ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24 грудня 2014 року
Справа №10/5026/999/2011

Господарський суд Черкаської області у
складі головуючого судді Боровика С.С.
з секретарем судового засідання
Вініченко О.Б., за участю представників:

УПФУ в Христинівському районі
Черкаської області - не з'явився,

ліквідатора - не з'явився,

прокуратури - Хабло О.М. - прокурор
відділу прокуратури м. Черкаси,

розглянувши заяву від 29.10.2014 року
управління Пенсійного фонду України в
Христинівському районі Черкаської
області про визнання поточних
кредиторських вимог

у справі про банкрутство
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Зоря»

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Черкаської області від 20.09.2011 року
боржника визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру. Ліквідатором
банкрута призначено арбітражного
керуючого Смілянця Сергія
Миколайовича.

Згідно з частиною першою розділу Х
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» від 22.12.2011
року провадження у справі здійснюється
згідно з положеннями Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в редакції до 19.01.2013 року.

Управління Пенсійного фонду України в
Христинівському районі Черкаської
області звернулося до суду із заявою
№4465/02 від 29.10.2014 року про визнання
поточних кредиторських вимог за період
з 01.02.2014 року по 30.04.2014 року в розмірі 19
463,99 грн.

Заява призначена до розгляду судом
24.12.2014 року.

Ліквідатор у письмовому повідомленні
від 01.12.2014 року про результати розгляду
заяви проти вимог заявника заперечив, з
тих підстав, що вимоги не підлягають до
задоволення, оскільки виникли після
визнання боржника банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури, під
час якої нових зобов'язань не виникає в
силу частини 1 статті 23 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

У судовому засіданні 24.12.2014 року
представник прокуратури просить
прийняти рішення відповідно до чинного
законодавства України.

Представник управління Пенсійного
фонду України в Христинівському районі
Черкаської області в судове засідання
24.12.2014 року не з'явився, що не є
перешкодою для розгляду по суті заяви
від 29.10.2014 року.

Ліквідатор банкрута в судове засідання
24.12.2014 року не з'явився, надіслав
телеграму, в якій проти задоволення
заяви заперечує.

Заслухавши доводи прокурора,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає за необхідне у задоволені вимог
управління Пенсійного фонду України в
Христинівському районі Черкаської
області відмовити повністю з наступних
підстав та мотивів.

У поданій суду заяві від 29.10.2014 року
вказано, що заборгованість
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Зоря» по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за період з 01.05.2014 року
по 30.06.2014 року складає 19 463,99 грн.

Відповідно до частини 2 Розділу ХV
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003 року
№1058-ІV, пункту 6 Інструкції «Про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України» від 19.12.2003 року №21-1
підприємства, незалежно від форм
власності, вносять плату до Пенсійного
фонду України на відшкодування витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій, призначених відповідно до п.п.
«а», «б», «з» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Відповідно до статті 1 Закону кредитор -
юридична або фізична особа, яка має у
встановленому порядку підтверджені
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника, щодо виплати
заборгованості із заробітної плати
працівникам боржника, а також органи
державної податкової служби та інші
державні органи, які здійснюють
контроль за правильністю та
своєчасністю справляння страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
податків і зборів (обов'язкових
платежів).

До конкурсних кредиторів належать
також кредитори, вимоги яких до
боржника виникли внаслідок
правонаступництва за умови виникнення
таких вимог до порушення провадження у
справі про банкрутство. Поточні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство, у
процедурах банкрутства боржника.

Згідно з частиною першою 1 статті 23
Закону з дня прийняття господарським
судом постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури закінчується технологічний
цикл із виготовлення продукції, і
підприємницька діяльність банкрута
завершується. Строк виконання всіх
грошових зобов'язань банкрута та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів)
вважається таким, що настав.
Припиняється нарахування неустойки
(штрафу, пені), процентів та інших
економічних санкцій за всіма видами
заборгованості банкрута. Вимоги за
зобов'язаннями боржника, визнаного
банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури.

Отже, зазначеними нормами Закону,
законодавець чітко встановив, що
поточні вимоги кредитора - це
неоплачені боржником вимоги, які
виникли в процедурах банкрутства, за
період після порушення господарським
судом провадження у справі про
банкрутство і до винесення постанови
про визнання боржника банкрутом,
відкриття ліквідаційної процедури і
призначення ліквідатора.

У справах про банкрутство
застосовуються норми спеціального
закону - Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
які є пріоритетними відносно інших
законодавчих актів України у цих
правовідносинах.

Крім того, постановою Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року №15 роз'яснено, що провадження у
справах про банкрутство регулюється
Законом України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», ГПК України,
іншими законодавчими актами України.
Закон містить спеціальні норми, які
мають пріоритет у застосуванні при
розгляді справ про банкрутство щодо
інших законодавчих актів України.

Оскільки заборгованість із витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
виникла після визнання боржника
банкрутом, відкриття ліквідаційної
процедури і призначення ліквідатора, а
відповідно до статті 23 Закону після
визнання боржника банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури
нових зобов'язань у банкрута не
виникає, то вимоги заявника не є
поточними.

Така правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
08.04.2014 року у справі №3-8гс14.

Аналогічну правову позицію викладено у
постанові Верховного Суду України від
18 березня 2014 року у справі №3-5гс14, в
якій зазначено, що вимоги управління
Пенсійного фонду України не мають
характеру поточних у розумінні статті 1
Закону, оскільки виникли після
винесення господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом, відкриття ліквідаційної
процедури, під час якої не виникає
будь-яких нових зобов'язань, що можуть
бути заявлені в порядку частини першої
статті 23 Закону.

На підставі вищезазначеного, керуючись
статтею 86 Господарського
процесуального кодексу України,
статтею 23 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
суд

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви управління
Пенсійного фонду України в
Христинівському районі Черкаської
області про визнання поточних
кредиторських вимог за період з 01.02.2014
року по 30.04.2014 року в розмірі 19 463,99 грн.
відмовити повністю.

Суддя
С.С. Боровик