ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 року Справа №
904/7748/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Дмитренко Г.К.-
доповідач

суддів: Прокопенко А.Є., Крутовських В.І.

при секретарі: Однорог О.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Троян О.І., довіреність
№010-01/7003 від 31.08.12, представник;

від відповідача-2: Куліш К.В.,
довіреність б/н від 02.04.14, представник;

представники відповідачів-1,3,4 у
судове засідання не з'явилися, про час і
місце засідання суду повідомлені
належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Державний експортно-імпортний банк
України", м. Київ в особі філії АТ
"Укрексімбанк" в м. Дніпропетровську на
ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 18.11.2014
року у справі № 904/7748/14

за позовом відкритого акціонерного
товариства "Державний
експортно-імпортний банк України", м.
Київ в особі філії АТ "Укрексімбанк",
м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: приватного
підприємства "Фарммаркет", м. Львів

відповідача-2: товариства з обмеженою
відповідальністю "Рекуперація свинцю",
м. Дніпропетровськ

відповідача-3: товариства з обмеженою
відповідальністю "Веста Індастріал",

м. Дніпропетровськ

відповідача-4: публічного акціонерного
товариства "Веста-Дніпро",
м. Дніпропетровськ

про стягнення 3341391 грн. 31 коп.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 18.11.2014
року (суддя Кеся Н.Б.) провадження у
справі №904/7748/14 зупинено до вирішення
господарським судом Дніпропетровської
області справи №904/7081/14 та набрання
прийнятим по цій справі рішенням суду
законної сили.

Не погодившись з ухвалою суду публічне
акціонерне товариство "Державний
експортно-імпортний банк України" в
особі філії АТ "Укрексімбанк" в
м. Дніпропетровську звернулось з
апеляційною скаргою, в якій просить
зазначену ухвалу скасувати,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
і процесуального права.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Рекуперація свинцю"
у відзиві на апеляційну скаргу просить
в її задоволенні відмовити, а ухвалу
господарського суду залишити без змін.

Відповідачі-1,3,4 відзиви на апеляційні
скарги не надали, правом участі у
судових засіданнях не скористались.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача-2, розглянувши
матеріали справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування
господарським судом норм
процесуального права, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, публічне акціонерне товариство
"Державний експортно-імпортний банк
України" в особі філії АТ "Укрексімбанк"
в м. Дніпропетровську звернулось до
господарського суду з позовом до
приватного підприємства «Фарммаркет»,
товариства з обмеженою
відповідальністю "Рекуперація свинцю",
товариства з обмеженою
відповідальністю «Веста-Індастріал»,
публічного акціонерного товариства
«Веста-Дніпро» про стягнення з
відповідачів солідарно заборгованості
за договором факторингу від 04.06.2013 року
№ 50513Y8 в розрізі заборгованості за
основним боргом боржника - приватного
підприємства «Фарммаркет».

Постановляючи ухвалу про зупинення
провадження у справі № 904/7748/14, суд
першої інстанції обґрунтував її тим, що
в даній справі АТ "Укрексімбанк"
просить стягнути прострочену
заборгованість за договором
факторингу від 04.06.2013 року №
50513Y8 солідарно з приватного
підприємства «Фарммаркет», товариства
з обмеженою відповідальністю
"Рекуперація свинцю", товариства з
обмеженою відповідальністю
«Веста-Індастріал», публічного
акціонерного товариства
«Веста-Дніпро». На даний час в
провадженні господарського суду
Дніпропетровської області знаходиться
інша аналогічна справа №904/7081/14 за
позовом AT «Укрексімбанк» до публічного
акціонерного товариства
«Веста-Дніпро», товариства з обмеженою
відповідальністю "Рекуперація свинцю",
товариства з обмеженою
відповідальністю «Веста-Індастріал»
про стягнення заборгованості
солідарно з відповідачів за тим самим
договором факторингу.

В ході розгляду справи № №904/7081/14
товариством з обмеженою
відповідальністю "Рекуперація свинцю"
заявлено зустрічний про визнання
недійсними окремих положень договору
факторингу щодо фінансового
поручительства: оспорюється питання
правомірності наявності у
відповідача-2 статусу солідарного
боржника за договором факторингу від
04.06.2013 року № 50513Y8.

На підставі зазначеного господарський
суд дійшов висновку про те, що
відповідно до ч.1 ст.79 Господарського
процесуального кодексу України якщо
спір про визнання недійсним правочину
вирішується одночасно з розглядом
іншим судом іншої справи, позовні
вимоги в якій ґрунтуються на цьому ж
правочині, то наведене є підставою для
зупинення провадження у такій іншій
справі до закінчення розгляду справи
про визнання правочину недійсним.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, судом
першої інстанції безпідставно та
неправильно застосовано положення ст.
79 Господарського процесуального
кодексу України.

У відповідності з ч.1 ст. 79
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом, а
також у разі звернення господарського
суду із судовим дорученням про надання
правової допомоги до іноземного суду
або іншого компетентного органу
іноземної держави. Тобто господарський
суд в ухвалі повинен обґрунтувати, в
чому саме полягає неможливість
розгляду справи до вирішення
пов'язаної з нею справи.

Із змістом наведеної норми кореспондує
п. 3 ч. 2 ст. 86 Господарського
процесуального кодексу України, яким
передбачено, що ухвала господарського
суду має містити, серед іншого, мотиви
винесення ухвали з посиланням на
законодавство.

Виходячи із змісту зазначених правових
норм, для вирішення питання про
зупинення провадження у справі
господарський суд повинен у кожному
конкретному випадку з'ясовувати: як
пов'язана справа, що розглядається
господарським судом, зі справою, що
розглядається іншим судом; чим
обумовлюється неможливість розгляду
справи.

Виходячи із змісту вимог ч.1 ст. 79
Господарського процесуального кодексу
України необхідною передумовою для
зупинення провадження у справі мають
бути обставини, що унеможливлюють її
розгляд по суті заявлених позовних
вимог до вирішення пов'язаної з нею
іншої справи, що розглядається іншим
судом.

Пов'язаність справ полягає у тому, що
рішення іншого суду, який розглядає
справу, встановлює обставини, що
впливають на збирання та оцінку
доказів у даній справі, зокрема, факти,
що мають преюдиційне значення. Ці
обставини є такими, що мають значення
для даної справи.

Неможливість розгляду справи до
вирішення справи іншим судом полягає в
тому, що обставини, які розглядаються
іншим судом, не можуть бути встановлені
господарським судом самостійно у даній
справі.

Разом з тим оскаржувана ухвала не
містить будь-яких посилань на те,
з'ясування яких саме обставин в ході
розгляду іншої господарської справи
№904/7081/14 унеможливлює розгляд
заявленої позовної вимоги в цій справі,
не зазначено, які саме обставини не
можуть бути встановлені господарським
судом самостійно при розгляді цієї
справи.

Крім цього, судом першої інстанції не
враховано положення ст. 204 Цивільного
кодексу України, якою закріплено
презумпцію правомірності правочину та
визначено, що правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

При цьому судом не взято до уваги, що
презумпція правомірності правочину
може бути спростована судом під час
розгляду справи по суті з урахуванням
вимог п. 1 ч. 1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України.

Статтею 83 Господарського
процесуального кодексу України
визначені права господарського суду,
якими його наділено при прийнятті
рішення. Так, зокрема, пунктом першим
частини першої статті 83 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право господарського суду
при прийнятті рішення визнати
недійсним повністю чи у певній частині
пов'язаний з предметом спору договір,
який суперечить законодавству.

Таким чином наведеною нормою
передбачено право суду визнати з
власної ініціативи договір недійсним у
разі, якщо визнання недійсним договору
не є предметом позову, тобто позовна
вимога не полягає у визнанні договору
недійсним, а лише ґрунтується на
договорі.

Відповідно п. 2.3. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 року №11 "Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними" якщо, вирішуючи
господарський спір, суд встановить, що
зміст договору, пов'язаного з предметом
спору, суперечить законодавству,
чинному на момент укладення договору,
він, керуючись пунктом 1 частини першої
статті 83 Господарського
процесуального кодексу України, вправі
за власною ініціативою визнати цей
договір недійсним повністю або у
певній частині із застосуванням за
необхідності й наслідків визнання
недійсним нікчемного правочину.
Реалізація господарським судом цього
права здійснюється незалежно від
наявності відповідного клопотання
сторони.

Таким чином, відповідно до зазначених
положень законодавства, господарський
суд наділений повноваженнями щодо
визнання договору недійсним, що не
призводить до неможливості розгляду
цієї справи та необхідності зупинення
провадження у даній справі.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Вищого господарського суду
України від 20.06.2012 року у справі
№9/5005/54/2012, від 12.10.2011 року у справі
№5020-10/012-574/2011, від 03.06.2014 року у справі
№911/4634/13, від 16.10.2014 року у
справі № 911/2145/14.

Крім того судом першої інстанції
безпідставно не прийнято до уваги
доводи позивача про те, що предметом
розгляду у даній справі є не лише
вимоги до товариства з обмеженою
відповідальністю "Рекуперація свинцю"
як поручителя, а також вимоги, заявлені
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Рекуперація свинцю"
та інших відповідачів у справі, які не
пов'язані із порукою товариства з
обмеженою відповідальністю
"Рекуперація свинцю", і розгляд цих
вимог до відповідачів, зокрема, до
відповідача-1 про стягнення
заборгованості з основного боргу за
договором факторингу та власне вимоги
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Рекуперація свинцю"
про стягнення з нього заборгованості
зі сплати за фінансування за договором
факторингу, вимоги до відповідачів-3,4
про стягнення з них заборгованості зі
сплати за фінансування як поручителів
товариства з обмеженою
відповідальністю "Рекуперація свинцю",
жодним чином не пов'язані із
оскаржуваною порукою товариства з
обмеженою відповідальністю
"Рекуперація свинцю", а тому визнання
або невизнання недійсними положень
договору факторингу про
поручительство не має жодного значення
для вирішення позову щодо заявлених
вимог до публічного акціонерного
товариства «Веста-Дніпро», як боржника
за договором факторингу, та вимог до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Рекуперація свинцю",
відповідачів-3,4 щодо стягнення
заборгованості зі сплати за
фінансування згідно п. 2.4. договору
факторингу, дійсність якого
товариством з обмеженою
відповідальністю "Рекуперація свинцю"
не оскаржується.

За таких обставин, господарський суд
необґрунтовано зупинив провадження у
справі №904/7748/14 до вирішення
господарським судом Дніпропетровської
області пов'язаної з нею справи
№904/7081/14, а тому ухвала господарського
суду від 18.11.2014 року у даній справі
підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103 - 106
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" в
особі філії АТ "Укрексімбанк" у
м. Дніпропетровську задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 18.11.2014
року у справі № 904/7748/14 скасувати.

Справу передати на розгляд
господарського суду Дніпропетровської
області.

Головуючий суддя
Г.К. Дмитренко

Суддя
А.Є. Прокопенко

Суддя
В.І. Крутовських

повний текст постанови виготовлений
25.12.14р.