Комплекту
для стаціонарного швидкоз'ємного
вантажу (опора-коліно, відповідний
фланель зі скобою, верхня направляюча)
в розмірі 28 260, 00 грн., які позивачем
належними та допустимими доказами не
доведені, а тому є такими, що не
підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладені обставини, не
підлягають задоволенню і позовні
вимоги про стягнення 332, 15 грн. 3 % річних
та 2 910, 78 грн. інфляційних втрат,
нарахованих на вказану суму
заборгованості, які є похідними та
обґрунтовані неналежним виконанням
відповідачем свого усного обов'язку
щодо оплати поставленого товару.

Згідно ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь - які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доказування полягає не лише в поданні
особами доказів, а й у доведенні їх
переконливості, що скаржником зроблено
не було.

Таким чином, застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права
відповідає встановленим обставинам
справи, що свідчить про відсутність
підстав для скасування або зміни
оскаржуваного рішення від 10.10.2014р.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 85, 99, 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «НВК
Екбіт» на рішення Господарського суду
Черкаської області від 10.10.2014р. у
справі № 925/1284/14 залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Черкаської області від 10.10.2014р. у
справі № 925/1284/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 925/1284/14 повернути
до Господарського суду Черкаської
області.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
І.М. Скрипка

Судді
С.А. Гончаров

Р.І. Самсін