Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
тел. (0412) 48-16-20,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "18" грудня 2014 р.
Справа № 906/1519/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представника позивача:
Гурина А.Б.- дов. № 017 від 30.12.2013р.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
аграрно-хімічна компанія" (м.Київ)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агростем" (с.Щеніїв,
Черняхівський р-н)

про стягнення 1061521,99 грн.

Позивачем пред'явлено позов про
стягнення з відповідача 1061521,99грн., з
яких: 796932,41грн. основного боргу, 260222,83
грн. курсової різниці, 4366,75 грн. пені.

Ухвалою господарського суду від
17.11.2014р. порушено провадження у справі
та призначено до розгляду на 02.12.2014р.

В судовому засіданні представник
позивача подала заяву про зменшення
розміру позовних вимог та просить
стягнути з відповідача 801299,16грн., з
яких: 796932,41грн. основного боргу та 4366,75
грн. пені.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України,
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних
вимог, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.

Суд, дослідивши подану заяву, приймає
її до розгляду та вирішує спір в межах
зменшених позовних вимог.

Крім того представник позивача
повідомила, що основний борг
відповідача не змінився та становить
796932,41грн.

Відповідач свого повноважного
представника в судове засідання не
направив, про причини неявки суд не
повідомив. Про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, про що свідчить поштове
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 53).

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Враховуючи викладене, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач у позовній заяві,
25.06.2012р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Українська
аграрно-хімічна компанія" (продавець,
позивач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агростем"" (покупець,
відповідач) був укладений договір
поставки №25-к/2014(а.с. 8-10).

За умовами п.1.1. Договору, позивач
зобов'язався передати у власність
відповідача у встановлений строк
товар, а відповідач в свою чергу
зобов'язався прийняти цей товар та
своєчасно здійснити його оплату на
умовах, визначених даним договором.

Предметом постачання по договору є
насіннєвий матеріал виробництва
компанії "Сингента", перелік, види,
вартість, кількість якого
передбачаються в Специфікації, що є
додатком та невід'ємною частиною цього
Договору (п.1.2 Договору.)

Відповідно до п.2.1 Договору, кількість
та асортимент товару вказується у
специфікації, що є додатком та
невід'ємною частиною даного договору.

Пунктом 5.1 Договору сторони
передбачили, що товар, передбачений
умовами цього договору, постачається
продавцем у строк до 10 квітня 2014 року
при умові виконання покупцем вимог п.
6.4.1 цього договору.

Постачання здійснюється на умовах -
склад покупця (п. 5.02. Договору).

Згідно п.5.3 Договору, поставка товару
може здійснюватися як в цілому, так і
окремими частинами (партіями), на
підставі письмових заявок покупця.
Строки поставки окремих партій товару
узгоджуються сторонами під час
погодження заявок.

Як узгоджено п. 5.4 договору, перехід
права власності на товар, а також
перехід ризиків випадкового знищення
чи пошкодження товару, відбувається в
момент передачі товару покупцю по
накладній.

Як вбачається з пункту 6.1 Договору,
ціна товару, що постачається за даним
Договором, вказується в специфікації
до даного Договору. Ціна товару та
загальна його вартість встановлюються
у гривні, а також продавець визначає
еквівалент ціни товару у доларах США.

За приписами п.п. 6.4, 6.4.1 Договору,
загальна вартість товару, що
постачається на умовах даного
Договору, складає 1593862,92грн. без ПДВ.
Покупець зобов'язується сплатити на
користь продавця попередню оплату у
розмірі 796931,46грн. без ПДВ до 01.04.2014р.

Остаточний розрахунок за товар
покупець зобов'язаний здійснити в
настуні строки та розмірах - 796931,46грн.
без ПДВ до 30.10.2014р.(п. 6.4.2 Договору).

Відповідно до 8.1 Договору, передача
(приймання-здача) товару здійснюється в
пункті поставки. Перехід права
власності здійснюється в момент
передачі товару покупцю за видатковими
накладними. Датою передачі є дата
підписання сторонами видаткової
накладної.

Пункотом 9.1 Договору сторони визначили,
що договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами, скріплення
печатками сторін та діє до моменту
повного виконання сторонами взятих на
себе обов'язків по цьому Договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач 04.04.2014р. відповідно до умов
договору поставив відповідачу товар на
загальну суму 1593862,92грн., що
підтверджується, видатковою накладною
№ 5 від 04.04.2014р. (а.с. 11) та довіреністю на
отримання товару від позивача № 65 від
31.03.2014р., виданою на ім'я Гончаренко Д.П.
(а.с.12).

Як вказує позивач, відповідач на
виконання умов договору 27.03.2014р.
здійснив попередню оплату товару в
сумі 796930,51грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 313 від 27.03.2014р.
(а.с. 13).

Відповідно до умов п. 6.4 Договору,
остаточний розрахунок за отриманий
товар відповідач повинен був здійснити
до 30.10.2014р.

Однак, в порушення умов договору,
відповідач остаточного розрахунку за
отриманий товар не провів, що стало
підставою для звернення до суду з
позовом про стягнення заборгованості в
сумі 796932,41 грн.

Крім того, пунктом 10.2 Договору сторонои
погодили, що в разі несвоєчасного чи не
повного розрахунку за поставлений
товар, покупець зобов'язаний сплатити
продавцю пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожен день
прострочки від вартості неоплаченого
товару.

На підставі вищезазначеного пункту
договору позивачем заявлено до
стягнення з відповідача 4366,75грн. пені.

Оцінивши в сукупності матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України,
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи,
правовідносини між сторонами виникли
на підставі договору поставки №25-к/2014
від 27.03.2014р.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ГПК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

За умовами п.п. 6.4, 6.4.1 Договору,
відповідач зобов'язався сплатити на
користь позивача попередню оплату у
розмірі 796931,46грн. без ПДВ до 01.04.2014р.

Остаточний розрахунок за товар
відповідач зобов'язаний був здійснити
в розмірі 796932,42грн. без ПДВ до 30.10.2014р.(п.
6.4.2 Договору).

Нормою ст. 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, а за відсутності
таких вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Так, матеріалами справи, а саме
видатковою накладною № 5 від 04.04.2014р.
(а.с. 11) та довіреністю на отримання
товару від позивача № 65 від 31.03.2014р,
підтверджується факт поставки
позивачем товару відповідачу, що
вказує на належне виконання
зобов'язання з боку позивача.
Відповідач факт отримання товару на
суму 1593862,92 грн. не оспорив.

Згідно матеріалів справи, відповідач
здійснив лише попередню оплату
вартості товару в сумі 796930,51грн.,
неоплаченою лишилась вартість товару
на загальну суму 796932,41грн.

Таким чином на момент звернення до суду
на на час розгляду справи в суді, в
результаті неналежного виконання
відповідачем свого обов'язку щодо
оплати отриманого товару, має місце
заборгованість в сумі 796932,41 грн., що
підтверджується підписаним сторонами
актом звірки розрахунків станом на
20.11.2014р. (а.с. 54).

За таких обставин, вимоги позивача в
частині стягнення основного боргу в
сумі 796932,41 грн. є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з
відповідача 4366,75грн. пені, суд зазначає
наступне.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 ЦК України).

Як вбачається з розрахунку, пеню
заявлено за період з 17.07.2014р. по 24.07.2014р.
на суму заборгованості 796932,41грн., яка
складає 4366,75 грн.

Перевіривши розрахунок пені, суд
встановив, що вказаний розрахунок є
правомірним, арифметично вірним, а тому
заявлена до стягнення пеня в розмірі
613,18грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 33 та 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень належними та допустимими у
справі доказами; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач позов не оспорив, своїм
правом на участь в судовому розгляді
справи не скористався. При підписанні
акта звірки взаєморорозрахунків
станом на 20.11.2014 р. підтвердив
заборгованість в сумі 796932,41грн. (а.с. 54).

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги є обґрунтованими, заявленими
відповідно до чинного законодавства та
такими, що підлягають задоволенню на
загальну суму 801299,16грн., з яких:
796932,41грн. основний борг, 4366,75грн. пеня.

В порядку ст. 49 ГПК України, судові
витрати покладаються на відповідача.

Оскільки позивачем подано заяву, за
якою зменшено розмір позовних вимог до
801299,16грн., тому сума судового збору
становить 16025,99 грн. З платіжного
доручення № 4291 від 07.11.2014р. вбачається ,
що позивачем сплачено судовий збір в
розмірі 21230,44грн. (а.с. 7).

За таких обставин, позивачу слід
повернути з Державного бюджету України
зайво сплачений судовий збір в сумі
5204,45 грн. на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону
України "Про судовий збір".

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський
суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агростем" (12344,
Житомирська область, Черняхівський
район, с.Щеніїв, вул. Поліщука, буд.3,
ідентифікаційний код 37376945)

на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
аграрно-хімічна компанія" (03040, м.Київ,
вул. Стельмаха,6а, ідентифікаційний код
31109157)

- 796932,41 грн. основного боргу;

- 4366,75 грн. пені;

- 16025,99 грн. судового збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "Українська
аграрно-хімічна компанія" (03040, м.Київ,
вул. Стельмаха,6а, ідентифікаційний код
31109157)

з Державного бюджету України надлишок
сплаченого. згідно платіжного
доручення № 4291 від 07.11.2014р., судового
збору в сумі 5204,45 грн.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 19.12.14

Суддя
Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу (оригінал)(рек.)

3- відповідачу (рек. з повід.)