ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року Справа № 922/1591/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів :

головуючого суддіОвечкіна
В.Е.,суддівЧернова Є.В., Цвігун
В.Л.,розглянув касаційну скаргу ФОП
ОСОБА_4на постановувід 12.11.2014 р.
Харківського апеляційного
господарського суду у справі№922/1591/14
господарського суду Харківської
областіза позовомФОП ОСОБА_5доФОП
ОСОБА_4простягнення коштівза участю
представників:

позивача: ОСОБА_6, дов. від 16.05.2014 б/н;

відповідача: ОСОБА_7, дог. про надання
правової допомоги від 29.09.2014;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 07.07.2014 (суддя О.
Присяжнюк), залишеним без змін
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 12.11.2014 (судді М.
Слободін, Т. Гончар, Н. Гребенюк) позов
задоволено, стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на
користь ФОП ОСОБА_5 - 466048,84 грн.
заборгованості та 3 % річних в розмірі
27353,34 грн., витрати по сплаті судового
збору в сумі 9 868,04 грн.

Не погоджуючись із прийнятими у справі
судовими актами, фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 - відповідач у
справі, - звернулася із касаційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Харківської області від 07.07.2014 та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 12.11.2014,
прийняти нове рішення, яким в позові
відмовити. Вважає, що судами
неправильно застосовано ст. 604 ЦК
України, та недотримано вимог ст.ст. 33,
36, 43 ГПК України.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм попередніми судовими інстанціями
належної юридичної оцінки та повноти
встановлення обставин, дотримання норм
матеріального та процесуального права,
згідно з вимогами ст.1115 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Відповідно ст.1117 Господарського
процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права. Касаційна
інстанція не має права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або
постанові господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

01 листопада 2008 року між позивачем
(орендодавцем) та відповідачем
(орендарем) було укладено Договір
оренди нерухомого майна №3, відповідно
до умов якого орендодавець (позивач)
зобов'язався передати, а орендар
(відповідач) зобов'язався прийняти в
строкове платне користування
нежитлові приміщення 1-го поверху №37-38
загальною площею 259,2 кв.м., що
знаходяться у будівлі літ. «А-9» за
адресою: АДРЕСА_1 (п.1.1. Договору).

Об'єкт оренди передається орендодавцем
(позивачем) орендарю (відповідачу) на
підставі Акту приймання-передачі на
протязі трьох календарних днів з
моменту підписання цього Договору (п.2.1.
Договору оренди нерухомого майна №3
від 01.11.2008р.).

По закінченню строку оренди або у
випадку дострокового розірвання цього
Договору, орендар зобов'язаний на
протязі 14 календарних днів з моменту
закінчення строку дії договору або з
дати його дострокового розірвання
повернути орендодавцю (позивачу) об'єкт
оренди за Актом приймання-передачі в
належному стані (п.2.3. Договору оренди
нерухомого майна №3 від 01.11.2008р.).

Пунктом 4.1. Договору оренди нерухомого
майна №3 від 01.11.2008р. сторони погодили,
що розмір орендної плати складає 20000,00
грн. на місяць.

Орендна плата повинна була
сплачуватися орендарем до 5-го числа
кожного поточного місяця авансом в
готівковій або безготівковій (шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок) формі.

Сторони у Договорі оренди нерухомого
майна №3 від 01.11.2008 р. передбачили, що
вартість орендної плати та порядок її
внесення можуть бути змінені за
письмовим узгодженням сторін (п.п.4.2-4.3.
Договору оренди нерухомого майна №3
від 01.11.2008р.).

По закінченню кожного звітного місяця
між сторонами підписується акт
виконаних робіт, в якому серед іншого
мала зазначатися вартість спожитих
орендарем (відповідачем) комунальних
послуг. Орендар (відповідач) компенсує
орендодавцю (позивачу) вартість
спожитих відповідачем комунальних
послуг, за які перед комунальними
службами здійснював розрахунок
позивач (п.4.6. Договору оренди
нерухомого майна №3 від 01.11.2008 р.).

Пунктом 6.1. Договору оренди нерухомого
майна №3 від 01.11.2008 р. сторони погодили,
що цей Договір вступає в силу з моменту
його підписання і діє до 31.12.2009р.

На цю обставину щодо строку дії
Договору оренди нерухомого майна №3
від 01.11.2008 р. (відсутність доказів його
продовження) посилалась фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 в своїй
апеляційній скарзі.

Відповідно до п.6.2. Договору оренди
нерухомого майна №3 від 01.11.2008 р.,
сторони зазначили, що пролонгація
даного договору здійснюється у
відповідності до вимог чинного
законодавства України.

Договір оренди нерухомого майна №3 від
01.11.2008р. відповідно до Додаткової угоди
№3 від 25.12.2009 р. був пролонгований до
31.12.2010р., а відповідно до Додаткової
угоди №4 від 25.12.2010р. - був пролонгований
за погодженням сторін до 31.12.2011 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
встановив, що строк дії договору
закінчився 31.12.2011р.

Доказів внесення орендної плати на
умовах, визначених п.4.1. Договору оренди
нерухомого майна №3 від 01.11.2008р.
відповідач ні суду першої інстанції, ні
суду апеляційної інстанції, в
обґрунтування доводів апеляційної
скарги, на підставі ст. 33 та 101 ГПК
України, не надав.

10 жовтня 2011 року між позивачем
(орендодавцем) та відповідачем
(орендарем) було укладено Договір про
проведення взаєморозрахунків між
сторонами за договором оренди
нерухомого майна № 3 від 01.11.2008 року.

Відповідно до п.1 Договору про
проведення взаєморозрахунків між
сторонами за договором оренди
нерухомого майна № 3 від 01.11.2008 р.,
сторони погодили, що станом на 10.10.2011р. у
орендаря (відповідача) перед
орендодавцем (позивачем) виникла
заборгованість за Договором оренди
нерухомого майна №3 від 01.11.2008р. в
розмірі 300 000, 00 грн., ПДВ не передбачено,
яку орендар (відповідач) зобов'язується
погасити на умовах цього Договору про
проведення взаєморозрахунків між
сторонами за договором оренди
нерухомого майна № 3 від 01.11.2008 р.

Своє грошове зобов'язання за вказаним
Договором орендар (відповідач)
зобов'язався погасити до 01.05.2012 року (п.4
Договору від 10.10.2011р. про проведення
взаєморозрахунків між сторонами за
договором оренди нерухомого майна № 3
від 01.11.2008 р.).

Відповідно до п.2 Договору сторони
визначили грошовий еквівалент
зобов'язання орендаря (відповідача) по
погашенню заборгованості в сумі 300
000,00 грн. в іноземній валюті - доларах
США, що станом на день укладення цього
Договору, тобто на 10.10.2011р. за курсом
НБУ, який складав 797,2700 грн. за 100 доларів
США, складає 37628,40 доларів США.

У випадку зміни офіційного курсу НБУ
долара США, орендар (відповідач)
зобов'язаний виконати своє грошове
зобов'язання в гривнях по курсу НБУ на
день виконання зобов'язань.

Пунктом 5 Договору від 10.10.2011р. про
проведення взаєморозрахунків між
сторонами за договором оренди
нерухомого майна № 3 від 01.11.2008 р.
передбачено, що цей Договір має
пріоритет перед положеннями Договору
оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008
року.

Застосовуючи до спірних правовідносин
ст. 604 ЦК України суди дійшли висновку
про те, що укладаючи Договір від 10.10.2011р.
про проведення взаєморозрахунків між
сторонами за договором оренди
нерухомого майна № 3 від 01.11.2008 р.,
сторони мали не меті припинити
зобов'язання, що витікало із договору
найму за домовленістю сторін шляхом
заміни його новим грошовим
зобов'язанням між тими ж сторонами.
Тобто вказаний договір є новацією.

Судами зауважено, що відповідач
будь-яких належних доказів суду
апеляційної інстанції не надав щодо
того, що на даний час Договір від
10.10.2011р. про проведення
взаєморозрахунків між сторонами за
договором оренди нерухомого майна № 3
від 01.11.2008 р. сторонами розірвано,
визнано недійсним чи неукладеним. Він є
обов'язковим для сторін та породжує для
них права та обов'язки.

Так як відповідач своїх зобов'язань
перед позивачем по сплаті грошових
коштів відповідно до умов Договору від
10.10.2011р. про проведення
взаєморозрахунків між сторонами за
договором оренди нерухомого майна № 3
від 01.11.2008 р. не виконав, з боку
відповідача має місце порушення
взятого на себе зобов'язання.

На підставі встановлено вище суди
задовольнили позов в повному обсязі.

Переглядаючи оскаржувані судові
рішення у касаційному порядку колегія
суддів зазначає наступне.

Приписами статей 526 ЦК України та 193 ГК
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених ГК
України, іншими законами або договором.

Частина 2 ст. 604 ЦК України передбачає
припинення зобов'язання за
домовленістю сторін про заміну
первісного зобов'язання новим
зобов'язанням між тими ж сторонами
(новація).

Отже, характерною ознакою новації є не
зміна частини первісного зобов'язання,
а укладення між тими ж сторонами нового
зобов'язання (новація), що і є підставою
для припинення попереднього
зобов'язання (Постанова Верховного
суду України від 30.09.2014 у справі
№922/2339/13). Судами встановлено, що 10.10.2011
року між сторонами у справі був
укладений договір про проведення
взаєморозрахунків за договором оренди
нерухомого майна №2 від 01.01.2008.

Судами також встановлено, що умовами
договору про проведення
взаєморозрахунків змінено лише умови
та строки погашення існуючої
заборгованості по договору №2 від
01.01.2008. Відтак, висновок судів про те, що
сторонами укладено нове (інше за
правовою природою та змістом)
зобов'язання не ґрунтується на нормах
матеріального права. Отже, і висновок
судів про задоволення позову з
посиланням виключно на договір від
10.10.2011 є передчасним. Колегія суддів
вважає доводи скаржника щодо того, що
судами неправильно застосовано ст. 604
ЦК України обґрунтованими.

Відповідачем також слушно зауважено на
тому, що судами попередніх інстанцій
недотримано вимог ст.ст. 32,34,36,43 ГПК
України.

Так, судами встановлено, що 01.11.2008 між
позивачем (орендодавцем) та
відповідачем (орендарем) було укладено
Договір оренди нерухомого майна №3.

Апеляційним судом встановлено, що
договір оренди нерухомого майна №3 від
01.11.2008р. відповідно до Додаткової угоди
№3 від 25.12.2009 р. був пролонгований до
31.12.2010р., а відповідно до Додаткової
угоди №4 від 25.12.2010р. - був пролонгований
за погодженням сторін до 31.12.2011 року. В
подальшому, сторони уклали договір від
10.10.2011.

Водночас, апеляційний суд не надав
належної правової оцінки додатковим
угодам до договору №2 від 01.01.2008 (арк.
108-111) та договору від 10.10.2011. Це є новий
договір між позивачем та відповідачем,
чи, можливо, таким чином сторони
доповнили або внесли зміни до вже
існуючого договору оренди від 01.11.2008 в
частині ціни договору та розрахунків.
Чи здійснені такі зміни у
встановленому договором та законом
порядку.

Апеляційний суд не спростував доводи
відповідача про те, що вона цей договір
не підписувала. Судом лише зазначено,
що "суд апеляційної інстанції відхиляє
доводи апеляційної скарги у тій
частині, що відповідач цього Договору
не підписував, так як ці твердження
спростовуються матеріалами справи".
При цьому, якими саме матеріалами
справи доводи відповідача
спростовуються апеляційний суд не
зазначає.

Суд не встановив які обов'язки взяли на
себе сторони за новим договором. Чи
можна вважати, що підписуючи договір
від 10.10.2011 - якщо вона дійсно його
підписувала, - відповідачка визнала за
собою борг по договору оренди від
01.11.2008.

Судами також поверхнево досліджено
умови договору оренди від 01.11.2008.
Встановлено, що об'єкт оренди
передається орендодавцем (позивачем)
орендарю (відповідачу) на підставі Акту
приймання-передачі на протязі трьох
календарних днів з моменту підписання
цього Договору (п.2.1). По закінченню
кожного звітного місяця між сторонами
підписується акт виконаних робіт (п.4.6).

Колегія суддів констатує, що в
матеріалах справи відсутній акт
прийому-передачі приміщення,
передбачений п.2.1 договору від 01.11.2008. Як
і акти виконаних робіт, погоджені
сторонами п.4.6. Судами не з'ясовано чи
були проведені розрахунки за
договором від 01.11.2008.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення. Суди не
витребували таких документів у
відповідача, на підтвердження ним
розрахунків по договору оренди. Як і не
з'ясували порядок розрахунків за
оренду приміщень. Суди не встановили,
за який період виник борг, який позивач
вимагає стягнути з відповідача.

Також, ні в протоколах судових
засідань, ні у процесуальних
документах, прийнятих судами, не
відображено, чи досліджувався судами
оригінал договору про проведення
взаєморозрахунків від 10.10.2011 та
додаткові угоди до договору від 01.11.2008.

Апеляційним судом в оскаржуваній
постанові зауважено, що позивач при
обґрунтуванні позовних вимог
посилається на зобов'язання, що витікає
із Договору від 10.10.2011р. про проведення
взаєморозрахунків між сторонами за
договором оренди нерухомого майна № 3
від 01.11.2008 р. і будь-яких претензій до
відповідача, які б витікали із Договору
оренди нерухомого майна № 3 від 01.11.2008 р.
не висуває, а відповідач не надав
будь-яких доказів виконання своїх
зобов'язань перед позивачем, що
витікали із Договору оренди нерухомого
майна № 3 від 01.11.2008 р., а саме, укладених
щомісяця актів виконаних робіт,
своєчасної сплати орендних платежів,
про наявність яких посилався в
апеляційній скарзі відповідач і що
наразі свідчить про користування
відповідача орендованим приміщенням.

Колегія суддів критично оцінює
вищевикладений висновок суду та
зауважує, що в силу вимог ст.34 ГПК
України, перебування відповідача в
орендованому ним приміщенні має
підтверджуватися відповідними
доказами - актом прийому-передачі
приміщення, актом правоохоронних чи
інших органів про те, що ФОП ОСОБА_4
займає спірні приміщення тощо.
Відсутність акта прийому передачі
приміщення, актів виконаних робіт по
договору від 01.11.2008 ставить під сумнів
висновок судів про те, що сторони
приступили до виконання своїх
обов'язків по договору.

Порушення судами норм процесуального -
ст.ст. 34,43 ГПК України, матеріального
права - ст. 604 ЦК України є, згідно зі
ст.11110 ГПК України, підставою для
скасування прийнятих у справі судових
рішень та направлення справи на новий
розгляд до місцевого господарського
суду.

При повторному розгляді необхідно
врахувати викладене вище.

Надати правову оцінку договору від
10.10.2011 та додатковим угодам до договору
№2 від 01.11.2008. Це є новий договір між
позивачем та відповідачем, чи, можливо,
таким чином сторони доповнили його або
внесли зміни до вже існуючого договору
оренди від 01.11.2008 в частині ціни
договору та розрахунків. Чи здійснені
такі зміни у встановленому договором
та законом порядку. Чи підписувала
відповідачка спірний договір.
З'ясувати порядок розрахунків за
договором від 01.11.2008, чи були проведені
розрахунки. Встановити, за який період
виник борг, який позивач вимагає
стягнути з відповідача. Винести
законне, обґрунтоване рішення суду.

Керуючись ст.ст. 1115 - 11112 Господарського
процесуального кодексу України, - Вищий
господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення господарського суду
Харківської області від 07.07.2014 та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 12.11.2014 -
скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
господарського суду Харківської
області.

Головуючий, суддяВ. Овечкін Судді:Є.
Чернов В. Цвігун