КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2014 р. Справа№ 910/10965/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Власова Ю.Л.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання -
Натха М.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Чеглов С.М. - за
довіреністю

від відповідача: Окара І.В. - за
довіреністю

від третьої особи: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Фермерського господарства Лаврика
Юрія Вікторовича

на рішення господарського суду міста
Києва від 18.09.2014 (дата підписання 26.09.2014)

по справі № 910/10965/14 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Фермерського господарства
Лаврика Юрія Вікторовича

до Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Брокбізнес»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Аграрний фонд України

про стягнення 406 397,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство Лаврика Юрія
Вікторовича звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Брокбізнес» про стягнення страхового
відшкодування у розмірі 406 397,49 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 18.09.2014 у справі № 910/10965/14 в
позові відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Фермерське господарство Лаврика Юрія
Вікторовича звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 18.09.2014 та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована
невідповідністю висновків суду першої
інстанції, обставинам справи, а також
порушення судом норм матеріального та
процесуального права. В апеляційній
скарзі скаржник зазначає, що судом були
порушені п. 2.2 договору, ст. ст. 638, 982 ЦК
України, ст. 180 ГК України та принцип
спрямованості волі учасника за
правилами, передбаченими ст. 637, 213 ЦК
України, а також ст. ст. 32, 34, 36 та 43 ГПК
України.

В апеляційній скарзі скаржник
посилається на те, що договір
страхування підписувався «в пакеті» із
форвардним контрактом на закупівлю
зерна із Аграрним фондом України; текст
договору страхування підготовлений
відповідачем, попередньо ознайомитись
із ним позивач можливості не мав,
внесення змін до запропонованих
відповідачем умов було неможливим;
застрахованим за договором є як врожай
озимої пшениці 2-го класу в розмірі,
меншому за встановлену страхову
врожайність (кількісні втрати), так і
врожай озимої пшениці за якістю гіршою,
ніж встановлений 2-гий клас, незалежно
від його кількості (якісні втрати);
текст договору містить протиріччя між
істотною умовою про його предмет та
порядком розрахунку суми страхового
відшкодування, адже предмет договору
сформульований значно ширше, тому
треба здійснити тлумачення договору за
правилами ст. ст. 637, 213 ЦК України, а
також міжнародними договорами та
звичаями; позивач при укладанні
договору мав на меті страхування своїх
ризиків як від зменшення кількості
зібраного врожаю, так і від погіршення
його якості, про що свідчить форвардний
біржовий контракт на закупівлю зерна,
укладений із Аграрним фондом України, і
який є вигодонабувачем за договором
страхування, а також сплата позивачем
страхового платежу у розмірі 80 178,00 грн.,
крім того, позивачем для отримання в
майбутньому пшениці 2-го класу
використовувались найкращі сорти
пшениці.

Також в апеляційній скарзі скаржник
зазначає, що суд першої інстанції
безпідставно послався на п. 8.3.11.9
договору, оскільки цей пункт договору
не був підставою для відмови
відповідача у виплаті страхового
відшкодування; порушення позивачем п.
8.3.11.9 договору є виключно формальними
(малозначними), не перешкоджали
страховику з'ясувати питання про
кваліфікацію страхового випадку,
жодним чином не впливають на
можливість отримати документальні
підтвердження погодних умов та їх
негативного впливу на врожай озимої
пшениці 2-го класу.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.10.2014 у справі
№ 910/10965/14 у складі колегії суддів:
головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді:
Власов Ю.Л., Станік С.Р., апеляційну
скаргу Фермерського господарства
Лаврика Юрія Вікторовича на рішення
господарського суду міста Києва від
18.09.2014 прийнято до провадження та
призначено розгляд справи на 18.11.2014.

12.11.2014 через відділ документального
забезпечення суду від відповідача
надійшов відзив на апеляційну скаргу, в
якому відповідач просить рішення суду
першої інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення. У
відзиві на апеляційну скаргу
відповідач зазначає, що заявлена
позивачем подія не може бути
кваліфікована страховим випадком
відповідно до умов договору
страхування; позивач здійснив
порушення умов договору, які своїм
наслідком мають відмову у виплаті
страхового відшкодування, навіть за
умови наявності самого факту
страхового випадку, зокрема, позивач
жодного разу не проінформував
відповідача про стан застрахованої
сільськогосподарської культури, не
повідомив про настання несприятливих
погодних умов та про початок збирання
врожаю, позивач позбавив відповідача
можливості огляду та інспекції
посівів, проведення контрольного
збирання та виміру середньої
врожайності с/г культур та складання
акту огляду, оскільки звернувся до
відповідача не тільки після збирання
урожаю, а навіть після його передачі на
елеватор; в процесі укладення договору
позивач не висловлював свої
заперечення щодо конкретних умов
договору та не направляв відповідачу
протокол розбіжностей; відповідно до
умов договору ризик зміни якості
(класу) зерна не страхувався; 07.08.2013 між
позивачем та третьою особою були
внесені зміни до умов форвардного
контракту, згідно яких був змінений
предмет закупівлі - з пшениці 2-го класу
на пшеницю 3, 5, 6 класів та ячменю 3 класу,
а також змінена ціна форвардного
контракту.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.11.2014 розгляд
справи № 910/10965/14 відкладено на 02.12.2014.

25.11.2014 через відділ документального
забезпечення суду від позивача
надійшли заперечення на відзив
відповідача на апеляційну скаргу, в
яких позивач просить суд не приймати до
уваги ті доводи та заперечення
відповідача, які не були вказані ним в
обґрунтуванні відмови у виплаті
страхового відшкодування у листі від
27.08.2013 за вих. № 1702-03, та задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив її
задовольнити. Представник відповідача
заперечив проти доводів апеляційної
скарги та просив залишити її без
задоволення, а оскаржуване рішення -
без змін.

Статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що у процесі перегляду
справи апеляційний господарський суд
за наявними у справі і додатково
поданими доказами повторно розглядає
справу. Апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як слідує із матеріалів справи, 07.02.2013
між Фермерським господарством Лаврика
Юрія Вікторовича та Аграрним фондом
України було укладено форвардний
біржовий контракт на закупівлю
Аграрним фондом зерна, згідно умов
якого позивач (продавець) передає
покупцю (Аграрному фонду) у власність
товар: пшеницю м'яку 2 класу, що
відповідає ДСТУ 3768:2010, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його. Кількість товару - 1200,000
тонн; місяць поставки - до 01.10.2013; ціна
контракту - 2 290 800,00 грн., аванс - 1 145 400,00
грн.

В той же день, 07.02.2013 між Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Брокбізнес» як страховиком
та Фермерським господарством Лаврика
Юрія Вікторовича як страхувальником
укладено договір комплексного
(мультиризикового) страхування
майбутнього врожаю
сільськогосподарської культури №
043/002183/01 СП (далі - договір).

Пунктом 1.1 договору встановлено, що цей
договір визначає порядок та умови
добровільного комплексного
страхування майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур,
зазначених у Переліку застрахованих
с/г культур з розрахунком страхової
суми та страхового платежу по кожній з
с/г культур (Додаток № 1 до договору).

Відповідно до п. 1.5 договору
вигодонабувачем за цим договором є
Аграрний фонд України.

Згідно з п. 2.1 договору, предметом цього
договору є майнові інтереси
страхувальника, що пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням майбутнім врожаєм
сільськогосподарських культур, що
належить страхувальнику або
знаходиться в його розпорядженні на
правах оренди (користування),
зазначених у Переліку застрахованих
сільськогосподарських культур з
розрахунком страхової суми та
страхового платежу по кожній з
сільськогосподарських культур
(Додаток № 1 до цього договору).

Пунктом 2.2 договору визначено, що на
умовах цього договору застрахований
майбутній врожай, а саме озима пшениця
2-го класу на 364 га посівних площ у
Харківській області, Зміївському
районі, с. Соколово.

Згідно з п. 3.1 договору, страховими
випадками за цим договором є подія, що
відбулася, із настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхового відшкодування
страхувальнику (вигодонабувачу),
наслідком якої є неотримання або
недоотримання майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур і
багаторічних насаджень у зв'язку з його
повною або частковою загибеллю чи
пошкодженням внаслідок прямої дії
несприятливих подій, а саме:

- вимерзання, ожеледі, заморозку,
льодової кірки (п. 3.1.1);

- граду, бурі, урагану, шквалу, удару
блискавки та пожежі, спричинені нею (п.
3.1.2);

- зливи та повені, затяжні дощі (п. 3.1.3);

- селю, лавини, земельного зсуву (п. 3.1.4);

- посухи, суховії (п. 3.1.5);

- зневоднення на землях, які підлягають
примусовому зрошенню (п. 3.1.6);

- землетрусу (п. 3.1.7);

- епіфітотійного розвитку хвороб,
епіфітотійного розмноження шкідників
рослин та хвороб, що стали наслідком
несприятливих подій, визначених у п.п.
3.1.1-3.1.7 цього договору (п. 3.1.8);

- крадіжки та протиправні дії третіх
осіб (п. 3.1.9).

Відповідно до п. 3.2 договору страховим
ризиком за цим договором є ймовірність
загибелі або пошкодження рослин
внаслідок несприятливих
вищеперерахованих подій.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач зазначає, що в період з 16 по 29
травня 2013 р. у Фермерському
господарстві Лаврика Юрія Вікторовича
відбувся страховий випадок - «Затяжні
дощі», передбачений п. 3.1.3 договору, що
підтверджується довідкою з
Харківського регіонального центру з
гідрометеорології від 19.08.2013 р. ( вих.
37-05/493 ). Сума опадів за період 16-29 травня
2013 р. склала 51 мм., або 160% місячної норми.

Внаслідок негативного впливу вказаних
погодних умов відбулося суттєве
погіршення якості врожаю, на який
позивач розраховував - надземні органи
рослин (зерно) не набрали показників
якості 2-го класу відповідно до ДСТУ
3768:2010, що передбачено п. 1.1 форвардного
контракту. Тобто, застрахований
майбутній 2-ий клас зерна повністю не
вродив, як зазначає позивач - юридично
загинув.

Із застрахованого майбутнього врожаю
(озимої пшениці 2-го класу) на 364 га
посівних площ вродило озимої пшениці
3-го класу в кількості 217,207 т. в
заліковій вазі, 5-го класу - 869,330 т. в
заліковій вазі та 6-го класу - 248,008 т. в
заліковій вазі, загальною кількістю
1334,545 т.

Зазначене підтверджується висновками
спеціалістів-агрономів, картками
аналізу зерна, реєстрами накладних
філії ПАТ «ДПЗКУ» «Савінський
елеватор», товарно-транспортними
накладними, актами
передавання-приймання зерна з Аграрним
фондом та довідкою Фермерського
господарства Лаврика Юрія Вікторовича.

Позивач листом від 15.08.2013 вих. 15-ю/13
повідомив відповідача про те, що
застрахований за договором 2-ий клас
пшениці не вродив, у зв'язку з чим
вбачається настання страхового
випадку, та просив створити комісію для
встановлення причин щодо не вродження
пшениці 2-го класу.

Відповідач листом від 27.08.2013 вих. № 1702-03
повідомив позивача про те, що заявлена
подія не входить в перелік страхових
ризиків, не є страховим випадком, і у
відповідача відсутні підстави для
створення комісії щодо встановлення
причин страхової події та виплати
страхового відшкодування.

У листі від 02.09.2013 вих. 02-09-ю/13 позивач,
вважаючи передчасною та
необґрунтованою відповідь відповідача
про відмову у виплаті страхового
відшкодування, повідомив відповідача,
що необхідні документи щодо
підтвердження факту настання
страхового випадку «Зливи та затяжні
дощі» будуть подані в найкоротші
строки.

В подальшому, позивач звернувся до
відповідача із заявою від 12.09.2013 вих. №
12-09-ск/13 про виплату страхового
відшкодування у розмірі 406 397,49 грн.
Обгрунтовуючи вказаний розмір
страхового відшкодування позивач
вказує на те, що за 1 334,545 т озимої
пшениці 2-го класу господарство повинно
було отримати 2 069 051,88 грн. за ціною
фіксінгу, яка станом на 07.08.2013 склала 1
550,38 грн./т. Натомість згідно актів
приймання-передачі між позивачем та
Аграрним фондом від 07.08.2013 за
поставлену озиму пшеницю 3, 5 та 6 класу
господарство отримало лише 1 662 653,89 грн.
Таким чином, різниця між сумою
очікуваного та отриманого доходу
становить 406 397,49 грн.

Листом від 26.09.2013 вих. № 1904-05 відповідач
заяву позивача про виплату страхового
відшкодування залишив без задоволення,
посилаючись на те, що згідно договору
та чинного законодавства страховик не
зобов'язаний виплачувати страхове
відшкодування по події, яка не входить
в перелік страхових ризиків і не є
страховим випадком та у зв'язку з
численними порушеннями позивачем умов
договору.

Відмова відповідача у виплаті
страхового відшкодування мотивована
тим, що договором страхування був
застрахований майбутній врожай озимої
пшениці 2-го класу від її часткової або
повної фізичної загибелі, а тому
заявлена позивачем подія, а саме
отримання на 364 га посівних площ озимої
пшениці 3- го класу, 5 -го класу та 6- го
класу внаслідок затяжних дощів не є
страховим випадком, оскільки перехід
зернових культур у нижчий клас не є
його загибеллю. Крім того, відмова
також обґрунтована порушеннями
страхувальником зобов'язань за
договором, зокрема тим, що всупереч
вимогам п. 8.3.8, 8.3.11.2, 8.3.11.7 - 8.3.11.9 договору
позивач позбавив відповідача
можливості огляду та інспекції
посівів, проведення контрольного
збирання та виміру середньої
врожайності сільськогосподарських
культур та складання акту огляду,
оскільки звернувся до страховика після
збирання урожаю.

Позивач, вважаючи відмову відповідача
у виплаті страхового відшкодування
незаконною та безпідставною, звернувся
до суду з даним позовом про стягнення з
відповідача 406 397,49 грн. страхового
відшкодування у судовому порядку.

Суд першої інстанції відмовив в
задоволенні позову з тих підстав, що
заявлена позивачем подія не є
страховим випадком за договором
страхування, і в порушення п. 8.3.11.9
договору позивач не повідомив
страховика (відповідача) про збирання
врожаю за сім днів до початку його
збирання і не надав йому можливості
інспекції посівів застрахованих
сільськогосподарських культур.

Колегія суддів, переглядаючи рішення
суду першої інстанції в апеляційному
порядку, погоджується з висновком суду
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Згідно зі статтею 979 Цивільного кодексу
України за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Статтею 980 Цивільного кодексу України
визначено, що предметом договору
страхування можуть бути майнові
інтереси, які не суперечать закону і
пов'язані з:

1) життям, здоров'ям, працездатністю та
пенсійним забезпеченням (особисте
страхування);

2) володінням, користуванням і
розпоряджанням майном (майнове
страхування);

3) відшкодуванням шкоди, завданої
страхувальником (страхування
відповідальності).

Згідно з положеннями ст. 982 Цивільного
кодексу України істотними умовами
договору страхування є предмет
договору страхування, страховий
випадок, розмір грошової суми, в межах
якої страховик зобов'язаний провести
виплату у разі настання страхового
випадку (страхова сума), розмір
страхового платежу і строки його
сплати, строк договору та інші умови,
визначені актами цивільного
законодавства.

Як встановлено вище, у п. 2.1 та п. 2.2
договору сторони, визначивши предмет
договору - майнові інтереси
страхувальника, що пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням майбутнім врожаєм
сільськогосподарських культур,
встановили, що застрахованим є
майбутній врожай - озима пшениця 2-го
класу.

Зміни до умов договору страхування, в
т.ч. і щодо предмету договору
страхування, сторонами не вносились.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
страхування» страховий ризик - певна
подія, на випадок якої проводиться
страхування і яка має ознаки
ймовірності та випадковості настання.
Страховий випадок - подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Як зазначалось вище, пунктом 3.1
договору встановлено, що страховим
випадком за цим договором є подія, що
відбулася, із настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхового відшкодування
страхувальнику (вигодонабувачу),
наслідком якої є неотримання або
недоотримання майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур і
багаторічних насаджень у зв'язку з його
повною або частковою загибеллю чи
пошкодженням внаслідок прямої дії
несприятливих подій, зокрема затяжних
дощів.

Згідно з п. 3.4 договору страховим
випадком за цим договором визнається
заподіяння прямих збитків майновим
інтересам страхувальника, в результаті
неотримання (повна загибель) або
недоотримання (часткова загибель)
врожаю сільськогосподарських культур
внаслідок однієї або декількох
несприятливих подій, визначених п. 3.1
цього договору, та у зв'язку з яким
виникає зобов'язання страховика
сплатити страхове відшкодування
вигодонабувачу.

Пунктом 3.5 договору визначено, що під
повною загибеллю
сільськогосподарських культур слід
розуміти її знищення або пошкодження
більш ніж 80% рослин на ділянці, яка
попала під вплив несприятливих подій,
зазначених у п. 3.1 договору, але в
будь-якому випадку фактична
врожайність на даній ділянці повинна
становити не більше 10% від рівня
застрахованої врожайності відповідної
сільськогосподарської культури,
згідно з умовами цього договору. Цей
факт повинен бути підтверджений
відповідним актом, підписаним
представником страховика,
страхувальника та уповноваженим
експертом страховика.

Відповідно до п. 3.6 договору часткова
загибель сільськогосподарських
культур - це пошкодження рослин
сільськогосподарських культур, менше
ніж 80% рослин на ділянці, на якій
спостерігалась дія несприятливих
подій, зазначених у п. 3.1 цього договору,
при якій є можливість його подальшого
вирощування з метою отримання врожаю.

Згідно з п. 3.7 договору факт настання
страхових випадків, наведених у п. 3.1
договору, визначається компетентними
державними органами: Українським
Гідрометцентром, підрозділами
Міністерства з надзвичайних ситуацій,
Міністерства внутрішніх справ,
аварійно-рятувальних служб, служби
захисту рослин тощо, а також
уповноваженим експертом страховика.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що
страхування окремого виду
сільськогосподарських культур або
окремої групи культур не дає права на
одержання страхового відшкодування за
збитки, нанесені іншому виду
сільськогосподарських культур або
групі культур, що цим договором не
передбачені.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно встановлено, що згідно Договору
відповідачем був застрахований
майбутній врожай озимої пшениці 2-го
класу від його повної або часткової
фізичної загибелі.

Оскільки отримання позивачем на 364 га
посівних площ врожаю озимої пшениці
нижчого класу, а саме 3-го класу, 5-го
класу, та 6-го класу не є повною або
частковою загибеллю врожаю, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що заявлена
позивачем подія не є страховим
випадком.

У відповідності до п. 8.3.1 договору
страхувальник зобов'язаний при
укладенні цього договору надати
інформацію страховику про всі відомі
йому обставини, що мають істотне
значення для оцінки страхового ризику,
і надалі, не рідше 1 разу на місяць,
письмово інформувати його про будь-яку
зміну страхового ризику та про стан
застрахованої сільськогосподарської
культури.

Натомість, як слідує із матеріалів
справи, позивач, вказуючи про
несприятливі погодні умови - затяжні
дощі у травні 2013 р., не повідомляв
відповідача про зміну страхових
ризиків (ймовірність загибелі або
пошкодження пшениці внаслідок
затяжних дощів), і тільки в серпні 2013 р.
листом від 15.08.2013 вих. 15-ю/13 вперше
повідомив про настання страхового
випадку.

Згідно з п. 8.3.8 договору страхувальник
зобов'язаний у випадку, якщо було
заявлено про несприятливий вплив
погодних умов, наведених у п. 3.1 цього
договору, за 7 днів до початку
збиральних робіт погодити зі
страховиком дату і місце для
проведення контрольного збирання та
виміру середньої врожайності, надати
йому можливість огляду та обстеження
посівів застрахованих
сільськогосподарських культур.
Результати інспекції відображаються в
Акті страхового огляду посівів с/г
культур.

Відповідно до п. 8.3.11 договору
страхувальник зобов'язаний при
настанні події, яка може бути
кваліфікована як страховий випадок:

- надати страховику або його
представникові можливість огляду
посівів с/г культур із складанням
відповідного Акту огляду загиблих
(пошкоджених) посівів с/г культур. Акт
огляду загиблих (пошкоджених) посівів
с/г культур складається страховиком
або його уповноваженим представником
за участі страхувальника, та, при
потребі, за участі спеціалістів
відповідного фаху із зазначенням дати,
часу, адреси огляду, складу комісії,
номеру поля, площі, на якій
застрахована с/г культура загинула або
була пошкоджена, відсотка загиблих або
пошкоджених рослин, технічних засобів,
що застосовувались при огляді (п. 8.3.11.2
договору);

- надати страховику належним чином
оформлений Акту огляду загиблих
(пошкоджених) посівів с/г (п. 8.3.11.4
договору);

- зберегти, до огляду страховиком,
пошкоджені посіви в тому вигляді, в
якому вони опинились після
несприятливої дії (п. 8.3.11.8 договору);

- не пізніше, ніж за 7 (сім) днів до
початку збирання урожаю, повідомити
про це страховика і надати йому
можливість інспекції посівів
застрахованих с/г культур (п. 8.3.11.9
договору).

Згідно з п. 9.2 договору після
повідомлення про подію, що має ознаки
страхового випадку, страховик при
участі страхувальника та інших
компетентних осіб проводить огляд
пошкоджених (загиблих) посівів та
складає Акт огляду загиблих
(пошкоджених) посівів с/г культур.

Відповідно до п. 9.3 договору підставою
для виплати страхового відшкодування є
Страховий Акт. Страховий Акт
оформлюється страховиком на підставі
письмової заяви-страхувальника і
документів, визначених в п. 9.1 цього
договору. Строк складання Страхового
Акту - 15 (п'ятнадцять) робочих днів з
моменту отримання страховиком всіх
документів, визначених п. 9.1. цього
договору.

Однак, позивач в порушення
вищенаведених умов договору не
повідомив відповідача про збирання
врожаю за сім днів до початку його
збирання і не надав йому можливості
інспекції посівів застрахованих
сільськогосподарських культур,
внаслідок чого Акт огляду загиблих
(пошкоджених) посівів
сільськогосподарських культур не
складався.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає
про те, що суд першої інстанції
безпідставно послався на п. 8.3.11.9
договору в обґрунтування відмови в
задоволенні позовних вимог, оскільки
цей пункт договору не був підставою для
відмови відповідача у виплаті
страхового відшкодування.

Однак, такі доводи позивача
спростовуються листом відповідача від
26.09.2013 вих. № 1904-05, в якому в
обґрунтування відмови у виплаті
страхового відшкодування також
зазначено про порушення позивачем п.
8.3.8, 8.3.11.2, 8.3.11.7 - 8.3.11.9 договору, а саме
вказано, що позивач позбавив
відповідача можливості огляду та
інспекції посівів, проведення
контрольного збирання та виміру
середньої врожайності
сільськогосподарських культур та
складання акту огляду, оскільки
звернувся до страховика після збирання
урожаю.

Пунктом 10.1.9 договору передбачено, що
страховик має право відмовити у
виплаті страхового відшкодування у
випадках, передбачених законодавством
України, а також у разі, якщо
страхувальник не виконав інших своїх
обов'язків, передбачених умовами цього
договору та положеннями Правил
страхування.

Таким чином, зважаючи на те, що заявлена
позивачем подія не є страховим
випадком, і позивач не дотримався умов
договору щодо своєчасного
повідомлення відповідача про початок
збирання урожаю та інспекції
відповідачем посівів застрахованих
сільськогосподарських культур, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що підстави для виплати
страхового відшкодування відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення
місцевого господарського суду про
відмову в задоволенні позову
відповідає чинному законодавству,
фактичним обставинам і матеріалам
справи, тому підстав для його зміни або
скасування не вбачається.

Апеляційна скарга Фермерського
господарства Лаврика Юрія Вікторовича
на рішення господарського суду міста
Києва від 18.09.2014, як необґрунтована,
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського
господарства Лаврика Юрія Вікторовича
на рішення господарського суду міста
Києва від 18.09.2014 у справі № 910/10965/14
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 18.09.2014 у справі № 910/10965/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/10965/14
повернути до господарського суду міста
Києва.

Головуючий суддя
Г.В. Корсакова

Судді
Ю.Л. Власов

С.Р. Станік