ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р.Справа № 916/4115/14

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Князєвої
К.Р.

За участю представників сторін:

Від позивача: Зубачова Ю.В. за
довіреністю № 01/11-725 від 18.12.2013р.

Від відповідача: не з'явився.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
комунального підприємства
„Теплопостачання міста Одеси" до
громадської організації „Наші Діти"
про стягнення 29 244,31 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство
„Теплопостачання міста Одеси" (далі по
тексту - КП „Теплопостачання міста
Одеси") звернулось до господарського
суду Одеської області з позовом до
громадської організації „Наші Діти"
(далі по тексту - ГО „Наші Діти") про
стягнення заборгованості в загальній
сумі 29 244,31 грн., яка складається із суми
основного боргу в розмірі 24 740,09 грн.,
трьох відсотків річних в сумі 336,71 грн.,
збитків від інфляції в сумі 2 243,57 грн. та
пені в сумі 1 923,94 грн. Позовні вимоги
обґрунтовані фактом неналежного
виконання відповідачем прийнятих на
себе зобов'язань за договором на
постачання теплової енергії № 2457 від
01.11.2006р. щодо здійснення своєчасної та в
повному обсязі оплати вартості
спожитої теплової енергії.

Представник відповідача жодного разу в
судові засідання по даній справі не
з'явився та про причини неявки суд не
повідомив. При цьому, суд зазначає, що
конверт із поштовим відправленням
суду, який був надісланий за адресою
місцезнаходження ГО „Наші Діти" згідно
з відомостями Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців: 65009, вул.
Черняхівського, 13, був повернутий суду
за закінченням терміну зберігання, у
зв'язку з чим, відповідно до п. 3.9.1
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. за № 18 „Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" (з наступними змінами
та доповненнями) відповідач вважається
таким, що належним чином повідомлений
про час та місце розгляду даної справи
господарським судом. Оскільки ГО „Наші
Діти" не було надано суду відзиву на
позов, справа розглядається за
наявними в ній матеріалами згідно зі
ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доводи та пояснення
представника позивача, суд встановив
наступне.

01.11.2006р. між КП „Теплопостачання міста
Одеси" (Теплопостачальна організація")
та ГО „Наші Діти" (Споживач) було
укладено договір на постачання
теплової енергії № 2457, відповідно до
розділу 1, п. 2.1 якого Теплопостачальна
організація бере на себе зобов'язання
постачати Споживачу теплову енергію, а
Споживач зобов'язується оплачувати
фактично одержану теплову енергію за
встановленими тарифами в терміни,
передбачені цим договором. Теплова
енергія постачається Споживачу на
опалювання офісу по вул.
Черняховського, 11, та офісу по вул.
Черняховського, 13, згідно додатку № 1 до
цього договору.

Згідно зі ст. 275 Господарського кодексу
України за договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не
допускається. Предметом договору
енергопостачання є окремі види енергії
з найменуванням, передбаченим у
державних стандартах або технічних
умовах.

Виходячи з умов п.п. 10.1, 10.4 договору на
постачання теплової енергії № 2457 від
01.11.2006р. даний договір було укладено
строком до 31.12.2007р. Договір вважається
пролонгованим на кожний наступний рік,
якщо за місяць до закінчення строку
його дії про його припинення не буде
письмово заявлено однією із сторін. В
матеріалах справи відсутні докази
волевиявлення жодної із сторін
названого договору на припинення його
дії, у зв'язку з чим, суд доходить
висновку, що договір на постачання
теплової енергії № 2457 від 01.11.2006р.,
укладений між сторонами по справі, був
пролонгований на той самий строк та на
тих самих умовах, які були передбачені
сторонами в момент його укладення, та
на момент вирішення цього спору є
діючим.

В силу положень ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому
числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Зобов'язання, в
свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК
України, має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається.

Положеннями п. 4.2. договору на
постачання теплової енергії № 2457 від
01.11.2006р. встановлено, що до обов'язків
Теплопостачальної організації
віднесено забезпечення постачання
теплової енергії Споживачу в обсягах
згідно з додатком 1.

У відповідності до ст. 276
Господарського кодексу України
загальна кількість енергії, що
відпускається, визначається за
погодженням сторін. Показники якості
енергії узгоджуються сторонами на
підставі державних стандартів або
технічних умов шляхом погодження
переліку (величини) показників,
підтримання яких є обов'язком для
сторін договору. Строки постачання
енергії встановлюються сторонами у
договорі виходячи, як правило, з
необхідності забезпечення її
ритмічного та безперебійного
надходження абоненту. Основним
обліковим періодом енергопостачання є
декада, з коригуванням обсягів
протягом доби. Сторони можуть
погоджувати постачання енергії
протягом доби за годинами, а також час і
тривалість максимальних та
мінімальних навантажень. Розрахунки за
договорами енергопостачання
здійснюються на підставі цін (тарифів),
встановлених відповідно до вимог
закону. Оплата енергії, що
відпускається, здійснюється, як
правило, у формі попередньої оплати. За
погодженням сторін можуть
застосовуватися планові платежі з
наступним перерахунком або оплата, що
провадиться за фактично відпущену
енергію.

Пунктом 29 Правил користування тепловою
енергією, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р.
№ 1198, передбачено, що теплова енергія
постачається безперервно, якщо
договором не передбачено інше.

Позивачем належним чином виконувались
прийняті на себе зобов'язання за
договором на постачання теплової № 2457
від 01.11.2006р. шляхом безперервного
постачання теплової енергії
відповідачу на опалення офісів,
розташованих за адресою: м. Одеса, вул.
Черняховського, 11 та Черняховського, 13,
протягом строку дії названого
договору.

Згідно з п.п. 3.2.2, 6.1 - 6.5 договору на
постачання теплової енергії № 2457 від
01.11.2006р. Споживач зобов'язується
виконувати умови та порядок оплати
спожитої теплової енергії в обсягах і
терміни, що передбачені цим договором.
Розрахунки за теплову енергію
проводяться в грошовій формі на
розрахунковий рахунок
Теплопостачальної організації по
тарифу 179,12 грн. за 1 Гкал, діючому на
момент укладання договору.
Розрахунковим періодом є календарний
місяць. Споживач за три дні до початку
розрахункового періоду сплачує
Теплопостачальній організації
вартість заявленої та зазначеної в
договорі кількості теплової енергії,
передбаченої на розрахунковий період.
Кінцевим терміном розрахунку за
спожиту теплову енергію є 20 число
місяця наступного за розрахунковим.
Споживач та Теплопостачальна
організація щомісячно до 15 числа
місяця після розрахункового складають
акт звірки взаєморозрахунків.

Посилаючись на те, що відповідачем в
порушення умов договору на постачання
теплової енергії № 2457 від 01.11.2006р.,
вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України
зобов'язання із своєчасного та повного
здійснення розрахунків за спожиту
теплову енергію за період з жовтня 2013
року по квітень 2014 року включно
належним чином виконані не були, КП
„Теплопостачання міста Одеси" в межах
даної справи висуваються позовні
вимоги про стягнення з ГО „Наші Діти"
заборгованості за спожиту теплову
енергію в розмірі 24 740,09 грн., збитків
від інфляції в сумі 2 243,57 грн., трьох
відсотків річних в сумі 336,71 грн. та пені
в сумі 1 923,94 грн.

Розглянувши здійснений КП
„Теплопостачання міста Одеси"
розрахунок заборгованості ГО „Наші
Діти" за спожиту теплову енергію,
господарський суд відзначає, що в
якості підстави нарахування суми
заборгованості, заявленої до
стягнення, позивачем було використано
наступні ставки тарифів: протягом
періоду з жовтня по грудень 2013 року -
тариф в розмірі 1 015,56 грн. з урахуванням
ПДВ за 1 Гкал. спожитої теплової
енергії; протягом періоду з січня по
березень 2014 року - тариф в розмірі 896,98
грн. з урахуванням ПДВ за 1 Гкал.
спожитої теплової енергії; за квітень
2014 року - тариф в розмірі 1 063,58 грн. з
урахуванням ПДВ за 1 Гкал. спожитої
теплової енергії.

Вирішуючи даний спір по суті,
господарський суд вважає за необхідне
визначити обґрунтованість
застосування позивачем даних тарифів.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 191
Господарського кодексу України
державні регульовані ціни
запроваджуються Кабінетом Міністрів
України, органами виконавчої влади та
органами місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень у
встановленому законодавством порядку.
В силу положень ст. 12 Закону України
„Про ціни та ціноутворення" державні
регульовані ціни запроваджуються на
товари, які справляють визначальний
вплив на загальний рівень і динаміку
цін, мають істотну соціальну
значущість, а також на товари, що
виробляються суб'єктами, які займають
монопольне (домінуюче) становище на
ринку.

Положеннями ч. 6 ст. 276 Господарського
кодексу України розрахунки за
договорами енергопостачання
здійснюються на підставі цін (тарифів),
встановлених/визначених відповідно до
вимог закону.

У відповідності до ч. 3 ст. 20 Закону
України „Про теплопостачання" від
02.06.2005р. № 2633-IV (з подальшими змінами та
доповненнями) тарифи на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії, крім тарифів на
виробництво теплової енергії для
суб'єктів господарювання, що
здійснюють комбіноване виробництво
теплової і електричної енергії та/або
використовують нетрадиційні та
поновлювані джерела енергії,
затверджуються національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері комунальних послуг, та органами
місцевого самоврядування в межах
повноважень, визначених
законодавством.

Постановою Національної комісії
регулювання ринку комунальних послуг
України від 30.09.2011р. № 133, яка набрала
чинності з 01.10.2011р., було затверджено
для КП „Теплопостачання міста Одеси"
тариф на теплову енергію для категорії
„інші споживачі" в сумі 1015,56 грн. за 1
Гкал з урахуванням суми ПДВ.

В подальшому, на підставі постанови
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг № 493 від 31.12.2013р., яка
набрала чинності з 01.01.2014р., було
встановлено для категорії споживачів
„інші споживачі" тариф в розмірі 896,98
грн. за 1 Гкал з урахуванням ПДВ.

Згідно з постановою Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних послуг
№ 190 від 31.03.2014р., яка набрала чинності з
01.04.2014р., було встановлено тариф в сумі
1063,58 грн. за 1 Гкал з урахуванням ПДВ для
потреб інших споживачів.

Саме вказані тарифи було застосовано
позивачем при здійсненні розрахунку
вартості спожитої ГО „Наші Діти"
теплової енергії за період з жовтня 2013
року по квітень 2014 року включно.

Враховуючи наведені положення
законодавства щодо порядку формування
тарифів на теплову енергію,
господарський суд дійшов висновку про
обґрунтованість та законність
застосування тарифів, яке було
здійснено КП „Теплопостачання міста
Одеси" для визначення вартості
спожитої відповідачем на виконання
умов договору на постачання теплової
енергії № 2457 від 01.11.2006р. теплової
енергії протягом спірного періоду.

Як вбачається, із матеріалів справи,
вартість поставленої позивачем
протягом спірного періоду теплової
енергії відповідачем оплачена не була,
в результаті чого, станом на момент
вирішення цього спору у ГО „Наші Діти"
наявна заборгованість перед позивачем
за спожиту теплову енергію в сумі 24 740,09
грн.

Таким чином, підсумовуючи
вищевикладене, господарський суд
визнає обґрунтованою та доведеною суму
заборгованості відповідача перед КП
„Теплопостачання міста Одеси" за
поставлену теплову енергію в розмірі 24
740,09 грн., яка витікає з умов укладеної
між сторонами угоди та положень
чинного законодавства, у зв'язку з чим,
заявлені позовні вимоги у названій
частині підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У зв'язку із порушенням відповідачем
прийнятих на себе грошових зобов'язань
щодо здійснення своєчасної та в
повному обсязі оплати вартості
теплової енергії, спожитої протягом
спірного періоду, позивачем в порядку
ст. 625 ЦК України було нараховано ГО
„Наші Діти" до сплати три відсотки
річних в сумі 336,71 грн. Проаналізувавши
вказаний розрахунок, господарський суд
доходить висновку про його
правильність і обґрунтованість, у
зв'язку з чим, позовні вимоги в частині
стягнення із відповідача трьох
відсотків річних в сумі 336,71 грн.
підлягають задоволенню.

Крім того, в порядку ст. 625 ЦК України
позивачем було нараховано відповідачу
до сплати збитки від інфляції в сумі 2
243,57 грн. Перевіривши здійснений КП
„Теплопостачання міста Одеси"
розрахунок збитків від інфляції,
господарський суд визнає його
правильним та обґрунтованим, у зв'язку
з чим, позовні вимоги у названій
частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки -грошової суми, яку боржник
повинен сплатити кредиторові у рази
порушення ним зобов'язання. Так, згідно
ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення виконання. При цьому,
відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами
та доповненнями) платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений ст. 1
вказаного Закону, обчислюється від
суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

В силу положень ч. 4 ст. 231 ГК України у
разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід
мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України, згідно
з якими нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Положеннями п. 7.2.3 договору на
постачання теплової енергії № 2457 від
01.11.2006р. передбачено, що Споживач несе
відповідальність за несвоєчасне
виконання розрахунків за теплову
енергію у вигляді пені в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ,
належної до сплати за кожен день
прострочення.

З посиланням на п. 7.2.3 договору на
постачання теплової енергії № 2457 від
01.11.2006р. позивачем було нараховано ГО
„Наші Діти" до сплати пеню 1 923,94 грн. за
порушення останнім власних зобов'язань
у спірних правовідносинах. Перевіривши
згаданий розрахунок, суд визнає його
правильним та обґрунтованим, у зв'язку
з чим, позовні вимоги в частині
стягнення із ГО „Наші Діти" пені в сумі
1 923,94 грн. підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
При цьому, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
В свою чергу, доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, факт
існування заборгованості ГО „Наші
Діти" перед КП „Теплопостачання міста
Одеси" в загальній сумі 29 244,31 грн., яка
складається з суми основного боргу в
розмірі 24 740,09 грн., трьох відсотків
річних в сумі 336,71 грн., збитків від
інфляції в сумі 2 243,57 грн. та пені в сумі
1 923,94 грн., витікає з умов укладеної між
сторонами по справі угоди, положень
чинного законодавства та
підтверджується матеріалами справи.
Доказів, спростовуючих викладене,
відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України
особа, не звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання у разі відсутності у
боржника необхідних коштів. Крім того,
згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Підсумовуючи все наведене вище, суд
доходить висновку про наявність
правових підстав для задоволення
позовних вимог КП „Теплопостачання
міста Одеси" у повному обсязі. Таким
чином, з відповідача слід стягнути на
користь КП „Теплопостачанням міста
Одеси" суму основного боргу в розмірі 24
740,09 грн., три відсотки річних в сумі 336,71
грн., збитки від інфляції в сумі 2 243,57
грн. та пеню в сумі 1 923,94 грн. відповідно
до положень ст.ст. 191, 193, 231, 232, 275, 276
Господарського кодексу України, ст.ст.
11, 509, 525, 526, 549, 611, 615, 617, 625 629, 632 ЦК України,
п. 29 Правил користування тепловою
енергією, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р.
№ 1198, ч. 3 ст. 20 Закону України „Про
теплопостачання" від 02.06.2005р. № 2633-IV (з
подальшими змінами та доповненнями),
ст. 19 Законом України „Про державне
регулювання у сфері комунальних
послуг" від 09.07.2010р. № 2479-VI (з подальшими
змінами та доповненнями), ст.ст. 1, 3
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з
наступними змінами та доповненнями).

Судові витрати зі сплати судового
збору покладаються на відповідача
згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 191, 193, 231, 232, 275, 276
Господарського кодексу України, ст.ст.
11, 509, 525, 526, 549, 611, 615, 617, 625 629, 632 ЦК України,
п. 29 Правил користування тепловою
енергією, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р.
№ 1198, ч. 3 ст. 20 Закону України „Про
теплопостачання" від 02.06.2005р. № 2633-IV (з
подальшими змінами та доповненнями),
ст. 19 Законом України „Про державне
регулювання у сфері комунальних
послуг" від 09.07.2010р. № 2479-VI (з подальшими
змінами та доповненнями), ст.ст. 1, 3
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з
наступними змінами та доповненнями),
ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з громадської
організації „Наші Діти" /65009, м. Одеса,
вул. Черняхівського, 13, /
на користь комунального підприємства
„Теплопостачання міста Одеси" /65110, м.
Одеса, вул. Балківська, 1-Б, , р/р 6451 в АТ „Державний
ощадний банк України", філія Одеське ОУ
АТ „Ощадбанк", МФО 328845/ суму основного
боргу в розмірі 24 740 грн. 09 коп. /двадцять
чотири тисячі сімсот сорок грн. 09 коп./,
три відсотки річних в сумі 336 грн. 71 коп.
/триста тридцять шість грн. 71 коп./,
збитки від інфляції в сумі 2 243 грн. 57
коп. /дві тисячі двісті сорок три грн. 57
коп./, пеню в сумі 1 923 грн. 94 коп. /одна
тисяча дев'ятсот двадцять три грн. 94
коп./, судовий збір в сумі 1 827 грн. 00 коп.
/одна тисяча вісімсот двадцять сім грн.
00 коп./. Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 85 ГПК
України.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили. Апеляційна
скарга подається на рішення місцевого
господарського суду протягом десяти
днів, а на ухвалу місцевого
господарського суду - протягом п'яти
днів з дня їх оголошення місцевим
господарським судом. У разі якщо в
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення, зазначений строк обчислюється
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 15.12.2014р.

Суддя
С.П.
Желєзна