КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2014 р. Справа№ 910/15783/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко О.В.

за участю представників:

від позивача: Вознюк М.О. - представник

від відповідача: Чех О.Я. - представник

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ларєв» на рішення
Господарського суду міста Києва від
25.09.2014 року у справі № 910/15783/14 (суддя
Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговельний двір

«Господарочка»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ларєв»

про стягнення 106 934,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговельний дім
«Господарочка» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ларєв» про
стягнення заборгованості у розмірі 106
934,49 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 25.09.2014 року по справі № 910/15783/14
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговельний двір
«Господарочка» були задоволені в
повному обсязі, на підставі рішення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ларєв» підлягає
стягненню на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торговельний двір «Господарочка»
заборгованість у розмірі 106934,49 грн. та
судовий збір у розмірі 2138,69 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду першої інстанції, ТОВ «Ларєв»
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 25.09.2014 року у справі № 910/15783/14
та постановити нове рішення, яким у
задоволенні позову ТОВ «Торговельний
двір «Господарочка» відмовити в
повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийняте при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи та з неправильним
застосуванням норм матеріального
права, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.11.2014
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 25.11.2014.

25.11.2014 від представника відповідача
надійшли письмові пояснення по справі,
в яких він підтримав доводи викладені в
апеляційній скарзі, просив її
задовольнити, оскаржуване рішення
скасувати.

25.11.2014 від представника відповідача
надійшло клопотання про призначення по
справі судво-бухгалтерської
експертизи.

Дослідивши доводи викладені в
клопотанні, заслухавши пояснення
представників сторін, колегія суддів
приходить до висновку, що клопотання
відповідача задоволенню не підлягає у
зв'язку з необґрунтованістю.

Представник позивача письмового
відзиву на апеляційну скаргу не надав,
однак у судовому засіданні проти її
доводів заперечував, вважаючи її
безпідставною та такою, що не підлягає
задоволенню, а рішення суду є законним,
обґрунтованим та таким, що підлягає
залишенню без змін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи
та проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

05.12.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговельний двір
«Господарочка» (продавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ларєв»
(дистриб'ютор) підписано
Дистриб'юторську угоду № 297 з
протоколом узгодження розбіжностей
(надалі - Угода).

За умовами вказаної Угоди продавець
поставляє продукцію дистриб'ютору в
асортименті, кількості та за цінами,
вказаними у видаткових накладних, які
свідчать про прийом-передачу
продукції, а дистриб'ютор здійснює
оплату отриманої продукції та її
подальший продаж на умовах, визначених
у даній угоді.

Угода вступає в силу з моменту її
підписання уповноваженими
представниками обох сторін і діє до
31.12.2014 (п. 11.1 Угоди).

Відповідно до п. 1.4 Угоди загальна ціна
угоди складає загальну ціну продукції,
поставленої по всім видатковим
накладним та іншим
товаросупроводжувальним документам
протягом дії цієї угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов Договору позивач з
грудня 2013 року по травень 2014 року
поставив відповідачу товар на загальну
суму 461902,13 грн., що підтверджується
видатковими накладними, податковими
накладними та товарно-транспортними
накладними наявними в матеріалах
справи.

Отримання відповідачем товару,
зазначеного у видаткових накладних,
підтверджується підписами його
представника скріпленими печаткою
відповідача на зазначених видаткових
накладних та товарно-транспортних
накладних.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Положеннями ч. 1 ст. 712 Цивільного
кодексу України та ч. 1 ст. 265
Господарського кодексу України
передбачено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупцю для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з його особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Нормами ст. 692 Цивільного кодексу
України встановлено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193
Господарського кодексу України, яка
регламентує, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно до п. 8.1 Угоди в редакції
протоколу узгодження розбіжностей
оплата продукції здійснюється
дистриб'ютором шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
продавця не пізніше 60 календарних днів
з дня отримання продукції, за згодою
сторін можлива часткова або повна
передплата.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач свої зобов'язання за Угодою
виконав належним чином, а саме, з грудня
2013 року по травень 2014 року поставив
відповідачу товар на загальну суму
461902,13 грн., що підтверджується
матеріалами справи, у тому числі
видатковими накладними,
товарно-транспортними накладними, в
яких міститься підпис представника
відповідача скріплений печаткою про
отримання товару.

Проте, в порушення умов Угоди,
відповідач зобов'язання щодо повної та
своєчасної (не пізніше 60 календарних
днів з дня отримання продукції) оплати
отриманого товару виконав не в повному
та перерахував позивачу кошти за
отриману продукцію у розмірі 354967,64 грн.,
що підтверджується банківськими
виписками, наявними в матеріалах
справи. У зв'язку з чим у відповідача
утворилась заборгованість у розмірі
106934,49 грн.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Посилання відповідача на те, що
позивачем було поставлено частину
продукції неналежної якості, яка не
відповідала вимогам п. 4.14 Угоди щодо
терміну її придатності, судом не
приймається, оскільки відповідачем не
надано належних та допустимих доказів
на підтвердження вказаних обставин.
Видаткові накладні та
товарно-транспортні накладні
підписані зі сторони відповідача і
скріплені печаткою підприємства без
будь-яких зауважень щодо якості
поставленого товару.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача основного
боргу за поставлений товар у розмірі
106934,49 грн. є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Заперечення скаржника, викладені у
апеляційній скарзі, не приймається
колегією суддів до уваги, оскільки не
підтверджуються матеріалами справи та
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає рішення суду першої інстанції
по даній справі обґрунтованим та таким,
що відповідає чинному законодавству,
фактичним обставинам та матеріалам
справи, підстав для його скасування чи
зміни не вбачається, апеляційна скарга
відповідача є необґрунтованою та
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ларєв»
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду міста Києва від
25.09.2014 року по справі № 910/15783/14 залишити
без змін.

2. Матеріали справи № 910/15783/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
К.В. Тарасенко

Судді
І.А. Іоннікова

О.В. Тищенко