ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р.Справа № 922/4700/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання
Пустовалова І.С.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Балмолоко", м.
Балаклія до Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Харків про визнання недійсним
рішення за участю представників
сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Косолапова А.Г. (дов.№
85 від 11.11.2014 року);

Ващенко А.В. (дов.№ 83
від 10.11.2014 року).

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Балмолоко" (надалі -
позивач) звернулось до господарського
суду Харківської області з позовом про
визнання недійсним рішення
Адміністративної колегії Харківського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
19.08.2014 року № 189-р/к по справі № 3/02-136-14
"Про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції та
накладення штрафу".

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неправомірність
оскаржуваного рішення
Антимонопольного комітету.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 24.10.2014 року за
позовною заявою порушено провадження у
справі та призначено її до розгляду у
відкритому судовому засіданні на 19.11.2014
року об 11:30.

Ухвалою суду від 19.11.2014 року, зв'язку із
неявкою представник у призначене
судове засідання, розгляд справи було
відкладено на 09.12.2014 року об 11:00 год.

Позивач, повідомлений належним чином
про дату, час та місце розгляду справи,
у призначене судове засідання не
прибув.

Присутні у судовому засіданні
представники відповідача, проти
задоволення позовних вимог заперечили
з підстав їх необґрунтованості та
недоведеності.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, встановив наступне.

Рішенням адміністративної колегії
Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
19.08.2014 № 189-р/к у справі № 3/20-136-14 (надалі -
Рішення № 189-р/к) визнано, що Товариство
з обмеженою відповідальністю
"Балмолоко" за результатами діяльності
в 2013 році та станом на серпень 2014 року
займає монопольне (домінуюче)
становище на ринках закупівлі молока
для промислової переробки в межах
населених пунктах с. Шевелівка, с.
Асіївка, с. Гусарівка, с. Лозовенька, с.
Вільне, с. Волобуївка, с. Чепіль, с.
Яковенкове, с. Червоний Яр, с. Борщівка,
с. Бригадирівка, с. Вишнева, с. Крючки, с.
Теплянка, с. Нурове, с. Новоселівка, смт.
Савинці, с. Веселе, с. Слабунівка, с.
Петрівське, с. Завгороднє, с.
ПротопопівкаБалаклійського району
Харківської області, с. Бахтин, с.
Гороховатка, с. Мирне,с. Підвисоке, с.
Калинове, с. Загризове, с. Шийківка, с.
Чернещина, с. Новий Мир, с.
Новосергіївка, с. Піски - Радьківські, с.
Нижче Солоне Борівського району
Харківської області, с. Олександрівка,
с. Козютівка, с. Куньє, с. Чистовидівка,
с. Бугаївка, с. Розсохувате, с.
Бригадирівка, с. Глинське, с. Левківка,
с. Червоний Донець, с. Забавне, с.
Крамарівка, с. Довгеньке, с. Кам'янка, с.
Іскра, с. Липчанівка, с. Бабенкове, с.
Червоний Шахтар,с. Топольське, с. Мала
Комишуваха, с. Бражківка, с. Сулигівка,
с. Вірнопілля, с. Заводи Ізюмського
району Харківської області, с. Волохів
Яр, с. Базаліївка, с. Юрченкове,с. Леб'яже
Чугуївського району Харківської
області, с. Гетьманівка, с.
Василенкове,с. Семенівка, с. Петропілля,
с. Сподобівка, с. Баранове, с. Березівка,
с. Максимівка, с. Колісниківка
Шевченківського району Харківської
області.

Також, Рішенням № 189-р/к визнано, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Балмолоко", знизивши
закупівельні ціни на молоко для
промислової переробки у населення,
вчинило порушення законодавства про
захист економічної конкуренції,
передбачене пунктом 1 частини другої
статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку закупівлі молока для промислової
переробки у населення шляхом
встановлення таких цін придбання
товару, які неможливо було б встановити
за умов існування значної конкуренції
на ринку.

Згідно з абзацом другим частини другої
статті 52 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" за порушення,
передбачене пунктом 2 статті 50 на
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Балмолоко" накладено
штраф у розмірі 68 000 гривень. Також,
Рішенням 189-р/к Товариство з обмеженою
відповідальністю "Балмолоко"
зобов'язано припинити порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбачене пунктом 1
частини другої статті 13, пунктом 2
статті 50 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку закупівлі молока
для промислової переробки у населення,
шляхом встановлення економічно
обґрунтованої ринкової вартості
закупівлі молока для промислової
переробки у населення в межах
Харківської області, в 10-денний термін
з дня отримання Рішення 189-р/к.

Відповідно до статті 59 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
підставами для скасування чи визнання
недійсним рішень органів
Антимонопольного комітету України є,
зокрема, неповне з'ясування обставин,
які мають значення для справи.

Згідно абзацу третього частини п'ятої
статті 12 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" монопольним
(домінуючим) вважається також
становище кожного з кількох суб'єктів
господарювання, якщо сукупна частка не
більше ніж п'яти суб'єктів
господарювання, яким на одному ринку
належить найбільші частки на ринку,
перевищує 70 відсотків - і при цьому вони
не доведуть, що стосовно них не
виконуються умови частини четвертої
цієї статті.

При цьому, обов'язок доведення зазнання
значної конкуренції (тягар
доказування) цією нормою права
покладається на суб'єкта
господарювання зі значною часткою на
ринку.

Визначення монопольного (домінуючого)
становища позивача на ринку закупівлі
молока для промислової переробки у
населення проводилося відповідно до
Методики визначення монопольного
(домінуючого) становища на ринку,
затвердженої розпорядженням
Антимонопольного комітету України від
05.03.2002 № 49-р, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 01.04.2002 за
№ 317/6605 (надалі - Методика).

Відповідно до пункту 2.2. Методики етапи
визначення монопольного (домінуючого)
становища суб'єктів господарювання, їх
кількість та послідовність проведення,
передбачені пунктом 2.1. Методики,
можуть змінюватися залежно від
фактичних обставин, зокрема
особливостей товару, структури ринку,
обсягів наявної інформації щодо ринку
тощо.

Визначення монопольного (домінуючого)
становища суб'єкта (суб'єктів)
господарювання включає застосування
як структурних, так і поведінкових
показників, що характеризують стан
конкуренції на ринку. При цьому
застосування структурних показників
зумовлюється встановленням об'єкту
аналізу, визначенням товарних,
територіальних (географічних), часових
меж ринку на підставі інформації, яка
може бути використана для визначення
монопольного (домінуючого) становища
на конкретному ринку.

Судом встановлено, що відповідачем
здійснено всі необхідні етапи для
визначення монопольного (домінуючого)
становища позивача на ринках закупівлі
молока для промислової переробки у
населення в межах населених пунктів
зазначених у Рішенні № 189 - р/к, зокрема:

- встановлено об'єкти аналізу щодо
визначення монопольного (домінуючого)
становища;

- складено перелік основних
покупців молока для промислової
переробки у населення в межах
населених пунктів зазначених в Рішенні
№ 189 - р/к;

- визначено товарні межі ринків;

- визначено територіальні межі
ринків;

- визначено часові межі ринків;

- визначено обсяг товару (молока
для промислової переробки, закупленого
у населення), який обертається на
ринках;

- розраховано частки суб'єктів
господарювання на ринках;

- визначено потенційних
конкурентів позивача на ринках
закупівлі молока для промислової
переробки у населення в межах
населених пунктів зазначених у Рішенні
№ 189 - р/к;

- визначено бар'єри, що діють на
ринках, стосовно суб'єктів, що
здійснюють реалізацію товару
(населення).

Об'єктами аналізу щодо визначення
монопольного (домінуючого) становища
визначено:

- закупівлю молока для промислової
переробки у населення;

- суб'єктів господарювання, які
здійснюють закупівлю молока для
промислової переробки у населення в
межах населених пунктів
Балаклійського, Борівського,
Ізюмського, Чугуївського та
Шевченківського районів Харківської
області.

З метою здійснення комплексного і
обґрунтованого дослідження ринків
закупівлі молока для промислової
переробки у населення в межах
Харківської області, була отримана
інформація від суб'єктів
господарювання, що діють на зазначених
ринках, яка міститься в матеріалах
справи.

На підставі отриманої інформації
визначено обсяг товару, що обертається
на вказаних ринках та визначено частки
суб'єктів господарювання, які
здійснювали закупівлю молока для
промислової переробки у населення в
межах населених пунктів
Балаклійського, Борівського,
Ізюмського, Чугуївського та
Шевченківського районів Харківської
областів 2013 році та станом на серпень
2014 року.

У розумінні статті 1 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»
ринок товару (товарний ринок) - сфера
обороту товару (взаємозамінних
товарів), на який протягом певного часу
і в межах певної території є попит і
пропозиція.

Відповідно до пункту 5.1 Методики
товарні межі ринку визначаються шляхом
формування групи взаємозамінних
товарів (товарних груп), у межах якої
споживач за звичайних умов може легко
перейти від споживання одного товару
до споживання іншого.

Товарними межами ринку є товар (товарна
група), сукупність схожих, однорідних
предметів господарського обороту, в
межах якої споживач за звичайних умов
може перейти від споживання певного
виду предметів господарського обороту
до споживання іншого. Визначення ознак
одного (подібного, аналогічного) товару
(товарної групи) здійснюється, виходячи
з подібності споживчих характеристик,
умов споживання, умов реалізації та цін
(пункт 4.2. Методики).

За показниками взаємозамінності, якими
зокрема є: подібність призначення,
споживчих властивостей, умов
використання тощо; подібність
фізичних, технічних, експлуатаційних
властивостей і характеристик, якісних
показників тощо; наявність спільної
групи споживачів товару (товарної
групи); відсутність суттєвої різниці в
цінах, молоко коров'яче для промислової
переробки, закуплене у населення,
становить окрему товарну групу.

Крім цього, відповідно до ДСТУ 3662-97
"Молоко коров'яче незбиране. Вимоги при
закупівлі", в якому "молоко коров'яче
незбиране для промислової переробки"
становить стандартизовану товарну
групу, яка в свою чергу, складається із
двох диференційованих товарів - "молоко
коров'яче незбиране для промислової
переробки, що закуповується у
населення» та «молоко коров'яче
незбиране для промислової переробки,
що закуповується у
сільськогосподарських підприємств".

Таким чином, товарними межами ринку
визначено закупівлю молока для
промислової переробки у населення.

Відповідно до пункту 6.1. Методики
територіальні (географічні) межі ринку
певного товару (товарної групи)
визначаються шляхом установлення
мінімальної території, за межами якої з
точки зору споживача придбання товарів
(товарної групи), що належать до групи
взаємозамінних товарів (товарної
групи), є неможливим або недоцільним.

Територіальні межі ринку органами
Антимонопольного комітету України
визначаються в кожному випадку окремо
із врахуванням сфери обороту товару та
залежно від специфіки ринкової
структури.

В даному випадку, при дослідженні
структури ринку вбачається, що
молокопереробні підприємства
виступають споживачами товару, а
населення - продавцем товару.

Залежно від ринкової поведінки
суб'єктів господарювання та основних
характеристик ринку, визначено тип
ринку - олігопсонія.

Олігопсонія - це ситуація на ринку, для
якого характерним є обмежена кількість
споживачів і велика кількість
продавців. При олігопсонії декілька
суб'єктів господарювання мають владу
монопсонії і можуть впливати на ціну
товару.

Визначення територіальних меж ринку
проводилося на підставі пункту 6.1.
Методики. При цьому, в ході дослідження
враховано фізичні та технічні
характеристик товару, технологічні
зв'язки між виробниками і споживачами,
можливості щодо переміщення
пропозиції на товар із збереженням
якості та споживчих властивостей,
рівень цін на відповідних суміжних
територіях з урахуванням витрат на
транспортування, що в повній мірі
відповідає вимогам Методики.

При визначенні територіальних меж
ринку, враховані вимоги пункту 6.1.
Методики, зокрема те, що пропозиція
товару на ринку молока для промислової
переробки, що закуповується у
населення, на відміну від попиту, не має
здатності до переміщення за межі
населених пунктів, що обумовлено
економічними обмеженнями для
виробників молока (населення) та
збільшенням собівартості продукції за
рахунок порівняно високого рівня
витрат на транспортування, що пов'язано
з масштабом виробництва молока в
особистих підсобних господарствах
населення. Отже, в даному випадку
визначення територіальних меж ринку
обґрунтовано відсутністю можливості
переміщення пропозиції за межі
визначених населених пунктів.

Враховуючи фізичні і технічні
характеристики товару, технологічні
зв'язки між виробниками і споживачами,
можливості щодо переміщення
пропозиції на товар зі збереженням
якості і споживчих властивостей,
рівень цін на відповідних суміжних
територіях з урахуванням витрат на
транспортування, територіальними
межами ринку визначено межі населених
пунктів зазначених у Рішенні № 189 - р/к.

Відповідно до пункту 1.3. Методики
часові межі ринку - час стабільності
ринку, тобто період, протягом якого
структура ринку, співвідношення попиту
та пропозиції на ньому істотно не
змінюється.

Відповідно до пункту 7.1. Методики
часові межу ринку визначаються як
проміжок часу (як правило - рік),
протягом якого відповідна сукупність
товарно-грошових відносин між
продавцями (постачальниками,
виробниками) і споживачами утворює
ринок товару із сталою структурою.

Протягом 2013 року сукупність
товарно-грошових відносин та структура
ринків закупівлі молока для
промислової переробки у населення у
визначених Рішенням № 189 - р/к
територіальних межах не зазнавали
істотних змін.

Сталою залишалася структура ринку,
оскільки не змінювалося коло суб'єктів
господарювання, що здійснювали
закупівлю молока (споживачів товару). В
той же час, існувала значна кількість
продавців, які здійснювали реалізацію
молока в межах визначених населених
пунктів та не мали можливості
задовольнити свій попит за рахунок
інших суб'єктів господарювання, що
надавали послуги з закупівлі молока
для промислової переробки у населення
по іншим маршрутам.

Отже, відповідачем часовими межами
ринків закупівлі молока для
промислової переробки у населення
визначено 2013 рік та враховано
відсутність значних змін
товарно-грошових відносин та структури
зазначених ринків станом на серпень 2014
року.

Таким чином, відповідачем здійснено
комплексне та повне дослідження ринків
закупівлі молока для промислової
переробки у населення та відповідно до
пункту 2.1 Методики визначено
монопольне (домінуюче) становище
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Балмолоко".

При цьому, судом не приймаються та
відхиляються посилання позивача не те,
що відповідачем не було враховано
низьку якість молока, економічну
складову ціноутворення та збитковість
закупівлі молока у населення не можуть
бути прийняті судом до уваги з огляду
на наступне.

Відповідно до пункту 4.7. Наказу
Міністерства аграрної політики
України "Про затвердження Рекомендацій
щодо виробництва і реалізації молока
від корів, які утримуються у
господарствах населення, відповідно до
вимог ДСТУ 3662-97" від 05.08.2003 № 262 (надалі -
Наказ Міністерства аграрної політики
України) закупівельні ціни на молоко
залежать від його ґатунку, вмісту жиру
та білка.

Відповідно до пункту 4.7. Наказу
Міністерства аграрної політики
України у випадку, якщо визначення
показників якості згідно вимог ДСТУ
3662-97 неможливе, оплату за закуплене у
населення молоко здійснюють за
договірною ціною, але не нижче ціни за
молоко II ґатунку.

При проведенні аналізу цінової
ситуації на ринку закупівлі молока для
промислової переробки у населення,
закупівельні ціни на молоко позивача
порівнювались із середньозваженими
закупівельними цінами на молоко ІІ
ґатунку, закуплене у населення по
Харківській області на підставі
інформації Міністерства
агропромислової політики та
продовольства України, яка розміщена
на офіційному сайті цього міністерства
http://minagro.gov.ua/uk/.

Крім цього, встановлено, що в населених
пунктах, де позивач зазнає значної
конкуренції та не займає монопольного
становища ціни на закупівлю молока у
населення були в середньому на 17 %
вищими, ніж в тих населених пунктах, де
відповідно до Рішення № 189-р/к позивача
визнано таким, що займає монопольне
(домінуюче) становище.

Враховуючи вищезазначене,
відповідачем зроблено обґрунтований
висновок, що заниження позивачем
закупівельних цін на молоко у
населення відбулось завдяки
зловживанню ним монопольною владою на
зазначених ринках.

Крім того, суд відхиляє доводи позивача
з приводу того, що при прийнятті
Рішення № 189 - р/к відповідачем не
дотримані вимоги процесуальних норм,
чим порушено його право на захист не
можуть бути прийняті судом до уваги у
зв'язку з наступним.

Розгляд справ про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції здійснюється на підставі
Правил розгляду заяв і справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, затверджених
розпорядженням Антимонопольного
комітету України від 19.04.1994 за № 5 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 06.05.1994 за № 90/299 (зі змінами)
(надалі - Правил розгляду справ).

Відповідно до пункту 26 Правил розгляду
справ копії подання з попередніми
висновками не пізніше ніж за десять
днів до прийняття рішення у справі
надсилаються сторонам та третім
особам.

Відповідачем 09.08.2014 було направлено
подання з попередніми висновками у
справі № 3/02-136-14 (надалі - справа).
Супровідним листом до подання про
попередні висновки позивачу було
запропоновано надати міркування або
заперечення стосовно висновків,
викладених у поданні до 18.08.2014 року 10
години 00 хвилин до територіального
відділення за адресою: пл. Свободи, 5,
Держпром, 6 під'їзд, 1 поверх, кім. 35, м.
Харків, 61022.

Рекомендований лист з поданням про
попередні висновки у справі вручений
12.08.2014 представнику позивача за
довіреністю.

Проте, станом на 18 серпня 2014 року,
позивач не надав до Харківського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
своїх заперечень чи зауважень,
стосовно висновків, викладених у
поданні про попередні висновки у
справі.

Відповідно до частини другої статті 59
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права може бути підставою для зміни,
скасування чи визнання недійсним
рішення тільки за умови, якщо це
порушення призвело до прийняття
неправильного рішення.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
заявник, відповідач, тертя особа мають
право оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до
господарського суду.

Порядок визначення монопольного
становища суб'єктів господарювання на
ринку регулюється Законом України "Про
Антимонопольний комітет України",
Законом України "Про захист
економічної конкуренції" та Методикою
визначення монопольного (домінуючого)
становища суб'єктів господарювання на
ринку, затвердженою розпорядженням
Антимонопольного комітету України від
05.03.2002 р. № 49-р (далі -Методика).

Згідно із ч.1 ст.35 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
розгляд справ про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції починається з прийняттям
розпорядження про початок розгляду
справи та закінчується прийняттям
рішення у справі.

Відповідно до п.11 ст.7 Закону України
"Про Антимонопольний комітет України" у
сфері здійснення контролю за
дотриманням законодавства про захист
економічної конкуренції
Антимонопольний комітет України має
повноваження, в тому числі, проводити
дослідження ринку, визначати межі
товарного ринку, а також становище, в
тому числі монопольне (домінуюче),
суб'єктів господарювання на цьому
ринку та приймати відповідні рішення
(розпорядження).

Пунктом 2 ч. 1 ст.50 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
передбачено, що зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку є порушенням законодавства про
захист економічної конкуренції.

За приписами ч.1 ст.13 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
зловживанням монопольним (домінуючим)
становищем на ринку є дії чи
бездіяльність суб'єкта господарювання,
який займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку, що призвели або
можуть призвести до недопущення,
усунення чи обмеження конкуренції, або
ущемлення інтересів інших суб'єктів
господарювання чи споживачів, які були
б неможливими за умов існування
значної конкуренції на ринку.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.13 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
зловживанням монопольним (домінуючим)
становищем на ринку, зокрема,
визнається встановлення таких цін чи
інших умов придбання або реалізації
товару, які неможливо було б встановити
за умов існування значної конкуренції
на ринку.

Суб'єкт господарювання займає
монопольне (домінуюче) становище на
ринку товару, якщо: на цьому ринку у
нього немає жодного конкурента; він не
зазнає значної конкуренції внаслідок
обмеженості можливостей доступу інших
суб'єктів господарювання щодо
закупівлі сировини, матеріалів та
збуту товарів, наявності бар'єрів для
доступу на ринок інших суб'єктів
господарювання, наявності пільг чи
інших обставин. Монопольним
(домінуючим) вважається становище
суб'єкта господарювання, частка якого
на ринку товару перевищує 35 %, якщо він
не доведе, що зазнає значної
конкуренції. Монопольним (домінуючим)
також може бути визнане становище
суб'єкта господарювання, якщо його
частка на ринку товару становить 35 або
менше відсотків, але він не зазнає
значної конкуренції, зокрема внаслідок
порівняно невеликого розміру часток
ринку, які належать конкурентам.
Монопольним (домінуючим) становищем
вважається також становище кожного із
кількох суб'єктів господарювання, якщо
якщо сукупна частка не більше ніж п'яти
суб'єктів господарювання, яким на
одному ринку належить найбільші частки
на ринку, перевищує 70 відсотків - і при
цьому вони не доведуть, що стосовно них
не виконуються умови частини четвертої
цієї статті.(ч.1, 2, 3, 5 ст.12 Закону України
"Про захист економічної конкуренції").

Згідно п. 5.1 Методики визначення
монопольного (домінуючого) становища
суб'єктів господарювання на ринку,
товарні межі ринку визначаються шляхом
формування групи взаємозамінних
товарів (товарних груп), у межах якої
споживач за звичайних умов може легко
перейти від споживання одного товару
до споживання іншого.

Згідно з ч.6 та 7 ст. 12-1 Закону України
"Про Антимонопольний комітет України",
рішення адміністративних колегій
названого Комітету та його
територіальних відділень приймаються
від імені Антимонопольного комітету
України або від імені його
територіального відділення.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
економічна конкуренція (конкуренція) -
змагання між суб'єктами господарювання
з метою здобуття завдяки власним
досягненням переваг над іншими
суб'єктами господарювання, внаслідок
чого споживачі, суб'єкти
господарювання мають можливість
вибирати між кількома продавцями,
покупцями, а окремий суб'єкт
господарювання не може визначати умови
обороту товарів на ринку.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
доказами у справі можуть бути будь-які
фактичні дані, які дають можливість
встановити наявність або відсутність
порушення. Ці дані встановлюються
такими засобами: поясненнями сторін і
третіх осіб, поясненнями службових
осіб та громадян, письмовими доказами,
речовими доказами і висновками
експертів. Усні пояснення сторін,
третіх осіб, службових чи посадових
осіб та громадян, які містять дані, що
свідчать про наявність чи відсутність
порушення, фіксуються у протоколі.

За приписами ч.1 ст.59 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
підставами для зміни, скасування чи
визнання недійсними рішень органів
Антимонопольного комітету України є:
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи; не доведення
обставин, які мають значення для справи
і які визнано встановленими;
невідповідність висновків, викладених
у рішенні, обставинам справи; порушення
або неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене суд дійшов
висновку, що при прийнятті спірного
рішення, відповідачем було дотримано
вимоги ст.ст.1, 6 Закону України "Про
захист економічної конкуренції",
вимоги Методики визначення
монопольного (домінуючого) становища
суб'єктів господарювання на ринку.

З огляду на зазначені обставини справи
та враховуючи вимоги ст.ст. 1, 6, 50, 59
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", суд дійшов висновку щодо
відсутності підстав для задоволення
позову.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст.49 ГПК України,
відповідно до якої, судовий збір при
відмові в позові покладається на
позивача.

Керуючись ст.ст. 129 Конституції України,
ст. 1, 5, 6, 12, 13, 35, 41, 50, 59, 60 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
ст.ст. 7, 12-1 Закону України "Про
Антимонопольний комітет", ст.ст. 1, 4, 12, 22,
32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 15.12.2014 р.

Суддя С.Ч. Жельне

справа № 922/4700/14