ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2014 р.Справа № 922/4939/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула
Д.В.

розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства
"А.М.Б." , м. Харків; до відповідача-1:
Державного підприємства з питань
поводження з відходами як вторинною
сировиною"Укрекоресурси", м. Київ ,
відповідача-2: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Високі енергетичні
технології", м. Харків, про стягнення
50.700,00 грн. за участю представників:

позивача - Боженко Г.В., довіреність від
01.01.2014р.;

відповідача 1 - не з"явився;

відповідача 2 - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "А.М.Б." 31.10.2014 р.
звернулося до господарського суду
Харківської області з позовом до
Державного підприємства з питань
поводження з відходами як вторинною
сировиною "Укрекоресурси" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Високі енергетичні
технології" про солідарне стягнення
заборгованості за договором
відповідального зберігання від 01.07.2011р.
в сумі 50.700,00 грн. за період з 01.10.2013р. по
31.10.2014р.

В обґрунтування позову вказує на
неналежне виконання відповідачем 1
зобов'язань за договором
відповідального зберігання від 01.07.2011р.
в частині повної та своєчасної оплати
послуг наданих позивачем за період з
01.10.2013 р. по 31.10.2014 р., і 2-й відповідач -
ТОВ "Високі енергетичні технології",
відповідно до договору поруки від
01.07.2013 р., поручився перед позивачем за
виконання 1-м відповідачем вказаних
зобов'язань в повному обсязі, в силу
чого відповідає за погашення
зазначеного боргу як солідарний
боржник; в якості правових підстав
позову вказує на норми ст.ст. 526, 530, 554, 610,
612 ЦК України.

В судовому засіданні оголошувалася
перерва до 10год. 15хв. 09.12.2014р. та до 11год.
00 хв. 10.12.2014 р.

Представник позивача позов підтримав
та наполягає на його задоволенні,
звернувся до суду з клопотанням про
долучення до матеріалів справи
додаткових пояснень та поданих доказів
(супровідними листами за вх. № 41546 від
21.11.2014р., вх. № 42067 від 25.11.2014 р., вх. № 43626
від 05.12.2014 р., вх. № 44242 від 09.12.2014 р.), які
досліджені судом та долучені до
матеріалів справи.

Представник відповідача-1 в судовому
засіданні 25.11.2014 р. та 09.12.2014 р. проти
задоволення позову заперечував та
просив відмовити у його задоволенні, з
підстав вказаних у відзиві на позовну
заяву № 1307/07 від 24.11.2014р. (вх. № 41903 від
25.11.2014р., а.с. 100-103), наданому разом із
доказами для долучення до матеріалів
справи. Так у відзиві відповідач
стверджує, що позивач ухиляється від
повернення відповідачу 1 майна
переданого йому на зберігання,
оскільки останнє у позивача відсутнє;
що в свою чергу свідчить про
відсутність підстав для нарахування
коштів за послуги за договором
відповідального зберігання від 01.07.2011р.
Крім того, відповідач зазначає, що на
теперішній час справа за позовом
Державного підприємства з питань
поводження з відходами як вторинною
сировиною "Укрекоресурси" до
Акціонерного товариства «А.М.Б.» про
визнання недійсним договору
відповідального зберігання від 01.07.2011р.
розглядається Вищим господарським
судом України.

09.12.2014 р. представник відповідача-1
звернувся із заявою про розгляд справи,
призначений на 10.12.2014 р., без участі
представника ДП з питань поводження з
відходами як вторинною сировиною
"Укрекоресурси".

Відповідач-2 у жодне судове засідання
свого представника не направив,
звернувся із заявою про визнання
позову (вх. № 41545 від 21.11.2014р., а.с. 27-28), у
якій визнає позов в повному обсязі та
просить його задовольнити.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
учасників судового процесу, всебічно
та повно дослідивши надані учасниками
судового процесу докази і таким чином
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, суд установив
наступне.

01.07.2011 між Акціонерним товариством
"А.М.Б.", як охоронцем, та Державним
підприємством з питань поводження з
відходами як вторинною сировиною
"Укрекоресурси" в особі Обласного
управління "Харківекоресурси", як
депонентом, було укладено договір
відповідального зберігання (а.с. 20-21), за
умовами якого депонент передає, а
охоронець приймає на відповідальне
зберігання транспортні засоби
вартістю та складом згідно акту
приймання-передачі майна на
відповідальне зберігання, який є
невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 6.1 цього договору передбачено,
що договір набуває чинності з моменту
його підписання і діє до 31 грудня 2011
року. У разі відсутності заперечень
сторін, висловлених не менш ніж за 7
днів до закінчення строку дії договору,
його дія автоматично пролонгується ще
на один календарний рік із збереженням
попередніх умов.

На виконання договору зберігання
сторонами було укладено акт
приймання-передачі майна на
відповідальне зберігання, за яким 1-й
відповідач передав на зберігання
позивачу майно за переліком в 19 позицій
(а.с. 22).

Відповідно до п.п.3.1.4. п.3.1. договору,
депонент зобов"язаний оплачувати
вартість послуг з відповідального
зберігання 3.000,00 грн. з урахуванням ПДВ
на місяць.

Разом з цим, 01.07.2013 р. між Акціонерним
товариством "А.М.Б.", як кредитором, та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Високі енергетичні
технології", як поручителем, укладено
договір поруки на забезпечення
виконання договору відступлення права
вимоги (цесії) від 06.06.2012 р. та договору
відповідального зберігання від 01.07.2011
р. (а.с. 19).

За умовами пунктів 1.1., 1.2. цього
договору поручитель поручається перед
кредитором за виконання обов'язків
Державного підприємства з питань
поводження з відходами як вторинною
сировиною "Укрекоресурси" за
договорами, передбаченими розділом 2
договору щодо виконання боржником
обов'язків своєчасної та повної оплати.
У разі порушення боржником основних
договорів поручитель відповідає перед
кредитором як солідарний боржник.

Відповідно до пункту 2.1. договору
поруки під основним договором в цьому
договорі, у тому числі, розуміють і
договір відповідального зберігання
від 01.07.2011 р. між Державним
підприємством з питань поводження з
відходами як вторинною сировиною
"Укрекоресурси" в особі Обласного
управління "Харківекоресурси" та АТ
"А.М.Б.".

Пунктом 3.1. договору поруки визначено,
що поручитель бере на себе зобов'язання
у разі порушення боржником обов'язку за
основними договорами солідарно
відповідати перед кредитором за
виконання такого обов'язку.

Як стверджує позивач у позовній заяві,
у зв"язку із неналежним виконанням
відповідачем-1 своїх зобов'язань за
договором відповідального зберігання
від 01.07.2011р. в частині повної та
своєчасної оплати послуг наданих
позивачем за період з 01.10.2013 р. по 31.10.2014
р., розмір заборгованості останнього
перед позивачем становить 50.700,00 грн.

Такі обставини, на думку позивача,
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів і є
підставою для їх захисту у судовому
порядку.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог і заперечень проти них суд
виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу
України зобов'язання виникають зокрема
з договорів. Аналогічні положення
встановлені і в ст.ст. 173-175
Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, зміст договору складається з
умов, які визначаються на розсуд та за
погодженням сторін, та умов, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства, договір
укладений (підписаний сторонами) є
обов'язковим для виконання кожної із
сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 Цивільного
кодексу України за договором
зберігання одна сторона (зберігач)
зобов'язується зберігати річ, яка
передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ч. 1 ст. 937 Цивільного
кодексу України договір зберігання
укладається у письмовій формі у
випадках, встановлених статтею 208 цього
Кодексу. Письмова форма договору
вважається дотриманою, якщо прийняття
речі на зберігання посвідчене
розпискою, квитанцією або іншим
документом, підписаним зберігачем.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК
України та ст. 193 ГК України, договір є
обов"язковим для виконання сторонами, а
зобов"язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Плата за зберігання та строки її
внесення встановлюються договором
зберігання (ч.1 ст. 946 ЦК України).

Разом з тим, сторонами у договорі
відповідального зберігання від 01.07.2011
р. не установлено строку для внесення
плати за зберігання, а визначено лише
її розмір, - депонент зобов"язаний
оплачувати вартість послуг з
відповідального зберігання 3.000,00 грн. з
урахуванням ПДВ на місяць (п.п.3.1.4. п.3.1.
договору).

Відповідно до положень ст.ст. 1, 2 ГПК
України право на звернення до
господарського суду мають
підприємства і організації, що
звертаються до господарського суду за
захистом своїх прав та охоронюваних
законом інтересів.

Згідно з положеннями ст. 15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Суд в ухвалі про порушення провадження
у справі від 05.11.2014 р. зобов"язав
позивача надати до суду докази
настання строку платежу та докази його
пропуску.

Позивач таких доказів не надав і єдиною
вимогою про перерахування коштів за
договором відповідального зберігання
від 01.07.2011 р., що була надана позивачем
до матеріалів справи, є лист б/н від
04.03.2013 р. (а.с. 69) і період за який позивач
просить стягнути заборгованість за
договором зберігання не охоплюється
даною вимогою (з 01.10.2013 р. по 31.10.2014 р.).

При цьому слід зазначити, що рішенням
від 07.04.2014 р. по справі № 922/4782/13 (а.с. 70-74,
залишеним без змін постановою ХАГС від
11.07.2014 р. а.с. 76-80) задоволено позов про
стягнення заборгованості за договором
відповідального зберігання від 01.07.2011
р. за період з вересня 2012 року по
вересень 2013 року.

Таким чином, вищевказана вимога на
оплату за договором від 01.07.2011 р. не може
бути слугувати підставою для
виникнення зобов"язання по здійсненню
оплати на майбутнє.

Суд також зазначає, що з урахуванням ст.
4-3 та ст. 33 ГПК України (судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності; сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами;
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень)
приходить до висновку про те, що умовою
визнання обґрунтованими позовних
вимог позивача є доведення ним факту
настання строку для оплати за
договором відповідального зберігання
від 01.07.2011 р., а крім того доведення
пропущення такого строку.

Проте, цей тягар доведення позивачем не
витриманий.

За таких підстав, враховуючи
вищевикладене, суд приходить до
висновку про безпідставність,
необґрунтованість позовних вимог та
невідповідність їх діючому
законодавству України, в зв'язку з чим
відмовляє в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Крім того, стосовно розміру
заборгованості за договором
відповідального зберігання від 01.07.2011
р. за період з 01.10.2013 р. по 31.10.2014 р. в сумі
50.700,00 грн., суд зазначає наступне.

Розрахунок заборгованості позивачем
здійснено із розрахунку розміру оплати
послуг, що становить 3.900,00 грн. на місяць
(а.с. 23).

При цьому, як вже зазначалося вище,
відповідно до п.п.3.1.4. п.3.1. договору,
депонент зобов"язаний оплачувати
вартість послуг з відповідального
зберігання 3.000,00 грн. з урахуванням ПДВ
на місяць.

Водночас, згідно п. 6.2. договору
відповідального зберігання від 01.07.2011
р. установлено, що зміни в цей договір
можуть бути внесені за взаємною згодою
сторін, що оформляється додатковою
угодою до цього договору.

Зміни та доповнення, додаткові угоди та
додатки до цього договору є його
невід"ємню частиною і мають юридичну
силу у разі, якщо вони викладені у
письмовій формі та підписані
уповноваженими на те представниками
сторін..

Враховуючи вищевказане, те що
сторонами у порядку встановленому п.6.2.,
п.6.3. змін щодо розміру вартості послуг
за договором додаткових угод не
укладалося, доказів внесення
відповідних змін в матеріалах справи
не міститься, - розрахунок
заборгованості виконаний позивачем є
безпідставним, необгрунтованим та
таким, що не відповідає нормам діючого
законодавства.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати у даній справі, які складаються
з 1.827,00 грн. витрат зі сплати судового
збору, у зв"язку з відмовою в позові
покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст. ст. 173-175, 193 ГК України, ст.
ст. 11, 509, 525, 530, 627, 628, 629, 936, 937 ЦК України,
ст.ст. 22, 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд
-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 15.12.2014 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа №922/4939/14/