ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року Справа № 2/147-Д Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого суддіГончарука
П.А.,суддіКондратової І.Д.
(доповідач),суддіСтратієнко Л.В.,за
участю представників сторін від
позивача не з'явилися;від відповідача
Туловський Л.В.;розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Фізичної особи -
підприємця Туловського Леоніда
Валентиновичана рішення
Господарського суду Житомирської
області від 04.08.2009 року та постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 30.09.2014 рокуу
справі№ 2/147-Д Господарського суду
Житомирської областіза
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-комерційна фірма
"Укрспецпостачсервіс-2006"доФізичної
особи - підприємця Туловського Леоніда
Валентиновичапророзірвання договору
та стягнення 59 400,00 грн

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Виробничо-комерційна фірма
"Укрспецпостачсервіс-2006" (далі - ТОВ "ВКФ
"Укрспецпостачсервіс-2006", позивач)
звернулося до господарського суду з
позовом до Фізичної особи - підприємця
Туловського Леоніда Валентиновича
(далі - ФОП Туловський Л.В., відповідач)
про розірвання договору купівлі -
продажу 04.08.2006 року, укладеного між
сторонами у справі, та стягнення 49500,00
грн збитків та 9900,00 грн штрафу.

Позовні вимоги мотивовано неналежним
виконанням відповідачем умов договору
купівлі-продажу щодо поставки
оплаченого товару.

Відповідач проти позову заперечував,
стверджуючи про фіктивність договору
купівлі-продажу з огляду на
відсутність у нього намірів укладати
цей договір. ФОП Туловський Л.В.
зазначив, що цей договір підроблений
гр. Котвицьким В.Б., якому відповідач
залишив чисті аркуші паперу с власним
підписом та печаткою, що
підтверджується висновком експерта
від 09.02.2007 року, відповідно до якого
встановлена така послідовність
виконання реквізитів документа в графі
"Приватний підприємець Туловський Л.В.":
перший був виконаний підпис, другим -
лінія бланку договору.

Рішенням Господарського суду
Житомирської області від 04.08.2009 року
(суддя Тимошенко О.М.) позов задоволено
частково, стягнуто з відповідача на
користь позивача 49500,00 грн збитків, 9900,00
грн - штрафу, провадження у справі в
частині вимоги про розірвання договору
припинено відповідно до п.1-1 ч.1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України (надалі - ГПК України).

Ухвалою Житомирського апеляційного
господарського суду від 25.02.2010 року
матеріали справи були надіслані до
прокуратури Житомирської області, а
апеляційне провадження у справі
зупинено згідно з п. 2 ч. 2 ст. 79 ГПК
України.

Постановою слідчого СВ Житомирського
МВ УМВС України в Житомирській області
від 15.07.2014 року кримінальне
провадження, внесеного до ЄРДР за
№0000924 від 08.03.2013 року, було
закрите, у зв`язку з відсутністю у
діяннях невідомої особи складу
кримінального правопорушення
передбаченого ч.2 ст.15 та ч.3 ст.190
Кримінального кодексу України.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 30.09.2014 року
(судді: Гулова А.Г. Маціщук А.В., Петухов
М.Г.) рішення суду першої інстанції
залишене без змін.

У касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення Господарського суду
Житомирської області від 04.08.2009 року та
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 30.09.2014 року, а
справу передати на новий розгляд,
посилаючись на порушення судами норм ч.
3 ст. 203 Цивільного кодексу України
(надалі - ЦК України) та ч. 4 ст. 35 ГПК
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
та пояснення відповідача, перевіривши
згідно ст. 1115, ч. 1 ст. 1117 ГПК України
наявні матеріали справи на предмет
правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в судових рішеннях, а
також правильності застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
суд касаційної інстанції вважає, що
касаційну скаргу необхідно залишити
без задоволення з таких підстав.

У справі, що переглядається, суди
попередніх інстанцій встановили, що
04.08.2006 року між сторонами у справі був
укладений договір купівлі - продажу
(далі - договір), відповідно до умов
якого продавець (відповідач)
зобов`язувався поставити обладнання:
офсетну листову машину "ADAST DOMINANT-724"
вартістю 46620,00 грн та копіювальну раму
вартістю 2880,00 грн протягом сорока п`яти
діб з моменту підписання цього
договору за адресою: м. Житомир, вул.
Вінницька, 23, тобто до 21.09.2006 року, а
покупець (позивач) зобов'язувався
прийняти та оплатити обладнання до
21.08.2006 року.

Суди з'ясували, що 14.08.2006 року
відповідно до платіжного доручення № 14
позивач перерахував на рахунок
відповідача кошти за обладнання в сумі
49500,00 грн.

Відповідач обладнання позивачу не
поставив, гроші за товар не повернув, в
зв'язку з чим 28.09.2006 року позивач
надіслав відповідачу лист № 3, в якому
повідомив про розірвання договору
купівлі-продажу від 04.08.2006 року. Лист
про розірвання договору відповідач
отримав 11.10.2006 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог в частині стягнення
49500,00 грн збитків та 9900,00 грн штрафу, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що відповідач не
виконав зобов'язання щодо поставки
обладнання у строк, встановлений
договором, у зв'язку з чим виконання
зобов'язання втратило для покупця
інтерес, тому він відповідно до ч. 3 ст.
612 ЦК України має право відмовитися від
прийняття виконання і вимагати
відшкодування збитків у розмірі 49500,00
грн, які позивач зазнав у зв'язку з
оплатою вартості обладнання, а також
-сплати відповідно до ч.ч. 1 ст. 549 ЦК
України 9900,00 грн штрафу в розмірі 20 %
вартості непоставленого товару, що
передбачено п. 6.1 договору. В частині
вимог про розірвання договору суд
припинив провадження у справі з огляду
на відсутність предмету спору. Суд
дійшов висновку, що відповідно до ч. 3
ст. 651 ЦК України договір вже є
розірваним з 11.10.2006 року, у зв'язку з
односторонньою відмовою позивача від
договору з огляду на порушення
відповідачем зобов'язання, що
передбачено у п. 6.2 договору.

Доводи відповідача щодо фіктивності та
підроблення договору суди відхили, як
такі, що не знайшли свого
підтвердження, враховуючи закриття
кримінального провадження та
виконання позивачем договору щодо
перерахування відповідачу коштів в
сумі 49500,00 грн згідно платіжного
доручення № 14 від 14.08.2006 року.

Вищий господарський суд України
вважає, що такі висновки суду є
законними та обґрунтованими,
відповідають фактичним обставинам та
наявним матеріалам справи, ґрунтуються
на вимогах норм матеріального і
процесуального права.

Доводи заявника касаційної скарги щодо
порушення судами норм ч. 3 ст. 203 ЦК
України з огляду на неврахування
судами обставин відсутності у
відповідача внутрішньої волі на
укладення договору суд касаційної
інстанції, не бере до уваги, враховуючи
презумпцію правомірності правочину
(ст. 204 ЦК України).

Твердження відповідача про порушення
ч. 4 ст. 35 ГПК України Вищий
господарський суд України також
відхиляє, оскільки відповідно до
змісту цієї статті для господарського
суду обов'язковими є лише вирок суду в
кримінальному провадженні або
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення, які
набрали законної сили. Обставини,
встановлені досудовим слідством в
рамках кримінального провадження, не є
для господарського суду обов'язковими.

Відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України
підставою для скасування рішення
місцевого господарського суду та
постанови апеляційного господарського
суду є порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, Вищий господарський
суд України не встановив порушення чи
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
які б призвели до прийняття
неправильного судового рішення у
справі.

З урахуванням наведеного, касаційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а оскаржувані судові
рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи -
підприємця Туловського Леоніда
Валентиновича залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду Житомирської області від 04.08.2009
року та постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
30.09.2014 року у справі № 2/147-Д- без змін.

Головуючий суддя Гончарук П.А.Суддя
Кондратова І.Д.СуддяСтратієнко Л.В.