ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 рокуСправа № 912/3757/14
Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді Кабакової В.Г.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: приватного підприємства
"Бізон-Тех 2006", м. Запоріжжя

до відповідача: приватного
сільськогосподарського підприємства
"Шевченка", Кіровоградська область,
Новоукраїнський район, с. Кропивницьке

про стягнення 205027,62 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - Демченко Ю.В.,
довіреність від 22.08.2014 № 87/14;

від відповідача - участі не приймали;

Приватне підприємство "Бізон-Тех 2006"
(надалі - ПП "Бізон-Тех 2006") звернулось до
господарського суду Кіровоградської
області з позовною заявою про
стягнення з приватного
сільськогосподарського підприємства
"Шевченка" (надалі - ПСП "Шевченка")
заборгованості за поставлений товар в
розмірі 205027,69 грн., з яких: 169128,00 грн.
основний борг, 28142,90 грн. втрати від
інфляції, 7756,72 грн. 3 % річних, з
покладенням на відповідача витрат по
сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду від 29.10.2014
року позов прийнято до розгляду та
порушено провадження у справі. Від
сторін витребувано необхідні для
розгляду справи докази.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, однак вказав на те, що
сумарно основна сума боргу, інфляційні
та річні складає 205027,62 грн., а не
205027,69 грн., що є технічною помилкою.

Відповідач позовні вимоги заперечив та
ним було надано відзив на позовну
заяву, відповідно до якого відповідач
зазначає, що оскільки сторонами не було
встановлено строк дії договору, тому в
силу вимог ч. 3 ст. 180 та ч. 8 ст. 181 ГК
України договір є неукладеним, тобто
не створює правових наслідків для його
сторін.

Крім того, представником відповідача
вдруге подано клопотання про
відкладення розгляду справи,
мотивоване перебуванням представника
в іншому судовому засіданні.

Господарський суд відмовляє в
задоволенні даного клопотання, так як
відповідач не позбавлений був права
направити для участі у справі іншого
представника або надати письмові
додаткові заперечення на позов.

Крім того, дане клопотання подано
вдруге, в судовому засіданні 24.11.2014
оголошувалась перерва до 01.12.2014, а 01.12.2014
за клопотанням представника
відповідача розгляд справи вже
відкладався, тобто у відповідача було
достатньо часу для подання додаткових
доказів на підтвердження власної
позиції щодо заявленого позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд

В С Т А Н О В
И В:

10.04.2013 року ПП "Бізон-Тех 2006" (позивач,
постачальник) передав у власність ПП
"Шевченка" (відповідач, покупець)
насіння соняшнику "P64LE10" та насіння
соняшнику "P64LE11" на загальну суму 281880,00
грн., а відповідач прийняв цей товар, що
підтверджується видатковою накладною
№ ЗП2515 від 10.04.2013, що підписана
представниками сторін та довіреністю
відповідача № 20 від 10.04.2013 року.

Оригінали накладної та довіреності,
які підписані представниками сторін та
довіреність скріплена печаткою
відповідача, оглянуті судом в судовому
засіданні.

Як зазначає позивач, що хоч видаткова
накладна і містять посилання на
договір поставки насіння № КД-Н-44 від
22.03.2013, але договір у вигляді єдиного
письмового документа між сторонами не
підписувався.

Господарський суд прийшов до висновку,
що в даному випадку між сторонами
виникло майново-господарське
зобов'язання, в силу якого відповідач
повинен оплатити товар, а позивач має
право вимагати від відповідача
виконання його обов'язку відповідно до
пункту 1 статті 175 ГК України.

Відповідно до частини 2 пункту 1 статті
175 ГК України майнові зобов'язання, які
виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються ЦК
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно статті 202 ЦК України правочином
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

У відповідності з положеннями статей
638, 639 ЦК України договір є укладеним,
якщо сторони у належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Договір може бути укладений у будь-якій
формі, якщо вимоги щодо форми договору
не встановлені законом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття
договору, яким є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 181 ГК України встановлено
загальний порядок укладання
господарських договорів, зокрема, що
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладання господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження до виконання замовлення,
якщо законом не встановлено спеціальні
вимоги до форми та порядку укладання
даного виду договорів.

З огляду на положення Глави 54
Цивільного кодексу України та оскільки
зобов'язання між сторонами виникли з
приводу поставки товару, закон не
передбачає спеціальні вимоги до форми
та порядку укладання даного виду
договорів.

Підпис на накладній представника
відповідача, на якого видано
відповідну довіреність, та фактичне
отримання ним товару підтверджує
поставку цього товару.

В силу статті 265 Господарського кодексу
України за договором поставки одна
сторона - постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
(строк) другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.
Договір поставки укладається на розсуд
сторін або відповідно до державного
замовлення.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених вказаним Кодексом.

Згідно зі статтями 193, 202 Господарського
кодексу України та статтями 525, 526, 530
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства; одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст. 222 ГК України,
учасники господарських відносин, що
порушили майнові права або законні
інтереси інших суб'єктів, зобов'язані
поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

Таким чином, строк виконання грошового
зобов'язання відповідача з оплати
товару чітко встановлений ч. 1 ст. 692 ЦК
України і початок перебігу цього
строку не ставиться в залежність від
інших дій чи подій, зокрема, від
звернення до відповідача з окремою
вимогою в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України,
ч. 1 ст. 222 ГК України.

Таку ж позицію займає і Вищий
господарський суд України, який в
оглядовому листі № 01-06/767/2013 від 29.04.2013
"Про деякі питання практики
застосування господарськими судами
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" і в
абз. 1 п. 1.7. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" вказав: "Якщо у
договорі або законі не встановлено
строку (терміну), у який повинно бути
виконано грошове зобов'язання, судам
необхідно виходити з приписів частини
другої статті 530 ЦК України. Цією
нормою, передбачено, між іншим, і
можливість виникнення обов'язку
негайного виконання; такий обов'язок
випливає, наприклад, з припису частини
першої статті 692 ЦК України, якою
визначено, що покупець за договором
купівлі-продажу повинен оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього;
відтак якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару, відповідна оплата має бути
здійснена боржником негайно після
такого прийняття, незалежно від того,
чи пред'явив йому кредитор пов'язану з
цим вимогу".

При цьому підписання покупцем
видаткової накладної, яка є первинним
обліковим документом у розумінні
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
і яка відповідає вимогам, зокрема,
статті 9 названого Закону і Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку та
фіксує факт здійснення господарської
операції і встановлення договірних
відносин, є підставою виникнення
обов'язку щодо здійснення розрахунків
за отриманий товар. Строк виконання
відповідного грошового зобов'язання
визначається за правилами,
встановленими частиною першою статті
692 ЦК України.

Відповідач оплатив поставлений товар
частково, перерахувавши 03.04.2013 - 112752,00
грн.

Отже, відповідач, не виконавши в
повному обсязі зобов'язання з оплати
поставленого йому товару, допустив
порушення зобов'язання, у зв'язку з чим
заявлені позовні вимоги про стягнення
основної заборгованості в сумі 169128,00
грн. є обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення 28142,90 грн. втрат від інфляції
за період з травня місяця 2013 року по
вересень 2014 року та 7756,72 грн. 3% річних
за період з 10.04.2013 по 20.10.2014.

У відповідності до вимог статті 625
Цивільного кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Суд враховує, що вимога кредитора про
сплату боргу з урахуванням інфляційних
та процентів річних є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредитору.

За результатами перевірки наданих
позивачем розрахунків збитків від
інфляції та відсотків річних,
господарський суд задовольняє вимоги
про стягнення 28142,90 грн. втрат від
інфляції та 7756,72 грн. 3% річних, однак
враховує, що періодом нарахування 3%
річних фактично є - з 11.04.2013 по 20.10.2014.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір у розмірі 4100,55
грн. покладається на відповідача
повністю.

В судовому засіданні 17.12.2014
господарським судом оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 64, 75, 82, 84,
85, 87, 116 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш
И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного
сільськогосподарського підприємства
"Шевченка" (27153, Кіровоградська область,
Новоукраїнський район, с. Кропивницьке,
вул. Шевченка, 1; ідентифікаційний код
03756945) на користь приватного
підприємства "Бізон-Тех 2006" (69005, м.
Запоріжжя, вул. Новицького Якова, 11;
ідентифікаційний код 34216986) - 205027,62 грн.,
з яких: 169128,00 грн. основний борг, 28142,90
грн. втрати від інфляції, 7756,72 грн. 3 %
річних, а також 4100,55 грн. судового
збору.

Наказ видати позивачу після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Дніпропетровським апеляційним
господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається
через місцевий господарський суд, який
розглянув справу, протягом десяти днів
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Засвідчений належним чином примірник
рішення направити відповідачу за
адресою: 27154, Кіровоградська область,
Новоукраїнський район, с. Кропивницьке,
вул. Шевченка, 1.

Повне рішення складено 18.12.2014.

Суддя
В.Г. Кабакова