ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2014 року Справа
№Б38/26/15/183/06

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М.-
доповідача,

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання:
Малику С.О.

За участю представників сторін:

від УПФУ в м. Жовті Води: Рубцова В.В.,
довіреність №158/09/06 від 06.01.14;

інші учасники провадження у справі про
банкрутство в судове засідання не
з'явились.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Жовті
Води Дніпропетровської області на
ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 01.07.2014
року у справі №Б38/26/15/183/06

за заявою управління Пенсійного фонду
України м. Жовті Води
Дніпропетровської області

до боржника відкритого акціонерного
товариства "Південний радіозавод", м.
Жовті Води Дніпропетровської області

про визнання грошових вимог на суму 16
405,69 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 01.07.2014
року у справі №Б38/26/15/183/06 (суддя
Владимиренко І.В.) відхилені грошові
вимоги управління Пенсійного фонду
України в м. Жовті Води
Дніпропетровської області в сумі 16
405,69 грн., нарахованої зі сплати
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій за списками №1 та №2 станом
лютий 2014 року, як такі, що заявлені в
ліквідаційній процедурі, що виключає
їх визнання, відповідно до ст. 23 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Не погодившись з ухвалою суду першої
інстанції, управління Пенсійного фонду
в м. Жовті Води Дніпропетровської
області звернулось до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати оскаржувану ухвалу. В
обґрунтування своєї правової позиції
скаржник зазначає, що суд першої
інстанції неправильно застосовано
норми Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" та Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, тому, на
думку скаржника, висновок суду першої
інстанції не відповідає обставинам
справи, також не з'ясовано всіх
обставини, що мають значення для даної
справи.

В матеріалах справи відсутні відзиви
ліквідатора та кредиторів на
апеляційну скаргу, згідно ч. 2 ст. 96 ГПК
України відсутність відзиву не
перешкоджає перегляду рішення
місцевого господарського суду.

23.12.2014 року оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Представник скаржника в судовому
засіданні надав пояснення в
обґрунтування своїх вимог з посиланням
на норми чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши доводи скаржника і давши
їм правову оцінку, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
вимоги апеляційної скарги управління
Пенсійного фонду України в м. Жовті
Води Дніпропетровської області не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 20.08.2010
року у справі Б38/26/15/183/06 визнано
відкрите акціонерне товариство
«Південний радіозавод» банкрутом,
відкрито ліквідаційну процедуру
строком на 1 рік, призначено
ліквідатора підприємства та
зобов'язано вчинити певні дії.

В березні 2014 року до господарського
суду Дніпропетровської області
звернулось управління Пенсійного
фонду України в м. Жовті Води
Дніпропетровської області із заявою
про визнання кредиторських вимог в
сумі 16 405,69 грн., нарахованої зі сплати
фактичних витрат на виплату і доставку
пенсій за списками №1 та №2 станом на
26.02.2014 року. Внаслідок розгляду
грошових вимог господарським судом
Дніпропетровської області винесено
оскаржувану ухвалу.

Відповідно до ст. 4-1 ГПК України справи
про банкрутство розглядаються
господарськими судами в порядку
провадження, передбаченому ГПК, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Стаття 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі-Закон в редакції, що діяла до
19.01.2013 року) містить визначення поняття
кредитор - юридична або фізична особа,
яка має у встановленому порядку
підтверджені документами вимоги щодо
грошових зобов'язань до боржника, щодо
виплати заборгованості із заробітної
плати працівникам боржника, а також
органи державної податкової служби та
інші державні органи, які здійснюють
контроль за правильністю та
своєчасністю справляння єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство та вимоги яких не
забезпечені заставою майна боржника.
До конкурсних кредиторів відносяться
також кредитори, вимоги яких до
боржника виникли внаслідок
правонаступництва за умови виникнення
таких вимог до порушення провадження у
справі про банкрутство.

Поточні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури:

- підприємницька діяльність банкрута
завершується закінченням
технологічного циклу з виготовлення
продукції у разі можливості її продажу;

- припиняється нарахування неустойки
(штрафу, пені), процентів та інших
економічних санкцій по всіх видах
заборгованості банкрута;

- вимоги за зобов'язаннями боржника,
визнаного банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури.

Всупереч положенням Закону, скаржник
здійснив розрахунок суми
заборгованості станом на лютий 2014 року,
в той час як з 20.08.2010 року відкрите
акціонерне товариство «Південний
радіозавод» визнано банкрутом, тобто
скаржник мав право звернутись з
нарахуваннями лише до моменту
прийняття постанови про визнання
боржника банкрутом та відкриття
відносно нього ліквідаційної
процедури.

Стосовно платежів до Пенсійного фонду
України, то відповідно до п. 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" порядку
формування джерел (коштів, призначених
на оплату праці), з яких підприємства та
організації здійснюють внесення до
Пенсійного фонду України плати, що
покривають фактичні витрати на виплату
та доставку пільгових пенсій та
враховуючи, що згідно вимог п. 1 ст. 25
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" з дня визнання
підприємства банкрутом та відкриття
відносно нього ліквідаційної
процедури працівників цього
підприємства повідомляється про
звільнення в установленому законом
порядку, кошти на оплату праці не
перераховуються, виплата заробітної
плати припиняється, а фонд оплати праці
саме з метою оплати праці працівників з
вказаного часу припиняє своє
формування.

Таким чином, в ліквідаційній процедурі
в банкрута не з'являється ніяких
додаткових поточних зобов'язань зі
сплати обов'язкових платежів, крім тих,
які у вигляді конкурсних вимог
включені до реєстру вимог кредиторів у
порядку ст.ст. 14, 23 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Колегія суддів апеляційного
господарського суду враховує той факт,
що Закон України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" є спеціальним
Законом, що регулює провадження у
справах про банкрутство, в т.ч. і щодо
визначення грошових зобов'язань
боржника, підстав їх виникнення,
строків виконання і погашення, а також,
порядку пред'явлення грошових вимог до
боржника, тому посилання скаржника в
апеляційній скарзі на норми
прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та п. 2 ст. 2
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» є
необґрунтованими.

В ліквідаційній процедурі в банкрута
не з'являється ніяких додаткових
поточних зобов'язань зі сплати
обов'язкових платежів, крім тих, які у
вигляді конкурсних вимог включені до
реєстру вимог кредиторів у порядку
ст.ст. 14, 23 Закону.

У справах про банкрутство норми Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", який є
спеціальним Законом, мають перевагу
серед інших нормативно-правових актів.

Господарський суд першої інстанції,
перевіривши матеріали справи, давши
належну оцінку зібраним по справі та
дослідженим судом доказам, прийшов до
обґрунтованого висновку, що вимоги, які
викладені в заяві скаржника, є
безпідставними. Відтак, нарахована
боржнику сума заборгованості не може
вважатись поточною вимогою, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду попередньої інстанції,
а оскаржувана ухвала відповідає
вимогам чинного законодавства, підстав
для її зміни або скасування не
вбачається. Керуючись ст.ст. 101, 103, 106 ГПК
України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні вимог апеляційної скарги
управління Пенсійного фонду України в
м. Жовті Води Дніпропетровської
області на ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 01.07.2014
року у справі №Б38/26/15/183/06 відмовити.

Ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 01.07.2014
року у справі №Б38/26/15/183/06 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Повний текст складений 24.12.2014 року

Головуючий суддя
Л.М. Білецька

Суддя
Т.А. Верхогляд

Суддя
Ю.Б. Парусніков