ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р.Справа № 922/4841/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання
Коваленко М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Харківського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері, м. Харків
в інтересах держави в особі Державного
підприємства "Південна залізниця" в
особі відокремленого підрозділу
"Харківської дирекції залізничних
перевезень" ДП "Південна залізниця", м.
Харків до Публічного акціонерного
товариства "Алчевський металургійний
комбінат", м. Алчевськ про стягнення
77455,00 грн. за участю представників:

прокурора - Вензель Ю.М., службове
посвідчення № 013763 від 06.12.2012 року;

позивача - Гуцул Т.М., довіреність № 738
від 18.06.2014 року;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Харківський міжрайонний прокурор з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері, м. Харків в
інтересах держави в особі Державного
підприємства "Південна залізниця" в
особі відокремленого підрозділу
"Харківської дирекції залізничних
перевезень" ДП "Південна залізниця", м.
Харків (позивач) звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
відповідача - Публічного акціонерного
товариства "Алчевський металургійний
комбінат", м. Алчевськ про стягнення
77455,00 грн. штрафу.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 03 листопада 2014
року було прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі № 922/4841/14 та призначено її
розгляд у відкритому судовому
засіданні на 17 листопада 2014 року о 10:20.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 17 листопада 2014
року розгляд справи відкладено на 09
грудня 2014 року о 10:00.

20.11.2014 року через канцелярію суду, до
матеріалів справи від відповідача
надійшов відгук на позовну заяву (вх. №
41505/14) з додатковими документами, які
досліджено та долучено судом до
матеріалів справи.

01.12.2014 року на електронну адресу
господарського суду Харківської
області від відповідача надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи (вх. № 867/14), мотивоване
неможливістю прибуття уповноваженого
представника відповідача у призначене
судове засідання.

08.12.2014 року через канцелярію суду, до
матеріалів справи від відповідача
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи (вх. № 44031/14), мотивоване
неможливістю прибуття уповноваженого
представника відповідача у призначене
судове засідання.

09.12.2014 року через канцелярію суду, до
матеріалів справи від позивача
надійшли заперечення на відзив
відповідача (вх. № 44169/14) з додатковими
документами, які досліджено та
долучено судом до матеріалів справи.

Прокурор в призначене судове засідання
з'явився, заявлені позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,
викладених в позовній заяві та
наполягав на їх задоволенні.

Позивач в призначене судове засідання
з'явився, заявлений прокурором позов
підтримав повністю.

Відповідач в призначене судове
засідання не з'явився.

Розглянувши клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи (вх. №
867/14 від 01.12.14р.), (вх. № 44031/14 від 08.12.14р.),
суд відмовляє у їх задоволенні, з
огляду на наступне.

На думку суду обставини справи
свідчать про наявність у справі
матеріалів, достатніх для її розгляду
та ухвалення законного і
обґрунтованого рішення. Крім того, суд
приймає до уваги, що судом сторонам
були створені належні умови для
надання усіх необхідних доказів
(надано достатньо часу для підготовки
до судового засідання, для направлення
в судове засідання повноважного
представника відповідача, при цьому
розгляд справи вже відкладався).

Також, суд звертає увагу, що про надання
додаткових доказів з боку відповідача,
останнім в клопотаннях не зазначено.

Суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 22 ГПК
України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи. Подача клопотань
спрямованих на штучне затягування
судового процесу, суперечить, зокрема,
вимогам статті 6 Конвенції про захист
прав і людини і основоположних свобод
1950 року, учасником якої є Україна,
стосовно права кожного на розгляд його
справи судом упродовж розумного
строку. Разом з цим, строк розгляду
справи обмежений положеннями ст. 69 ГПК
України.

Враховуючи наведене, суд відмовляє у
задоволенні клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи.

Згідно ч. 3 ст. 1 Закону України "Про
здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції", справи, розгляд яких не
закінчено і які перебувають у
провадженні місцевих, апеляційних
судів, розташованих в районі
проведення антитерористичної
операції, в разі неможливості
здійснювати правосуддя передаються
судам відповідно до встановленої
згідно з цим Законом підсудності
протягом десяти робочих днів з дня
прийняття розпорядження головою
відповідного вищого спеціалізованого
суду.

У разі неможливості передачі
матеріалів справи відповідно до
встановленої згідно з цим Законом
підсудності вчинення необхідних
процесуальних дій здійснюється за
документами і матеріалами, поданими
учасниками судового процесу, за умови,
що такі документи і матеріали є
достатніми для ухвалення відповідного
судового рішення.

Пунктом 4 Інформаційного листа Вищого
Господарського суду України від 12.09.2014
№ 01-06/1290/14 Про Закон України "Про
здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції" передбачено, що у разі
неможливості передачі матеріалів
справи відповідно до встановленої
згідно із Законом підсудності вчинення
необхідних процесуальних дій
здійснюється за документами і
матеріалами, поданими учасниками
судового процесу, за умови, що такі
документи і матеріали є достатніми для
ухвалення відповідного судового
рішення.

Таким чином, за висновками суду, в
матеріалах господарської справи №
922/4841/14 достатньо документів, які мають
значення для правильного вирішення
спору та є необхідними для прийняття
повного і обґрунтованого судового
рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення
прокурора та представника позивача,
всебічно та повно дослідивши надані
учасниками судового процесу докази,
суд встановив наступне.

09 квітня 2014 року на станцію призначення
Шебелинка Південної залізниці прибули
вагони №№66935354, 67176180, 66242926, 68749373, 68403617,
67682104, 68539865 з вантажем "шлаки
гранульовані", відправник ПАТ
"Алчевський металургійний комбінат" зі
станції Комунарськ Донецької
залізниці.

При прибутті вагонів №№66935354, 67176180,
66242926, 68749373, 68403617, 67682104, 68539865 з вантажем
на станцію призначення було
встановлено факт неправильного
зазначення найменування одержувача та
його адреси, а саме: було виявлено, що
відправником у графі "Одержувач"
накладної на групу вагонів від 07.04.2014
№51762755 вказано ТОВ "Граніт ДСС", код 4013,
адреса: м. Донецьк, б-р Шевченка, буд. 25,
що не відповідає дійсності. На станції
Шебелинка даний одержувач - відсутній.

Так, по станції Шебелинка Південної
залізниці за вказаними обставинами
складено акт загальної форми ГУ-23 від
09.04.2014 №707, на станцію відправлення
Комунарськ Донецької залізниці надано
оперативне повідомлення від 09.04.2014 №257,
в якому повідомлялось про неправильне
зазначення вантажовідправником в
накладній № 51762755 найменування
одержувача та його адреси, з проханням
вказати вірну інформацію (а.с. 19, 20, том
справи 1).

Зі станції відправлення Комунарськ
Донецької залізниці надійшла
Телеграма-відповідь від 10.04.2014 року № 34
відповідно до якої необхідно вірно
вважати вантажоодержувачем ПАТ
"Євроцемент-Україна", код 4013, поштова
адреса: 64200, Україна, м. Балаклія,
проммайданчик ВАТ "Євроцемент-Україна"
(а.с. 21, том справи 1).

Належність даного найменування та
адреси вантажоодержувача - ВАТ
"Євроцемент-Україна" підтверджується
також наявними в матеріалах справи
Договором про організацію перевезень
вантажів і проведення розрахунків та
надані залізницею послуги від 10.05.2001
року № 021161 та Додатковою угодою до
нього (а.с. 23-26, том справи 1).

На підставі вже згаданої вище
Телеграми по станції Шебелинка
Південної залізниці складено акт
загальної форми ГУ-23 від 10.09.2014 № 739 де
зазначено, що вантажоодержувачем є ПАТ
"Євроцемент-Україна", код 4013, поштова
адреса: 64200, Україна, м. Балаклія,
проммайданчик ВАТ "Євроцемент-Україна"
(а.с. 22, том справи 1).

Відповідно вимог пункту 5.5. "Правил
оформлення перевізних документів"
Правил перевезень вантажів,
затверджених наказом Мінтрансу
України від 21.11.2000 №644, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України від 24.11.2000
за №863/5084, якщо під час перевезення
вантажу або на станції його
призначення буде виявлене невірне
значення у накладній маси, кількості
місць вантажу, його назву, код та адресу
одержувача, то з відправника
стягується штраф згідно зі статтею 122
Статуту залізниць України.

Згідно з вимогами ст. 122, 118 Статуту
залізниць України за невірно зазначені
відомості у накладній, а саме - адреси
одержувача, з відправника стягується
штраф в розмірі 5-кратної провізної
плати.

Згідно з даними, зазначеними в
накладній №51762755 штраф за неправильно
зазначеного вантажоодержувача
становить: 15491,00x5=77455,00 грн. (де: 15491,00 грн.
- провізна плата з накладної №51762755).

На підставі вищенаведеного, 23.05.2014 року
на адресу відповідачу була направлена
відповідна Претензія за вих. № ДН-2-07-
11/363, в якій останнього повідомлено про
вищенаведені обставини та
запропоновано відповідачу в
добровільному порядку сплатити штраф у
розмірі 77455,00 грн. на зазначений у
претензії розрахунковий рахунок
позивача (а.с. 27-28, том справи 1).

У відповідь на вищевказану претензію,
відповідач, своїм листом від 27.06.2014 за
вих. № 062/7а-505 вказав на те, що претензія
визнана такою, що не підлягає
задоволенню у зв'язку з тим, що на
станцію відправлення Комунарськ
Донецької залізниці відповідачем було
направлено Лист від 10.04.2014 №0108/04-83, щодо
заміни вантажоодержувача без зміни
станції призначення.

Таким чином прокурор наголошував, що
відповідач вважає, що його дії щодо
зміни зазначеного в накладній
вантажоодержувача відповідають нормам
статті 43 Статуту залізниць України.

Враховуючи вищенаведені обставини,
прокурор звернувся з даним позовом до
господарського суду, в якому просить
суд стягнути з відповідача - Публічного
акціонерного товариства "Алчевський
металургійний комбінат" 77455,00 грн.
штрафу.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог і заперечень проти них суд
виходить з наступного.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про
залізничний транспорт" залізничний
транспорт є однією з важливих базових
галузей економіки України, забезпечує
її внутрішні та зовнішні
транспортно-економічні зв'язки і
потреби населення у перевезеннях.
Діяльність залізничного транспорту як
частини єдиної транспортної системи
країни сприяє нормальному
функціонуванню всіх галузей
суспільного виробництва, соціальному і
економічному розвитку та зміцненню
обороноздатності держави,
міжнародному співробітництву України.

Залізниці у взаємодії з іншими видами
транспорту повинні своєчасно і якісно
здійснювати перевезення пасажирів і
вантажів, забезпечувати безпеку руху,
розвивати сферу транспортного
обслуговування народного господарства
та населення.

Згідно зі Статутом ДП "Південна
залізниця" Державне підприємство
"Південна залізниця" створене згідно із
Законами України "Про транспорт", "Про
залізничний транспорт", Цивільним і
Господарським кодексами України,
засноване на державній власності,
підпорядковане Державній
адміністрації залізничного транспорту
України і входить до управління
інфраструктури України (Уповноважений
орган управління).

Відповідно до Положення про
Міністерство інфраструктури,
затвердженого указом Президента
України від 12 травня 2011 року № 581/2011,
Міністерство інфраструктури України
(Мінінфраструктури України) є
центральним органом виконавчої влади у
сфері транспорту, дорожнього
господарства, туризму та
інфраструктури, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України.

Стаття 43 Статуту передбачає, що
вантажовідправник має право змінити
зазначеного у накладній
вантажоодержувача без зміни станції
призначення, для чого необхідно
надіслати начальнику станції
відправлення заяву про зміну
вантажоодержувача з доданням
вантажної квитанції або копії
письмового чи телеграфного
повідомлення на адресу першого
вантажоодержувача про таку зміну.
Залізниця виконує розпорядження
вантажовідправника лише у тому
випадку, якщо вантаж не видано
одержувачу, тобто, до прибуття вантажу
на станцію призначення.

Суд вдруге констатує, що Телеграма від
10.04.2014 № 34 про зміну вантажоодержувача
була направлена зі станції Комунарськ
Донецької залізниці після прибуття
вантажу, на підставі якої станцією
призначення Шебелинка Південної
залізниці було складено Акт загальної
форми ГУ-23 від 10.09.2014 №739 про те, що
вантажоодержувачем є ПАТ
"Євроцемент-Україна", код 4013, поштова
адреса: 64200, Україна, м. Балаклія,
проммайданчик ВАТ "Євроцемент-Україна".

Відповідно до роз'яснення Президії
Вищого господарського суду України від
29.05.2002 р. (із змінами і доповненнями) при
застосуванні статті 118 Статуту штраф
підлягає стягненню за самий факт
допущення вантажовідправником
порушень, незалежно від того, чи
завдано залізниці у зв'язку з цим
збитків.

Відповідно до ст.23 Статуту залізниць
України відправники повинні надати
станції навантаження на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів).

Стаття 6 Статуту залізниць України
визначає, що накладна - основний
перевізний документ встановленої
форми, оформлений відповідно до цього
Статуту та Правил і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони - одержувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ГК України, за
договором перевезення вантажу
залізниця зобов'язана доставити
довірений їй відправником вантаж до
пункту призначення та видати його
особі, яка має право на одержання
вантажу.

Згідно з Правилами оформлення
перевізних документів, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України 21.11.2000р. № 644 та зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р.
за № 863/5084, відправник заповнює
відповідні графи накладної згідно з
додатком 3 до цих Правил, в тому числі
графу "Одержувач" та в яких вказується
точне та повне найменування
одержувача, адресу та його код.
Правильність внесених у накладну
відомостей представник відправника
підтверджує своїм підписом.

Отже, саме на відправника покладається
обов'язок заповнення комплекту
перевізних документів, а також
надається можливість, до укладання
відповідного договору перевезення,
перевірити внесені до перевізного
документу відомості і при необхідності
скласти новий документ.

Так, з огляду на наявну в матеріалах
справи Накладної № 51762755 правильність
внесених відомостей підтвердив своїм
підписом представник відправника
(відповідача) Бехтольд І.О. (а.с. 18, том
справи 1).

Відповідно до положень ст.908 ЦК України,
ст.306 ГК України загальні умови
перевезення вантажів визначаються
цими кодексами, іншими законами,
транспортними кодексами (статутами),
іншими нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються у
встановленому порядку.

Згідно з приписами ст. 129 Статуту
залізниць України для засвідчення
невідповідності обставин, які можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, під час залізничних
перевезень фіксуються комерційними
актами або актами загальної форми, які
складають станції залізниць.

Таким чином, Акт загальної форми є
підставою для покладення на
відправника відповідальності за
неправильне зазначення ним коду
одержувача.

Відповідно до ст.908 ЦК України, ст.306 ГК
України загальні умови перевезення
вантажів визначаються цими кодексами,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються у
встановленому порядку. Чинним
законодавством України (ст. 306, 307 ГК
України, ст. 908,920 ЦК України)
передбачено, що відповідальність
суб'єкта господарювання у сфері
здійснення перевезень залізничним
транспортом України визначається, в
тому числі, транспортним Статутом
залізниць України, який згідно ст. З
Закону України "Про залізничний
транспорт" затверджує Кабінет
Міністрів України. Таким чином,
запровадження Статутом залізниць
України спеціальних правил
перевезення вантажів залізничним
транспортом, в тому числі, встановлення
відповідальності за невиконання вимог
Статуту, не суперечить чинному
законодавству України.

Згідно з п. З "Правил складання актів",
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 28 травня 2002 р. N
334 акти загальної форми складаються для
засвідчення обставин, що виникли в
процесі перевезення вантажу, багажу та
вантажобагажу і можуть бути підставою
для матеріальної відповідальності. Акт
загальної форми підписується особами,
які беруть участь у засвідченні
обставин, що стали підставою для
складання акта, але не менше як двома
особами.

Таким чином, вищезгаданий Акт
загальної форми ГУ-23 від 09.04.2014 №708, який
було складено по станції Шебелинка
Південної залізниці, є доказом
засвідчення саме факту неправильного
зазначення вантажовідправником в
накладній № 51762755 адреси
вантажоодержувача, тобто підставою для
покладення на відправника
відповідальності за неправильно
зазначені відомості у накладній. Ще
одним з доказів неправильного
зазначення відправником відомостей у
накладній №51762755 є саме накладна.

Згідно із положеннями п.5.5 Правил
оформлення перевізних документів, якщо
під час перевезення вантажу або на
станції його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
маси, кількості місць вантажу, його
назви, коду та адреси одержувача з
відправника, стягується штраф у
розмірі згідно зі статтею 118 Статуту
залізниць України. При цьому
відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли.

Суд звертає увагу на приписи ч. 1 ст.24
Статуту залізниць України, відповідно
до якої вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній.

Згідно з ст.122 Статуту залізниць
України за неправильно зазначені у
накладній масу, кількість місць
вантажу, його назву, код та адресу
одержувача з відправника, порта
стягується штраф у розмірі згідно із
статтею 118 цього Статуту. При цьому,
відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України
передбачено стягнення штрафу у розмірі
п'ятикратної провізної плати за всю
відстань перевезення.

Враховуючи, що відправником вантажу
був відповідач - Публічне акціонерне
товариство "Алчевський металургійний
комбінат", заявлений до стягнення штраф
у розмірі 77455,00 грн. є правомірним та
обґрунтованим.

Щодо доводів відповідача, стосовно
того, що згідно з ст. 43 Статуту
залізниць України, вантажовідправник
має право змінити зазначеного у
накладній вантажоодержувача без зміни
станції призначення. У випадку, якщо
вантаж не видано одержувачу, залізниця
виконує розпорядження відправника, суд
зазначає про наступне.

Стаття 43 Статуту передбачає, що
вантажовідправник має право змінити
зазначеного у накладній
вантажоодержувача без зміни станції
призначення, для чого необхідно
надіслати начальнику станції
відправлення заяву про зміну
вантажоодержувача з доданням
вантажної квитанції або копії
письмового чи телеграфного
повідомлення на адресу першого
вантажоодержувача про таку зміну.
Залізниця виконує розпорядження
вантажовідправника лише у тому
випадку, якщо вантаж не видано
одержувачу, тобто, до прибуття вантажу
на станцію призначення.

Суд вдруге звертає увагу відповідача
на те, що Телеграма від 10.04.2014р. № 34 про
зміну вантажоодержувача була
направлена зі станції Комунарськ
Донецької залізниці після прибуття
вантажу, на підставі якої станцією
призначення Шебелинка Південної
залізниці було складено акт загальної
форми ГУ-23 від 10.09.2014 №739 про те, що
вантажоодержувачем є ПАТ
"Євроцемент-Україна", код 4013, поштова
адреса: 64200, Україна, м. Балаклія,
проммайданчик ВАТ "Євроцемент-Україна".
Копія письмового чи телеграфного
повідомлення на адресу першого
вантажоодержувача про таку зміну
відповідачем не суду надана.

Відповідно до абз.5 п.21 оглядового листа
Вищого господарського Суду України від
29.11.2007 р. №01-8/917 при застосуванні статті
118 та 122 Статуту залізниць України слід
враховувати, що штраф підлягає
стягненню за самий факт допущення
вантажовідправником порушень,
незалежно від того, чи завдано
залізниці у зв'язку з цим збитків. Таке
ж тлумачення підстав застосування
штрафних санкцій, передбачених ст. 122,
ст. 118 Статуту залізниць України, надане
і в роз'ясненнях Президії Вищого
господарського суду України від 29
травня 2002 року №04-5/6014 "Про деякі
питання практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею": при застосуванні статті 118
Статуту залізниць України слід мати на
увазі, що штраф підлягає стягненню за
сам факт допущення порушень,
встановлених залізницею як на станції
призначення або під час перевезення,
так і на станції відправлення після
пред'явлення вантажу до перевезення,
незалежно від того, чи завдано у зв'язку
з цим збитки.

Суд також вважає за необхідне
зазначити, що штраф встановлено з метою
попередження порушень, які призводять
до ускладнень і порушень процесу
перевезення, які можуть призвести до
тяжких наслідків, у тому числі, до
втрати вантажу чи аварії на транспорті.
Він стягується також у разі, коли
виявлені порушення відправник
виправив до початку перевезення, і
незалежно від того, чи призвели ці
порушення до негативних наслідків.

Отже, стягнення штрафних санкцій
згідно ст. 118, ст. 122 Статуту залізниць
України не залежить від настання
збитків у залізниці та видачі вантажу
одержувачу.

Судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами (ст.4-3 ГПК України).

В силу статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог статті 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги Харківського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері про стягнення 77455,00 грн. штрафу
законні, обґрунтовані, доведені
документально матеріалами справи,
такі, що не спростовані відповідачем, у
зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України,
відповідно до якої судові витрати у
даній справі за майновий характер
спору в розмірі 1827,00 грн. покладаються
на відповідача.

На підставі вищевикладеного та
керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129
Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33,
34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Алчевський металургійний
комбінат", 94202, Луганська область, м.
Алчевськ, вул. Шмідта №4, (код ЄДРПОУ
5441447, р/р в ЛОД ОАО "Райффайзен
Банк Аваль" у м. Луганськ, МФО 304007) на
користь Державного підприємства
"Південна залізниця" () в
особі Відокремленого підрозділу
"Харківська дирекція залізничних
перевезень" Державного підприємства
"Південна залізниця", 61052, м. Харків, вул.
Червоноармійська, 7 (, р/р
2912 в Харківське ОУ АТ "Ощадбанк" м.
Харків, МФО 351823) - 77455,00 грн. штрафу.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Алчевський металургійний
комбінат" (94202, Луганська область, м.
Алчевськ, вул. Шмідта №4, р/р в ЛОД
ОАО "Райффайзен Банк Аваль" у м.
Луганськ, МФО 304007, код ЄДРПОУ 5441447) на
користь державного бюджету України
(Управління державної казначейської
служби України у Дзержинському районі
м. Харкова Харківської області, код
отримувача коштів 37999654, рахунок
3003 в ГУ ДКСУ у Харківський
області, МФО 851011, призначення платежу *;
101; код бюджетної класифікації 22030001;
03500039 Судовий збір ГС Х/о, п. 1) - 1827,00 грн.
судового збору.

Видати відповідні накази після
набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу,
протягом десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення через місцевий
господарський суд.

Повне рішення складено 15.12.2014 р.

Суддя Є.М. Жиляєв