м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19536/14 17.12.14

Суддя господарського суду міста Києва
Головіна К.І., при секретарі судового
засідання Мельник Ю.О., розглянувши
матеріали справи

за позовною заявою Публічного
акціонерного товариства "Банк
"Київська Русь"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аптека низки ліків"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача,- Приватне акціонерне
товариство "Альба Україна"

про стягнення 346 698,84 грн.

за участю представників:

від позивача :Кирей О.В.- представник за
довіреністю № 431 від 01.10.2014 р. від
відповідача:Линевич І.Л.- представник
за довіреністю б/н 25.09.2014 р. від третьої
особи:не з'явивсяВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва
звернулось Публічне акціонерне
товариство "Банк "Київська Русь" з
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Аптека
низки ліків" про стягнення 346 698,84 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на порушення відповідачем
умов договору купівлі-продажу № 1094 від
26.09.2014 р. в частині своєчасної оплати за
поставлений товар, передбаченої
вказаним договором, внаслідок чого у
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аптека низки ліків"
утворилась заборгованість в сумі
346 698,84 грн.

У позові Публічне акціонерне
товариство "Банк "Київська Русь"
просить суд стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Аптека
низки ліків" заборгованість за
поставлений товар в сумі 346 698,84 грн., яка
складається з основної суми
заборгованості - 304 194,89 грн., пені - 21 326,98
грн. за період з 17.05.2014 р. по 10.09.2014 р.,
інфляційної складової суми боргу - 18
251,70 грн. за період з 17.05.2014 р. по 31.08.2014 р.
та 3 % річних - 2 925,27 грн. за період з
17.05.2014 р. по 10.09.2014 р.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.10.2014 р. залучено у справі в
якості третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача - Приватне акціонерне
товариство "АльбаУкраїна"

У судовому засіданні представник
позивача підтримав та обґрунтував
позовні вимоги, просив їх задовольнити
в повному обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог заперечив,
зазначив, що позивач не має права
звертатися до суду з вимогами до нього,
які виникли на підставі договору
купівлі-продажу № 1094 від 26.09.2014 р.,
оскільки договір відступлення права
вимоги № 730383-20/14-7 від 05.06.2014 р., за яким
йому було відступлена заборгованість у
спірній сумі, укладений між позивачем
на третьою особою - ПАТ "Альба Україна"
без надання згоди на його укладання
відповідачем, а також даний договір не
містить всіх істотних умов договору.

Також вказав, що договір
купівлі-продажу № 1094 від 26.09.2014 р. є
недійсним, оскільки підписаний особою,
яка не мала права його підписувати, а
видаткові накладні, за якими був
поставлений товар не оформлені
відповідно до вимог чинного
законодавства, а, отже, не є належними
доказами у справі. Просив відмовити у
позові. Крім того, заявив клопотання
про зупинення провадження у справі до
розгляду справи № 911/4794/14, яка
розглядається господарським судом
Київської області.

Розглянувши подане клопотання про
зупинення провадження у даній справі
суд відмовив у його задоволенні як у
необгрунтованому, оскільки суд не
позбавлений можливості встановити
обставини у справі про стягнення
заборгованості та не зв'язаний
висновками суду у справі про визнання
угоди недійсною.

Представник третьої особи - Приватне
акціонерне товариство "Альба Україна" в
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив,
належним чином був повідомлений про
час та місце судового засідання.
Позиція третьої особи з приводу
заявленого позову суду невідома.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 26.09.2013 р. між ПрАТ
«Альба Україна» (продавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Аптека низки ліків"
(покупець) був укладений договір
купівлі-продажу № 1094.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець
зобов'язується передати (поставляти)
лікарські засоби і вироби медичного
призначення, а покупець зобов'язується
приймати товар та сплачувати за нього
грошові кошти відповідно до умов цього
договору.

Відповідно до п. 2.1 договору постачання
товару здійснюється товарними
партіями. Термін поставки кожної
товарної партії визначається
сторонами шляхом узгодження заказу
покупця.

Оплата кожної партії товару
проводиться в повному обсязі на умовах,
що вказуються у видатковій накладній
на поставку партії. Сторони домовились,
що оплата поставленого товару
проводиться відповідно до
послідовного порядку його оплати.
Продавець залишає за собою право,
встановлювати наступний порядок
зарахування отриманих коштів: 50 % в
рахунок оплати існуючої
заборгованості, а 50 % в рахунок
майбутніх поставок (п.п. 5.2, 5.5, 5.6
договору).

Товар вважається переданим продавцем і
прийнятим покупцем в момент підписання
сторонами видаткової накладної на
товарну партію (п. 6.1 договору).

Відповідно до п. 10.2 договору даний
договір вступає в силу з моменту його
підписання сторонами і діє до 31.12.2014 р.,
але у будь-якому випадку до повного
виконання своїх зобов'язань та
взаєморозрахунків.

У судовому засіданні встановлено, що на
виконання умов договору у період з
15.04.2014 р. по 18.04.2014 р. ПрАТ «Альба
Україна» поставило товар ТОВ "Аптека
низки ліків" на загальну суму 304 194,89
грн., що підтверджується видатковими
накладними за вказаний період та
поясненнями представника позивача.

Разом з тим, відповідач свої
зобов'язання щодо оплати за
поставлений товар за вказаним
договором не виконав.

05.06.2014 р. між ПрАТ «Альба Україна»
(первісний кредитор) та
Публічним акціонерним товариством
"Банк "Київська Русь" (новий кредитор)
був укладений договір відступлення
права вимоги № 70383-20/14-7, відповідно до
якого первісний кредитор відступає, а
новий кредитор набуває (купує) за 304 194,89
грн. у порядку та на умовах визначених
цим договором право вимоги за
зобов'язаннями ТОВ "Аптека низки ліків"
у сумі 304 194,89 грн., що випливає з
договору купівлі-продажу № 1094 від
26.09.2014 р.

Таким чином, у спірних правовідносинах
позивач замінив ПрАТ «Альба Україна»
та до нього перейшли відповідні права
та обов'язки стосовно стягнення з
відповідача суми заборгованості за
поставлений товар у розмірі 304 194,89 грн.

Відповідач вказує, що договір
відступлення права вимоги № 70383-20/14-7
від 05.06.2014 р. порушує його інтереси, так
як він був укладений без його згоди,
однак суд не приймає до уваги такі
доводи відповідача, оскільки
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин
щодо заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Відповідно до п. 1.2 договору сторони
передбачили, що відступлення права
вимоги первісний кредитор зобов'язаний
повідомити боржника про здійснення
відступлення права вимоги за основним
зобов'язанням протягом 3 днів з моменту
набуття новим кредитором права вимоги,
в порядку передбаченому п. 3.1 цього
договору.

З наявної у справі претензії
вбачається, що позивач направив ТОВ
"Аптека низки ліків" повідомлення про
заміну кредитора та набуття ним права
вимоги за договором купівлі-продажу, а
також додав договір відступлення права
вимоги та копію акта
приймання-передачі права вимоги до
нього на суму 304 194,89 грн.

Крім того, суд вважає, що заміна
кредитора у зобов'язанні не впливає на
характер, обсяг та порядок виконання
боржником своїх обов'язків, а кредитор
на користь якого повинно бути
здійснене таке виконання, не має
істотного значення для боржника,
оскільки внаслідок відступлення права
вимоги відбувається заміна кредитора у
конкретному зобов'язання, у нашому
випадку, договорі купівлі-продажу № 1094
від 26.09.2014 р., а не заміна сторони у
даному договорі.

Дослідивши договір відступлення права
вимоги № 70383-20/14-7 від 05.06.2014 р., суд
зазначає, що він містить всі необхідні
суттєві умови, передбачені законом:
предмет, сутність та підстави заміни
кредитора у зобов'язанні, обсяг прав, що
переходять новому кредитору та порядок
заміни кредитора, що узгоджується з
вимогами Цивільного кодексу України. У
подальшому зазначений договір був
скріплений підписами повноважених
осіб і печатками підприємств.

Отже, на час укладення договору
відступлення права вимоги № 70383-20/14-7
від 05.06.2014 р. сторони досягли взаємної
згоди щодо усіх його істотних умов, а,
отже, твердження відповідача, що даний
договір не містить всіх істотних умов
договору є помилковим.

11.08.2014 р. ПАТ "Банк "Київська Русь"
звернувся до відповідача з листом за
вих. № 5145/20-24918 про досудове
врегулювання спору щодо стягнення
заборгованості за договором
купівлі-продажу. Вказана вимога була
залишена відповідачем без відповіді та
задоволення.

Статтею 655 Цивільного кодексу України
визначено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Наявність заборгованості у
відповідача у сумі 304 194,89 грн. за період
з 15.04 2014 р. по 18.04.2014 р. підтверджується
матеріалами справи та поясненнями
представника позивача.

Зважаючи на встановлені обставини у
справі та норми чинного законодавства,
суд приходить до висновку, що у
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аптека низки ліків"
наявна заборгованість у сумі 304 194,89
грн., яка виникла у нього на підставі
договору про відступлення права вимоги
№ 70383-20/14-7 від 05.06.2014 р.

Щодо наданих відповідачем платіжних
доручень, якими була сплачена
заборгованість за поставлений товар,
суд зазначає, що вони не є належним
доказом заборгованості, оскільки
надані за період 18.11.2013 р. по 08.04.2014 р., а
предметом розгляду у даній справі є
стягнення заборгованості, яка виникла
у період з 15.04/2014 р. по 18.04.2014 р.

Також суд не приймає доводи
відповідача про те, що наявні у справі
копії видаткових накладних, на
підставі яких був поставлений товар, не
містять необхідних реквізитів.

Так, наявні в матеріалах справи
видаткові накладні містять підписи
осіб, які передавали товар та приймали
його. Вказане відповідачем не
заперечується, доказів відмови
відповідача від отримання товару, що
поставлений згідно вказаних спірних
накладних, та прийняття його у
встановленому порядку суду не надано.

При цьому суд зазначає, що сама тільки
відсутність у спірній накладній
посилань на посаду та прізвище
одержувача товару не звільняє
відповідача від виконання грошового
зобов'язання в разі придбання та
фактичного одержання товару за
договором купівлі-продажу.

Враховуючи викладене, видатковими
накладними було зафіксовано факт
здійснення господарської операції та
факт встановлення договірних
правовідносин, які є документальним
підтвердженням передачі відповідачу
товару та доказом права вимоги щодо
оплати грошових коштів за поставку
цього товару.

З приводу недійсності договору
купівлі-продажу № 1094 від 26.09.2014 р. з тих
підстав, що він підписаний
неуповноваженою особою, суд зазначає,
що відповідно до ст. 241 ЦК України якщо
правочин, вчинений представником з
перевищенням повноважень, то такий
правочин створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим,
зокрема, у разі якщо особа, яку він
представляє, вчинила дії, що свідчать
про прийняття його до виконання.

З наданих позивачем доказів
вбачається, умови договору
купівлі-продажу виконувались як
відповідачем, так і позивачем (поставка
товару та його часткова оплата), що
підтверджують платіжні доручення за
період 18.11.2013 р. по 08.04.2014 р.

Таким чином, в судовому засіданні
знайшов підтвердження той факт, що
позивач своїми діями у подальшому
схвалив укладений договір
купівлі-продажу № 1094 від 26.09.2014 р.

Отже, зважаючи на встановлені
обставини справи та враховуючи
положення чинного законодавства, суд
дійшов висновку про необгрунтованість
доводів відповідача про недійсність
договору купівлі-продажу № 1094 від
26.09.2014 р.

Відповідно до положень ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень

Оскільки доказів сплати
заборгованості за поставлений товар на
суму 304 194,89 грн. суду відповідачем не
надано, отже вищевказана сума підлягає
стягненню у судовому порядку.

Крім суми основного боргу, позивач
просив стягнути з відповідача пеню в
сумі 21 326,98 грн. за період з
17.05.2014 р. по 10.09.2014 р.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу
України передбачено, що учасник
господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно п. 7.2 договору
купівлі-продажу у випадку порушення
покупцем п. 5.2 договору, він сплачує
продавцю пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ на день
розрахунку за кожний день
заборгованості.

Зважаючи на вищенаведені норми
законодавства та умови укладеного
сторонами правочину, вимоги про
стягнення пені є такими, що заявлені
правомірно.

Перерахувавши заявлену позивачем суму
пені відповідно до умов договору та
вимог ст. 232 ГК України, суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача пеню у сумі
21 326,98 грн. за період з 17.05.2014 р. по
10.09.2014 р.

Також позивач просив стягнути з
відповідача інфляційну складову суму
боргу у розмірі 18 251,70 грн. за період з
17.05.2014 р. по 31.08.2014 р. та 3 % річних - 2 925,27
грн. за період з 17.05.2014 р. по 10.09.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного
кодексу України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Провівши розрахунок заявленої до
стягнення суми штрафних санкцій та
матеріальних втрат, суд дійшов
висновку, що позивач має право на
стягнення з відповідача інфляційної
складової суми боргу у розмірі 6 738,62
грн. за період з 17.05.2014 р. по 31.08.2014 р.,
тобто у меншій сумі ніж заявлено
позивачем, оскільки ним невірно
зазначений індекс інфляції за заданий
період та 3 % річних у сумі 2 925,27 грн. за
період з 17.05.2014 р. по 10.09.2014 р.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства "Банк "Київська Русь" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аптека низки ліків"
за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Приватного
акціонерного товариства "Альба
Україна" про стягнення 346 698,84 грн.
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аптека низки ліків"
(03142, м. Київ, вул. Семашка, буд. 13,
ідентифікаційний код 38365955) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Київська Русь" (04071, м. Київ, вул.
Хорива, буд. 11-А, ідентифікаційний код
24214088) 304 194 (триста чотири тисячі сто
дев'яносто чотири) грн. 89 коп. - основної
заборгованості, 21 326 (двадцять одну
тисячу триста двадцять шість) грн. 98
коп. - пені, інфляційної складової
боргу у сумі 6 738 (шість тисяч сімсот
тридцять вісім) грн. 62 коп. та 3 % річних в
сумі 2 925 (дві тисячі дев'ятсот двадцять
п'ять) грн. 27 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аптека низки ліків"
(03142, м. Київ, вул. Семашка, буд. 13,
ідентифікаційний код 38365955) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Банк "Київська Русь" (04071, м. Київ, вул.
Хорива, буд. 11-А, ідентифікаційний код
24214088) витрати по сплаті судового збору
в розмірі 6 703 (шість тисяч сімсот три)
грн. 72 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та
проголошено його вступну та
резолютивну частини в судовому
засіданні 17 грудня 2014 року.

Повний текст рішення підписаний 22
грудня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
через господарський суд міста Києва
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня підписання повного
тексту рішення.

Суддя
К.І.
Головіна