ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2014 року
Справа № 904/6957/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Іванов О.Г.
(доповідач),

суддів: Подобєд І.М., Герасименко І.М.

при секретарі судового засідання:
Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від позивача: Ковалик В.В., довіреність
№б/н від 28.04.14, представник;

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином,

Розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ"
м. Нікополь, Дніпропетровська область
на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 28.10.2014
року у справі № 904/6957/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "АІС АЗЧ МАРКЕТ" м.
Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ"
м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 46 689,79 грн. за договором
поставки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 28.10.2014
року (суддя Юзіков С.Г.)
позов задоволено частково, стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ"
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "АІС АЗЧ МАРКЕТ" 37 152,55
грн. - основного боргу, 2 752,93 грн. - пені,
778,81 грн. - 3 % річних, 4 525,51 грн. - збитків
від інфляції, 1 769,09 грн. - судового збору,
у решті позову відмовлено.

Вмотивовуючи рішення, суд послався на
те, що позивач свої зобов'язання по
поставці товару виконав повністю, а
відповідач свої зобов'язання щодо
оплати за поставлений йому товар не
виконав та не оплатив товар.

Не погодившись з даним рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ"
звернулось до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення в частині
задоволених вимог.

При цьому, скаржник в апеляційній
скарзі посилається, на те що
господарським судом при прийнятті
рішення порушені норми матеріального
та процесуального права.

Скаржник зазначає, що позивач здійснив
поставку товару, однак до
сьогоднішнього дня не виконав умови
договору щодо надання ТОВ "ІНТЕРПАИП
НІКО ТЬЮБ" товаросупровідних
документів, зазначених у п. 3.3 Договору,
а саме рахунків-фактур, тобто не вчинив
дії, до вчинення яких Відповідач не міг
виконати свій обов'язок, щодо оплати,
тому вважає, що у Позивача відсутнє
право стягнення з Відповідача суми
основної заборгованості та штрафних
санкцій.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АІС АЗЧ МАРКЕТ" у
відзиві на апеляційну скаргу просить
рішення залиши без змін, а апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ"
без задоволення. Вважає, що твердження
апелянта щодо ненадання йому
документів, передбачених у п 3.3 та п. 4.1
Договору є безпідставними, так як
Договором не передбачено окремої
процедури передачі зазначених
документів і, відповідно до звичаїв
ділового обороту вини були передані
апелянту разом з товаром. Про це
свідчить підписання апелянтом
видаткових накладних на товар та
часткова оплата видаткової накладної
№ Дпн-005231 від 29.11.2013 року.

Крім того, позивач зазначає, що
ненадання документів передбачених п.3.3
Договору ніяким чином не впливає на
процес оплати за поставлений товар, так
як відповідно до п.4.1. та 3.7 Договору,
апелянт був зобов'язаний оплатити
товар протягом 14 календарних днів з
моменту підписання сторонами
товаросупрвідного документа, а не
передачі повного пакету документів.
Відповідач жодного разу не звертався
до позивача з вимогою щодо надання
відсутніх товаросупрвідних
документів.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав відзив на
апеляційну скаргу. Просить рішення
суду залишити без змін.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.11.2014 року

прийнято апеляційну скаргу до
розгляду.

17.12.2014 року представник
відповідача у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 17.12.2014 року
Дніпропетровським апеляційним
господарським судом була оголошена
вступна та резолютивна частина
постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, в
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Відповідно до ст. 104 ГПК України серед
підстав для скасування або зміни
рішення місцевого суду є неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи, а також порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційний господарський суд
встановив наступні обставини.

06.11.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "АІС АЗЧ МАРКЕТ" (
Постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП
НІКО ТЬЮБ" (Покупець) було укладено
договір поставки № 1042 (а.с. 10-13).

Згідно п. 1.1. договору поставки на
умовах, викладених в розділах цього
договору, постачальник зобов'язався
поставити, а покупець прийняти і
сплатити продукцію
матеріально-технічного призначення, що
надалі іменуються товар. Найменування,
асортимент, номенклатура, сортамент,
кількість, ціна, умови і терміни
постачання товару вказані в
специфікаціях, оформлених у вигляді
додатків до цього договору, що є
невід'ємною його часткою.

Відповідно до п. 2.1. - 2.3. договору
поставки, ціна товару, що поставляється
за цим договором, визначається в
гривнах і вказана в специфікаціях до
цього договору. Ціна товару не включає
ПДВ, порядок нарахування якого
встановлений податковим кодексом
України. Ціна товару визначена з
урахуванням умов постачання (згідно
Інкотермс 2000), передбачених
відповідною специфікацією до цього
договору. Ціна товару, вказана в
додатках до цього договору, є
фіксованою і не підлягає збільшенню.

Пунктами 3.1. та 3.2. договору поставки
встановлено, що товар за цим договором
поставляється на умовах, вказаних в
специфікаціях до цього договору. Товар
поставляється партіями в терміни,
узгоджені сторонами в специфікаціях.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що
разом з товаром Постачальник передає
Покупцеві наступні товаросупровідні
документи: рахунок-фактуру; товарну
накладну; товарно-транспортну
накладну(якщо товар постачається
залізничним або автомобільним
транспортом); податкову накладну;
сертифікат якості; інші документи.

Згідно п. 4.1. договору покупець здійснює
розрахунок по даному договору шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальник на
протязі 14 календарних днів з моменту
поставки товару та надання
постачальником рахунку.

На підтвердження виконання зобов'язань
за договором позивачем надано
видаткові накладні:

1) №Дпн-004943 від 13.11.13р. на суму 31 180,92
грн.;

2) №Дпн-005231 від 29.11.13р. на суму 3 182,50 грн.;

3) №Дпн-005170 від 29.11.13р. на суму 3 182,50 грн.;

4) №Дпн-005233 від 29.11.13р. на суму 2 175,50 грн.;

5) №Дпн-005234 від 29.11.13р. на суму 613,63 грн.
(а.с. 14-16, 23,24),

а також товарно-транспортні накладні:

1) № 1311 від 13.11.2013 року;

2) № 2911 від 29.11.2013 року (а.с. 17, 18).

Мотиви, з яких виходила апеляційна
інстанція при винесенні постанови.

Статтею 265 Господарського кодексу
України передбачено, що за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму. До відносин поставки, не
врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
ЦК України про договір купівлі-продажу.

Таким чином, відносини, що виникли між
сторонами по справі на підставі
Договору поставки товару, є
господарськими зобов'язаннями, а
згідно з приписами статей 193 ГК України,
525, 526 ЦК України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Судом попередньої інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що на виконання умов
Договору поставки № 1042 від 06.11.2012 року
позивач за видатковими накладними:
№Дпн-004943 від 13.11.2013 року на суму 31 180,92
грн.; №Дпн-005231 від 29.11.2013 року на суму 3
182,50 грн.; №Дпн-005170 від 29.11.2013р. на суму 3
182,50 грн.; №Дпн-005233 від 29.11.2013 року на
суму 2 175,50 грн.; №Дпн-005234 від 29.11.2013 року
на суму 613,63 грн. своєчасно поставив
покупцю товар належної якості та в
узгодженій кількості на загальну суму
40 335,05 грн., який був прийнятий покупцем,
що підтверджується вищезазначеними
накладними, а також
товарно-транспортними накладними № 1311
від 13.11.2013 року; № 2911 від 29.11.2013 року, які
підписані представниками відповідача
і наявні в матеріалах справи (а.с. 14-18, 23,
24).

Відповідач не надав доказів, які б
спростовували твердження позивача про
виконання ним своїх обов'язків за
вищенаведеним договором поставки № 1042
від 06.11.2012 року.

На підставі п. 4.1. договору Відповідач
повинен оплатити вартість
поставленого Товару наступним чином:
за видатковою накладною №Дпн-004943 від
13.11.13р. - в строк до 27.11.13р. включно; за
видатковою накладною №Дпн-005231 від
29.11.13р.; видатковою накладною №Дпн-005170
від 29.11.13р.; видатковою накладною
№Дпн-005233 від 29.11.13р.; видатковою
накладною №Дпн-005234 від 29.11.13р. - до
13.12.13р. включно.

В порушення прийнятих на себе
зобов'язань відповідач поставлений на
його адресу товар у встановлений
договором строк оплатив не повністю
(сплачено лише за видатковою накладною
№Дпн-005231 від 29.11.12013 року 3 182,50 грн.), у
зв'язку з чим згідно наданого позивачем
розрахунку за відповідачем станом на
08.08.2014 року рахується заборгованість в
розмірі 37 152,55 грн. (а.с. 8-9).

Окрім того, позивач відповідно до п. 7.5
Договору та приписів ст. 625 Цивільного
кодексу України розрахував та заявив
до стягнення з відповідача пеню - 4 231,14
грн. (за період з 28.11.13р. по 08.08.14р.), 3 %
річних - 780,59 грн. та збитки від інфляції
- 4 525,51 грн., за вказаний період (а.с. 8-9).

На час розгляду спору у господарському
суді відповідачем не заперечено факт
отримання товару за представленими
видатковими накладними та не надано
доказів повної оплати товару або
повернення переданого товару на суму 37
152,55 грн., а відтак, колегія суддів
погоджується з висновком
господарського суду, що позовна вимога
про стягнення з відповідача суми
основного боргу в розмірі 37 152,55 грн.
підлягає задоволенню.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотки річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Колегія суддів погоджується, що
господарський суд відповідно до ст. 55
Господарського процесуального кодексу
України, перевіривши правильність
нарахування трьох відсотків річних у
розмірі 778,81 грн. та інфляційних втрат у
розмірі 4 525,51 грн. правильно
задовольнив дані вимоги.

У зв'язку з тим, що на час прийняття
рішення у справі відповідачем доказів
погашення заборгованості з
урахуванням інфляційних витрат та 3%
річних перед позивачем не надано,
вимоги позивача щодо стягнення
основного боргу у сумі 37 152,55 грн.,
інфляційних втрат у сумі 4 525,51 грн. та 3%
річних у сумі 778,8 грн. слід визнати
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

В той же час, колегія суддів не
погоджується з висновком
господарського суду в частині
стягнення пені у сумі 2 752,93 гривень з
наступних підстав.

Відповідно до ст..230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. ч. 4, 6 ст. 231 ГК України, у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому, розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Оскільки законом у даному випадку не
передбачено розмір штрафних санкцій,
то застосовуються санкції передбачені
договором.

Відповідно до п. 7.5. Договору, у разі
невчасного здійснення розрахунків за
цим Договором, відповідач виплачує
позивачу пеню в розмірі не більш
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який нараховується
пеня, від несплаченої суми за кожен
день прострочення.

У зв'язку з чим, колегія суддів
констатує, що сторони в договорі не
встановили конкретний розмір пені, а
обмежили лише її розмір подвійною
обліковою ставкою НБУ (не більше
подвійної облікової ставки НБУ).

Таким чином, оскільки сторони не
узгодили в договорі конкретний розмір
пені, то нарахування позивачем пені у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
та стягнення її судом є неправомірним.
Тому, в частині стягнення пені рішення
суду підлягає скасуванню і в позові в
цій частині слід відмовити.

Заперечення відповідача, наведені в
апеляційній скарзі, про те що позивач
до сьогоднішнього дня не виконав умови
договору щодо надання ТОВ "ІНТЕРПАИП
НІКО ТЬЮБ" товаросупровідних
документів, зазначених у п. 3.3 Договору,
а саме рахунків-фактур, тобто не вчинив
дії, до вчинення яких Відповідач не міг
виконати свій обов'язок щодо оплати,
колегією суддів не приймаються до
уваги у зв'язку з наступним.

Згідно ст. 666 ЦК України, якщо продавець
не передає покупцеві приналежності
товару та документи, що стосуються
товару та підлягають переданню разом з
товаром відповідно до договору
купівлі-продажу або актів цивільного
законодавства, покупець має право
встановити розумний строк для їх
передання.

Якщо приналежності товару або
документи, що стосуються товару, не
передані продавцем у встановлений
строк, покупець має право відмовитися
від договору купівлі-продажу та
повернути товар продавцеві.

Відповідачем не надано жодних доказів
звернення до позивача з приводу
передання документів. А прийняття
відповідачем товару в кількості та по
ціні зазначеній у накладних,
здійснення часткової оплати за
поставлений товар свідчить про те, що
товар був поставлений відповідно до
умов договору.

З урахуванням наведеного апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, рішення суду підлягає
частковому скасуванню у зв'язку з
порушенням норм матеріального права і
невідповідністю висновків, викладених
у рішенні місцевого господарського
суду, обставинам справи. Слід прийняти
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити частково.

Оскільки апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, то судові
витрати за подання позовної заяви та
апеляційної скарги відповідно до ч. 5
ст. 49 ГПК України необхідно розподілити
між сторонами пропорційно розміру
задоволених позовних вимог у наступній
пропорції: 90,93 % - з Відповідача; 9,07 % - з
Позивача.

У зв'язку з чим з Відповідача на користь
Позивача необхідно стягнути 1 661,29 грн. -
судового збору за подачу позовної
заяви, а з Позивача на користь
Відповідача необхідно стягнути 82,85
гривень судового збору за подачу
апеляційної скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП
НІКО ТЬЮБ", Дніпропетровська обл., м.
Нікополь - задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 28.10.2014
року у справі № 904/6957/14 - скасувати
частково.

Прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "АІС АЗЧ МАРКЕТ", м.
Київ - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ",
53201, Дніпропетровська обл., м.
Нікополь, просп. Трубників, буд.56 (код
355 373 63) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "АІС АЗЧ
МАРКЕТ", 49600, м. Київ, пров. Балтійський,
20 (код 331 005 49) 37 152,55 грн. - основного
боргу, 778,81 грн. - 3 % річних, 4 525,51 грн. -
збитків від інфляції, 1 661,29 грн. -
судового збору.

В задоволені решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "АІС АЗЧ МАРКЕТ" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ"
82,85 гривень судового збору за подачу
апеляційної скарги.

Видачу наказу, з урахуванням
необхідних реквізитів, доручити
господарському суду Дніпропетровської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складений
22.12.2014 року.

Головуючий суддя
О.Г. Іванов

Суддя
І.М. Подобєд

Суддя
І.М. Герасименко