ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

0,2

09.12.14 № 910/27338/14. Суддя Ващенко Т.М.,
розглянувши

позовну заяву Приватного підприємства
"Правниче агентство "Статус-КВО"

до 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сервіс на
Саксаганського"

2. Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний Банк»

3. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сервіс на
Саксаганського»

про визнання права, визнання
відсутнім права та зобов'язання
вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Правниче
агентство «Статус-КВО» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Електротех»,
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський акціонерний Банк»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сервіс на
Саксаганського» про визнання права,
визнання відсутнім права та
зобов'язання вчинити дії.

Подана Приватним підприємством
«Правниче агентство «Статус-КВО»
позовна заява про визнання права,
визнання відсутнім права та
зобов'язання вчинити дії не відповідає
вимогам розділу VIII Господарського
процесуального кодексу України, а тому
підлягає поверненню з посиланням на ст.
63 Господарського процесуального
кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що до позовної заяви
додаються документи, що підтверджують
сплату судового збору у встановленому
порядку і розмірі.

Згідно з п. 2.21 постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.13. «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
платіжне доручення на безготівкове
перерахування судового збору,
квитанція установи банку про прийняття
платежу готівкою додаються до позовної
заяви (заяви, скарги) і мають містити
відомості про те, яка саме позовна
заява (заява, скарга, дія) оплачується
судовим збором. Відповідні документи
подаються до господарського суду
тільки в оригіналі; копії, у тому числі
виготовлені із застосуванням
технічних засобів (фотокопії тощо) цих
документів, не можуть бути належним
доказом сплати судового збору.

З матеріалів позовної заяви № б/н від
03.11.14. вбачається, що позивачем на
підтвердження сплати судового збору
подано кольорову ксерокопію квитанції
№ ПН346 від 03.11.14. ПАТ «Укргазпромбанк»
на суму 1827,00 грн.

Крім того, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру справляється
судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат, а із позовних заяв
немайнового характеру - 1 розмір
мінімальної заробітної плати, що
становить 1 827,00 грн., 79 080,00 грн. та 1 218,00
грн. відповідно.

Приватне підприємство «Правниче
агентство «Статус-КВО»звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовними вимогами про:

- визнання права набути у власність
квартири;

- визнання відсутніми майнових прав на
квартири;

- зобов'язання відповідачів передати
документи;

- зобов'язання передати квартири;

- зобов'язання не чинити перешкоди.

Згідно з п. 2.11 постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.13. «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України», якщо
в позовній заяві об'єднано дві або
більше вимог немайнового характеру,
пов'язаних між собою підставами
виникнення або поданими доказами,
судовий збір сплачується окремо з
кожної з таких вимог.

Разом з тим, Приватним підприємством
«Правниче агентство «Статус-КВО»
сплачено судовий збір в розмірі 1 827,00
грн. як за одну вимогу майнового
характеру.

Таким чином суд дійшов висновку, що
Приватним підприємством «Правниче
агентство «Статус-КВО» не додано
належного доказу сплати судового збору
у встановленому порядку та розмірі,
тому дана позовна заява підлягає
поверненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо позовну заяву підписано особою,
яка не має права її підписувати, або
особою, посадове становище якої не
вказано.

Згідно з ст. 54 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява подається до
господарського суду в письмовій формі
і підписується повноважною посадовою
особою позивача або його
представником, прокурором чи його
заступником, громадянином - суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником.

Відповідно до вимог ст. 28
Господарського процесуального кодексу
України справи юридичних осіб в
господарському суді ведуть їх органи,
що діють у межах повноважень, наданих
їм законодавством та установчими
документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідчують їх посадове становище.

Таким чином, право на представництво
юридичної особи пов'язане не з
конкретною фізичною особою, а з
наявністю акта органу управління
юридичної особи, котрим ця юридична
особа наділяє посадову особу
повноваженнями вчиняти певні юридичні
дії від імені підприємства.

Позовну заяву підписано директором
позивача Косенко В.О. Проте, до позовної
заяви не надано жодних доказів на
підтвердження повноважень Косенко В.О.
діяти від імені позивача в якості
директора (витяг від державного
реєстратора про включення до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
час розгляду справи, протокол, наказ,
тощо).

При цьому, п. 3.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» визначено, що
позовна заява підлягає поверненню,
коли в позовній заяві відсутні
відомості про прізвище та посаду
керівника юридичної особи або до
позовної заяви не додано належні
документи на підтвердження
повноважень особи, що підписала цю
заяву як представник позивача в
господарському суді (ч. ч. 3-6 ст. 28 ГПК
України), і на ці документи немає
посилання в заяві.

Суд звертає увагу позивача на те, що
витребування додаткових доказів з
ініціативи господарського суду, а не
за клопотанням сторін, які з різних
причин не можуть подати ті чи інші
докази, не передбачено статтею 38
Господарського процесуального кодексу
України, та суперечить принципу
змагальності, закріпленому в пункті 4
частини 2 статті 129 Конституції
України та статті 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що позивач, прокурор чи
його заступник зобов'язані при поданні
позову надіслати сторонам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України), так і аналогічних приписів ст.
ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального
кодексу України.

Принцип рівності сторін у процесі
вимагає, щоб кожній стороні надавалася
розумна можливість представляти
справу в таких умовах, які не ставлять
цю сторону у суттєво невигідне
становище відносно другої сторони (п. 87
Рішення у справі "Салов проти України"
від 06.09.2005 року).

У Рішенні у справі "Надточий проти
України" від 15.05.2008 року зазначено, що
принцип рівності сторін передбачає, що
кожна сторона повинна мати розумну
можливість представляти свою сторону в
умовах, які не ставлять її в суттєво
менш сприятливе становище в порівнянні
з опонентом.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Згідно зі ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В силу Правил надання послуг поштового
зв'язку, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 270 від
05.03.2009 р., розрахунковий документ -
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо) видається відправникові з
додержанням вимог Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" і підтверджує факт надання
послуги відділенням зв'язку.

Таким чином, належним доказом
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви та доданих до неї
документів є опис вкладень в поштовий
конверт та документ, що підтверджує
надання поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо).

Разом з тим, позивачем в якості доказу
відправлення відповідачам поштової
кореспонденції подано не завірені
кольорові ксерокопії описів вкладення
та фіскальних чеків від 03.12.14., що є
порушенням норм ГПК України.

Таким чином, в суду відсутня можливість
встановити факт направлення
відповідачу позовної заяви та доданих
до неї документів.

Вказану правову позицію викладено в
постановах Вищого господарського суду
України від 26.09.12. № 05-5-45/2793, № 5017/606/2012
від 29.05.12. та № 910/3651/13 від 28.05.13.

Зазначені обставини є суттєвими,
оскільки нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається позивач та поданих ним
доказів.

Враховуючи викладене, позовна заява
підлягає поверненню на підставі п. 6 ч. 1
ст. 63 ГПК України.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і
додатків до позовної заяви тягне за
собою наслідки, передбачені статтею 63
ГПК України.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на
те, що заявником не дотримано вимог ст.
ст. 54, 56, 57 Господарського
процесуального кодексу України,
враховуючи, що приписи ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України носять імперативний характер,
суд дійшов висновку, що викладені
обставини є підставою для повернення
позовної заяви відповідно до ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
п. 1, 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути без розгляду.

Звернути увагу позивача, що після
усунення недоліків, які стали
підставою повернення позовної заяви
без розгляду, він може повторно
звернутися до господарського суду
міста Києва з позовом.

Суддя
Т.М.
Ващенко