м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомПриватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Українська страхова
група»доПриватного акціонерного
товариства «Українська
охоронно-страхова компанія»за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
сторонівідповідачаЖадана Станіслава
Валерійовичапростягнення 8 781,12
грн.Суддя Босий В.П.
Представники сторін:
від позивача:не з'явивсявід
відповідача:не з'явивсявід третьої
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Українська
страхова група» (надалі - ПАТ «СК «УСГ»)
звернулось до господарського суду
міста Києва із позовом до Приватного
акціонерного товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» (надалі -
ПАТ «УОСК») про стягнення 8 781,12 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ
«СК «УСГ» на підставі договору
добровільного страхування наземних
транспортних засобів (крім
залізничного) №28-0199-0157 від 26.04.2011 р.
внаслідок настання страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди (надалі -
ДТП) виплачено страхове відшкодування
власнику автомобіля марки Volkswagen Passat,
реєстраційний номер АА 1756 КХ, а тому
позивачем відповідно до положень
статті 27 Закону України «Про
страхування» та статей 993, 1191
Цивільного кодексу України отримано
право зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Відповідальність власника
транспортного засобу - автомобіля
марки Mercedes-Benz 123, реєстраційний номер
ВІ591ХК, яким скоєно ДТП, застрахована
ПАТ «УОСК» на підставі договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АС/1675115, а тому позивач вказує,
що обов'язок з відшкодування збитків
покладається на відповідача. Крім того,
позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача пені у розмірі
800,93 грн. та 3% річних у розмірі 119,53 грн.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 14.10.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 05.11.2014 р., залучено до участі у справі
в якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Жадана
Станіслава Валерійовича.
Представник позивача в судове
засідання не з'явився, на адресу суду
направ заяву, в якій позовні вимог
підтримав у повному обсязі, розгляд
справи просив здійснювати за його
В судове засідання представник
відповідача не з'явився, 03.11.2014 р.
представник відповідача до канцелярії
суду подав відзив на позовну заяву, в
якому проти задоволення позовних вимог
заперечував в частині стягнення з
нього пені та 3% річних.
Жадан С.В., повідомлений належним чином
про час та місце розгляду справи, в
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив.
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.11.2011 р. між ПАТ «СК «УСГ» (страховик) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Порше Лізинг
Україна» (страхувальник) було укладено
договір добровільного страхування
наземних транспортних засобів (крім
залізничного) №28-0199-0157 13к (надалі -
«Договір»), об'єктом страхування за
яким є майнові інтереси
страхувальника, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням майном, а саме:
автомобілем Volkswagen Passat, реєстраційний
номер АА 1756 КХ, на випадок настання
страхових випадків, зокрема,
пошкодження чи знищення транспортного
засобу або його частин внаслідок ДТП.

20.09.2013 р. о 13:20 год. на вул. Шота Руставелі
біля буд. 40 сталася ДТП за участі
застрахованого автомобіля Volkswagen Passat,
реєстраційний номер АА 1756 КХ, та
автомобіля Mercedes-Benz 123, реєстраційний
номер ВІ591ХК, а саме: Жадан С.В., керуючи
автомобілем Mercedes-Benz 123, виїжджаючи з
території авто мийки не надав дорогу
автомобілю Volkswagen Passat, який рухався по
дорозі, внаслідок чого відбулося
зіткнення, що призвело до пошкодження
обох транспортних засобів.

Факт скоєння ДТП підтверджується
відомостями про дорожньо-транспортну
пригоду №9271042.

ДТП сталася в результаті порушення
водієм Жадан С.В. вимог п.п. 10.2 Правил
дорожнього руху України, що
підтверджується постановою
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 07.10.2013 р. у справі №646/9038/13-п,
відповідно до якої Жадан Станіслава
Валерійовича визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення.

Відповідно до рахунку №АДСЧТ12605 від
23.09.2013 р., складеного Товариством з
обмеженою відповідальністю «Автодом
Харків», вартість відновлювального
ремонту, завданого власникові
автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний
номер АА 1756 КХ, в результаті його
пошкодження при ДТП складає 10 517,35 грн.

23.09.2013 р. власник застрахованого
транспортного засобу - автомобіля
Volkswagen Passat, реєстраційний номер АА 1756 КХ,
звернувся до позивача із заявою про
виплату страхового відшкодування.

На підставі страхового акту №ПССКА-2849
від 24.10.2013 р. позивач, виконуючи свої
зобов'язання за Договором, перерахував
суму страхового відшкодування у
розмірі 8 860,66 грн., що підтверджується
платіжним дорученням №19098 від 25.10.2013 р.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Із довідки про дорожньо-транспортну
пригоду №9271042 вбачається, що
транспортний засіб - автомобіль Mercedes-Benz
123, реєстраційний номер ВІ591ХК, яким
спричинено ДТП, що потягнуло нанесення
шкоди автомобілю Volkswagen Passat,
реєстраційний номер АА 1756 КХ, належить
Мазко С.В. та знаходився під керуванням
Жадан С.В.

Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем
Mercedes-Benz 123, реєстраційний номер ВІ591ХК,
встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність
Жадан С.В. за шкоду, заподіяну життю,
здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок
експлуатації автомобіля Mercedes-Benz 123,
реєстраційний номер ВІ591ХК,
застрахована ПАТ «УОСК» на підставі
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АС/1675115.

Полісом №АС/1675115 передбачено, що
франшиза становить 1 000,00 грн., а ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну третіх осіб - 50 000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи. У разі
настання події, яка є підставою для
проведення регламентної виплати, МТСБУ
у межах страхових сум, що були чинними
на день настання такої події,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що до позивача
перейшли всі права потерпілого згідно
ст. 512 Цивільного кодексу України, а
тому, оскільки правовідносини між
потерпілим та страховиком за полісом
ОСЦВВТЗ (відповідач) регулюються
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», заміна
кредитора в зобов'язанні не змінює їх
суті та норми, якою вони регулюються.

Статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

У відповідності зі ст. 993 Цивільного
кодексу України і ст. 27 Закону України
«Про страхування» до страховика, що
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, що страхувальник (чи інша
особа, що одержала страхове
відшкодування) має до особи,
відповідальної за заподіяні збитки.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції від 18.09.2011 р.) при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу
України страховик здійснює страхову
виплату відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 25 Закону України «Про
страхування» здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком. Аварійні
комісари - особи, які займаються
визначенням причин настання
страхового випадку та розміру збитків,
кваліфікаційні вимоги до яких
встановлюються актами чинного
законодавства України. Страховик та
страхувальник мають право залучити за
свій рахунок аварійного комісара до
розслідування обставин страхового
випадку.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції від 18.09.2011 р.)
виплата страхового відшкодування
(регламентна виплата) здійснюється
безпосередньо потерпілому (іншій
особі, яка має право на отримання
відшкодування) або погодженим з ним
особам, які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна, сплатили страхове
відшкодування за договором майнового
страхування (крім регламентної
виплати, передбаченої підпунктом "а"
пункту 41.1 статті 41 цього Закону),
лікування потерпілих та інші послуги,
пов'язані з відшкодуванням збитків.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу
України встановлено, що розмір збитків,
що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

При цьому, звіт про оцінку
транспортного засобу є лише попереднім
оціночним документом, в якому
зазначається про можливу, але не
кінцеву суму, що витрачена на
відновлення транспортного засобу.
Реальним же підтвердженням виплати
суми страхового відшкодування
страхувальнику, є саме платіжне
доручення.

Аналогічні висновки містяться в
постановах Вищого господарського суду
України від 14.05.2013 р. у справі №
5011-50/17049-2012, від 30.07.2013 р. у справі №
910/3655/13 та від 27.01.2014 р. у справі № 910/3023/13.

Матеріалами справи підтверджено, що
вартість відновлювального ремонту
автомобіля марки Volkswagen Passat,
реєстраційний номер АА 1756 КХ, становить
10 517,35 грн., а позивачем виплачено
страхове відшкодування у розмірі 8 860,66
грн.

При цьому, суд відзначає, що
безпосередньо з Договору вбачається,
що автомобіль Volkswagen Passat, реєстраційний
номер АА 1756 КХ, - 2011 року випуску, тобто
строк його експлуатації на момент
настання ДТП не перевищував 7 років.
Тому, з огляду на положення п. 7.38
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів,
позивачем правомірно заявлено до
стягнення з відповідача суму
страхового відшкодування, розмір якого
визначено без врахування коефіцієнту
фізичного зносу пошкодженого
автомобіля.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Враховуючи визначені полісом №АС/1675115
розміри лімітів відповідальності та
франшизи, а також розмір шкоди, право на
вимогу якої перейшло до позивача,
відповідач був зобов'язаний
відшкодувати позивачу витрати в
розмірі 7 860,66 грн. (8 860,66 грн. -
1 000,00 грн. франшизи).

За таких обставин суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог та стягнення з ПАТ
«УОСК» на користь ПАТ «СК «УСГ» суми
страхового відшкодування у розмірі 7
860,66 грн.

Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача пені у
розмірі 800,93 грн. та 3% річних у
розмірі 119,53 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення
пені в розмірі 325,80 грн. суд зазначає
наступне.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу
України пенею визнається неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу
України визначено, що штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
договором або законом, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до підпункту 36.5 статті 36
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» за кожен день
прострочення виплати страхового
відшкодування (регламентної виплати) з
вини страховика (МТСБУ) особі, яка має
право на отримання такого
відшкодування, сплачується пеня з
розрахунку подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня.

Згідно ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Стаття 611 чинного Цивільного кодексу
України передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Перевіривши даний розрахунок, суд
вважає за можливе задовольнити позовні
вимоги в частині стягнення пені у
розмірі 800,93 грн.

Щодо стягнення з відповідача суми 3%
річних у розмірі 119,53 грн. суд зазначає
наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
визначені загальні правила
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання і дія цієї
статті поширюється на всі види
грошових зобов'язань, якщо інше не
передбачено спеціальними нормами, що
регулюють суспільні відносини з
приводу виникнення, зміни чи
припинення окремих видів зобов'язань.
При цьому важливим виявляється
питання, які зобов'язання є грошовими.

За змістом статей 524 та 533 Цивільного
кодексу України грошовим є
зобов'язання, яке виражаємося в
грошовій одиниці України (або
грошовому еквіваленті в іноземній
валюті). Викладена правова позиція
підтверджується й практикою
Верховного Суду України (постанова від
6.06.2012 р. у справі N 6-49цс12).

Згідно з приписами постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» грошовим слід
вважати будь-яке зобов'язаний, що
складається в тому числі з
правовідношення, в якому праву
кредитора вимагати від боржника
виконання певних дій кореспондує
обов'язок боржника сплатити гроші на
користь кредитора. Зокрема, грошовим
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона зобов'язана
оплатити поставлену продукцію,
виконану роботу чи надану послугу в
грошах, а друга сторона вправі вимагати
від першої відповідної оплати, тобто в
якому передбачено передачу грошей як
предмета договору або сплату їх як ціни
договору.

Слід також зазначити, що відшкодування
шкоди - це відповідальність, а не
боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду
не повинні нараховуватись проценти за
користування чужими грошовими коштами,
що теж є відповідальністю. Отже,
нарахування процентів на суму шкоди є
фактично подвійною мірою
відповідальності (лист Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16.01.2013 p. №10-74/0/4-13).

Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України не поширюється па
правовідносини, що виникають у зв'язку
із завданням шкоди.

Аналогічні висновки містяться у листі
Верховного Суду України від 01.07.2014
«Аналіз практики застосування ст. 625
Цивільного кодексу України в
цивільному судочинстві».

За змістом постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
№14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» обов'язок
боржника сплатити суму боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних не виникає у випадках
повернення коштів особі, яка
відмовилася від прийняття зобов'язання
за договором (стаття 612 ЦК України),
повернення сум авансу та завдатку,
повернення коштів у разі припинення
зобов'язання (в тому числі шляхом
розірвання договору) за згодою сторін
або визнання його недійсним.
відшкодування збитків та шкоди,
повернення безпідставно отриманих
коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки
відповідні дії вчиняються сторонами не
на виконання взятих на себе грошових
зобов'язань, а з інших підстав.

Таким чином, позовні вимоги позивача в
частині стягнення 3% річних у розмірі
119,53 грн. є безпідставними, оскільки
дія ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України не поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
із відшкодуванням збитків та шкоди.

За таких обставин суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з ПАТ «УОСК» на користь ПАТ
«СК «УСГ» страхового відшкодування у
розмірі 7 860,66 грн. та пені у розмірі 800,93
грн.

В задоволенні позовних вимог в частині
стягнення 3% річних у розмірі 119,53 грн.
необхідно відмовити з викладених
підстав.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
сторін пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Українська страхова група»
задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» (03056, м.
Київ, вул. Борщагівська, 145;
ідентифікаційний код 23734213) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Українська
страхова група» (03038, м. Київ, вул.
Федорова, 32-А; ідентифікаційний код
30859524) суму страхового відшкодування у
розмірі 7 860 (сім тисяч вісімсот
шістдесят) грн. 66 коп., пеню у розмірі 800
(вісімсот) грн. 93 коп. та судовий збір у
розмірі 1 802 (одна тисяча вісімсот дві)
грн. 13 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 15.12.2014 р.

Суддя
В.П. Босий