м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/20143/14 08.12.14

За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "РАДА 4"доПриватного
підприємства "АВЕ"простягнення 8 049,83
грн.Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Шишов Ю.С. - головний
юрисконсульт;від відповідача:Марченко
Д.П. - представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "РАДА 4" звернулось до
господарського суду м. Києва з позовом
до Приватного підприємства "АВЕ" про
стягнення заборгованості за
експлуатаційні послуги в розмірі 4 852,06
грн., інфляційних втрат в розмірі 82,87
грн., 3% річних в розмірі 24,16 грн., пені в
розмірі 2 938,96 грн. та за послуги
холодного водопостачання в розмірі 74,30
грн., інфляційні втрати в розмірі 4,20
грн., 3% річних в розмірі 0,63 коп. та пені в
розмірі 72,65 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
посилається на порушення відповідачем
умов договору №151/04/УН від 11.02.2014 р. про
надання послуг з управління та
утримання будинку, споруд та
прибудинкових територій в частині
сплати вартості наданих послуг за
період з 11.02.2014 р. по 31.07.2014 р.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 24.09.2014 р. порушено провадження
у справі №910/20143/14 та призначено її до
розгляду на 22.10.2014 р.

Враховуючи неявку в судове засідання
представника відповідача, з метою
усунення порушення рівності та
змагальності учасників судового
процесу, ухвалою суду від 22.10.2014 р.
розгляд справи відкладено на 12.11.2014 р.

Підчас проведення судового засідання
12.11.2014 р. представник відповідача
звернувся до суду з клопотанням, в
порядку ст. 81 Господарського
процесуального кодексу України, яким
просив у зв'язку з неподанням позивачем
витребуваних судом документів
необхідних для вирішення спору
залишити позов без розгляду.

Так, за змістом п. 2.3 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26.12.2011 р.
неподання позивачем витребуваних
господарським судом матеріалів,
необхідних для вирішення спору, може
тягнути за собою правові наслідки у
вигляді залишення позову без розгляду
на підставі пункту 5 частини першої
статті 81 Господарського
процесуального кодексу України.

Проте, враховуючи встановлену рівність
та змагальність учасників судового
процесу, а також той факт, що кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
строку, підстав для залишення позовної
заяви без розгляду господарський суд
не вбачає.

Між тим, суд зазначає, що питання щодо
залишення позовної заяви без розгляду
належить до компетенції
господарського суду та для вирішення
питань щодо наявності підстав для
вчинення відповідної процесуальної
дії, заявлення відповідних клопотань
учасниками судового процесу не
потребує.

З метою витребування від учасників
судового процесу додаткових
документів, ухвалою суду від 12.11.2014 р.
розгляд справи було відкладено на
21.11.2014 р.

Враховуючи неявку представника
відповідача, а також заявлене
клопотання позивача про продовження
строку розгляду спору, з метою
створення необхідних умов для
встановлення фактичних обставин
справи та подання доказів на їх
підтвердження, ухвалою суду від 21.11.2014
р. розгляд справи відкладено на 03.12.2014 р.

У ході проведення судового засідання
03.12.2014 р. представником Приватного
підприємства "АВЕ" заявлено клопотання
про залучення в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Інформаційно-обчислювальний центр
"РАДА".

Відповідно до ст. 27 Господарського
процесуального кодексу України треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, можуть вступити
у справу на стороні позивача або
відповідача до прийняття рішення
господарським судом, якщо рішення з
господарського спору може вплинути на
їх права або обов'язки щодо однієї з
сторін. Їх може бути залучено до участі
у справі також за клопотанням сторін,
прокурора.

За змістом п. 1.6 постанови пленуму
Вищого господарського кодексу України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26.12.2011 р.
питання про допущення або залучення
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, до
участі у справі вирішується ухвалою
суду про прийняття позовної заяви до
розгляду (із зазначенням про це в
ухвалі про порушення провадження у
справі) або під час розгляду справи, але
до прийняття господарським судом
рішення, з урахуванням того, чи є у цієї
особи юридичний інтерес у даній справі.

Проте, за висновками суду, заявником не
наведено належного обґрунтування
впливу рішення по даній справі на права
та обов'язки Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Інформаційно-обчислювальний центр
"РАДА", а тому суд дійшов висновку, що
клопотання відповідача про залучення
до участі у розгляді справи вказаної
вище третьої особи є безпідставним та
таким, що не підлягає задоволенню.

03.12.2014 р. та 05.12.2014 р. судом оголошувались
перерви до 05.12.2014 р. та 08.12.2014 р.
відповідно.

Відповідач проти позову заперечив з
тих підстав, що у Приватного
підприємства "АВЕ", на момент подачі
позивачем позову до суду,
заборгованості за договором №151/04/УН
про надання послуг з управління та
тримання будинку, споруд та
прибудинкових територій не існує.
Натомість, за твердженнями вказаного
учасника судового процесу, протягом
лютого - липня 2014 року надані
Товариством з обмеженою
відповідальністю "РАДА 4" рахунки на
оплату були сплачені відповідачем у
повному обсязі.

В судовому засіданні 08.12.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях на підставі
статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України
здійснювалось фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи, 11.02.2014 р.
між Товариством з обмеженою
відповідальністю "РАДА 4" (надалі -
Підприємство) та Приватним
підприємством "АВЕ" (надалі - Споживач)
укладено договір №151/04/УН про надання
послуг з управління та утримання
будинку, споруд та прибудинкових
територій (надалі - Договір), предметом
якого є забезпечення Підприємством
надання послуг з утримання будинку,
споруд та прибудинкових територій, а
саме: прибирання прибудинкової
території, прибирання підвалу,
технічних поверхів та покрівлі,
обслуговування систем
диспетчеризації, технічне
обслуговування внутрішньобудинкових
систем: гарячого водопостачання,
холодного водопостачання;
водовідведення; теплопостачання;
зливової каналізації, дератизація
(дезінсекція), обслуговування
димовентиляційних каналів, а також
інших внутрішньо прибудинкових
інженерних систем у разі їх наявності,
поточний ремонт конструктивних
елементів внутрішньо будинкових
систем гарячого і холодного
водопостачання, водовідведення,
централізованого опалення та зливової
каналізації і технічних пристроїв
будинків та елементів зовнішнього
упорядження, що розміщені на
закріпленій в установленому порядку
прибудинковій території (в тому числі
спортивних, дитячих та інших
майданчиків), поливання дворів, клумб,
газонів, прибирання і вивезення снігу,
посипання частини прибудинкової
території, призначеної для проходу та
проїзду, протиожеледними сумішами,
експлуатація номерних знаків на
будинках, освітлення місць загального
користування і підвалів та
підкачування води, надання інших
послуг та здійснення функцій
управління будинком №23 по бул. Л.
Українки в м. Києві (надалі - послуги), а
Споживач уповноважує Підприємство
здійснювати управління будинком та
зобов'язується здійснювати своєчасну
оплату послуг за встановленими, у
порядку визначеному чинним
законодавством та договором, тарифами
у строки та на умовах, передбачених цим
договором.

Згідно з п. 1.3 Договору розмір
щомісячної плати за надання послуг на
дату укладення цього договору
становить 2 426,03 грн.

Відповідно до п. 2.1 вказаного вище
Договору розрахунковим періодом є
календарний місяць.

У пункті 2.2 Договору сторони домовились
про застосування авансової системи
оплати послуг, окрім оплати послуг,
передбачених п. 1.4, 1.8 договору. Платежі
по авансовій системі вносяться за один
місяць.

Договір набирає чинності з моменту
його підписання та діє протягом трьох
років (п. 7.1 Договору).

Як вбачається з пояснень позивача, у
зв'язку з тим, що відповідачем порушено
зобов'язання в частині проведення
своєчасної оплати за надані послуги за
період з 11.02.2014 р. до 31.07.2014 р. останній
звернувся до суду за захистом своїх
прав.

Так, як стверджує Товариство з
обмеженою відповідальністю "РАДА 4"
протягом спірного періоду Приватному
підприємству "АВЕ" надавались наступні
послуги:

- Експлуатаційні послуги;

- Послуги холодного водопостачання.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного:

Відповідно до ст.1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Документом, за допомогою якого
реалізується право на звернення до
господарського суду, є позовна заява.
Подання позовної заяви є формою
реалізації права на позов. Подати позов
- означає звернутися до господарського
суду із заявою, в якій повинно
міститися прохання, адресоване суду,
про розгляд спору про право, що виник.

Статтею 54 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено вимоги до форми і змісту
позовної заяви, відповідно до яких
позовна заява подається до
господарського суду в письмовій формі
і підписується повноважною посадовою
особою позивача або його представником
та повинна містити, зокрема, зміст
позовних вимог.

Зміст позовних вимог включає предмет і
підстави позову. Предметом позову як
вимоги про захист порушеного чи
оспорюваного права або охоронюваного
законом інтересу є спосіб захисту
цього права чи інтересу. Підстави
позову - це факти, які обґрунтовують
вимогу про захист права чи законного
інтересу. До підстав позову входять
лише юридичні факти, тобто ті, з якими
норми матеріального права пов'язують
виникнення, зміну чи припинення прав та
обов'язків суб'єктів спірного
матеріального правовідношення.

Згідно зі ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона за допомогою належних та
допустимих доказів повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням
ст.ст. 32-36 Господарського
процесуального кодексу України, слід
вважати документи, які можуть
підтвердити або спростувати обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

Таким чином, заявляючи вимогу про
стягнення заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги,
Підприємство, яке надало послуги та
просить стягнути на його користь борг,
зокрема, має підтвердити факт надання
таких послуг.

Згідно вимог ст.ст. 525, 615 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання і
одностороння зміна умов договору не
допускаються.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

У п. 1.2 Договору визначено, що
Підприємство надає послуги з
утримання, управління будинку та
прибудинкової території: по утриманню
відповідно до встановленого рішенням
органу місцевого самоврядування
тарифу, його структури, періодичності
та строків надання послуг, копія якого
додається до цього договору, та
управлінню відповідно до погодженої
сторонами ціни (тарифу) даних послуг.
Рішення органу місцевого
самоврядування є обов'язковим для
Підприємства та Споживача та
застосовується з дати набрання ним
чинності в порядку, визначеному
законодавством, у разі відсутності
такого Рішення, Підприємство проводить
нарахування послуг по утриманню
будинків, споруд та прибудинкової
території відповідно до затвердженого
Кабінетом Міністрів України порядку.
Зміна тарифів на утримання та
управління будинку та прибудинкової
території не потребує внесення змін до
цього договору, нові тарифи
застосовуються автоматично з дня їх
введення.

Відповідно до п. 1.4 Договору
Підприємство забезпечує Споживача
послугами з водопостачання та
водовідведення лише за умови укладення
строкового договору з Підприємством.

Надані послуги з водопостачання та
водовідведення компенсуються
Споживачем згідно даних показників
приладів обліку відповідно до
встановлених тарифів лише у випадку
прийняття їх на облік Підприємством, що
оформлене відповідним актом, або
згідно з показниками будинкових
засобів води шляхом пропорційного
розподілу між споживачами, які не мають
засобів обліку.

Згідно з п. 2.10 Договору оплата
додаткових послуг або виконаних робіт
проводиться на підставі актів
виконаних робіт або наданих послуг.

Як вже зазначалось, відповідач
стосовно надання зазначених вище
послуг представив заперечення,
оскільки експлуатаційні послуги та
послуги по водопостачанню холодної
води, за твердженнями Приватного
підприємства "АВЕ", згідно виставлених
позивачем рахунків сплачені.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються, зокрема,
письмовими доказами.

Статтею 36 вказаного Кодексу України
передбачено, що письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Згідно із ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За приписом ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Так, як слідує з матеріалів справи на
підтвердження наявності боргу у
Приватного підприємства "АВЕ" перед
позивачем за надані експлуатаційні
послуги та послуги холодного
водопостачання Товариством з
обмеженою відповідальністю "РАДА 4"
були надані наступні документи:
рахунок на оплату №76 від 31.10.2013 р. на
суму 2 811,80 грн., рахунки-фактури: СФ-0000072
від 31.05.2013 р. на суму 2 887,04 грн., СФ-0000090
від 22.06.2013 р. на суму 2 874,50 грн., СФ-0000088
від 31.07.2013 р., СФ-0000106 від 31.07.2013 р. на суму
2924,66 грн., СФ-0000121 від 31.08.2013 р., СФ-0000138 від
30.09.2013р., СФ-0000149 від 29.10.2013 р. на суму 14
640,19 грн.

Проте, за висновками суду, вказані
рахунки-фактури не є належними та
допустимими доказами наявності у
відповідача заборгованості перед
позивачем, в силу того, що останні
виписані Товариством з обмеженою
відповідальністю "РАДА 4" задовго до
дати укладання спірного Договору, а
тому не можуть підтвердити фактичну
кількість та вартість наданих
позивачем послуг.

Наразі, як зазначалось вище, у п. 2.10
Договору передбачено, що оплата
додаткових послуг або виконаних робіт
проводиться на підставі актів
виконаних робіт або наданих послуг.

Між тим, в матеріалах справи відсутні
як акти виконаних робіт або наданих
послуг складені за підписами
повноважних учасників судового
процесу на виконання умов укладеного
між контрагентами правочину, так і
посилання Підприємства на докази які
можуть підтвердити надані Товариством
з обмеженою відповідальністю "РАДА 4"
послуги.

При цьому, суд зазначає, що у випадку
неможливості подання витребуваних
ухвалами суду документів, зокрема,
актів наданих послуг, накладних,
позивач вправі був звернутись до
Господарського суду міста Києва з
клопотанням, в порядку ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України.

Натомість, Товариством з обмеженою
відповідальністю "РАДА 4"
підтверджуючих документів про
наявність у Приватного підприємства
"АВЕ" боргу з експлуатаційних послуг та
послуг холодного водопостачання ані до
позовної заяви, ані на вимоги суду, що
були викладені в ухвалах суду до
матеріалів справи представлено не
було.

Відтак, враховуючи не доведення
Товариством з обмеженою
відповідальністю "РАДА 4" факту надання
експлуатаційних послуг та послуг
холодного водопостачання Приватному
підприємству "АВЕ" за Договором, суд
дійшов висновку, що вимоги позивача є
не обґрунтованими та такими, що не
підтверджуються матеріалами справи.

Між тим, суд зазначає, що відповідачем
було представлено до матеріалів справи
рахунки на оплату: №№313 від 28.02.2014 р., 480
від 31.03.2014 р., 621 від 30.04.2014 р., 804 від 31.05.2014
р., 1034 від 30.06.2014 р. та №1122 від 31.07.2014 р.,
які згідно долучених Приватним
підприємством "АВЕ" до матеріалів
справи платіжних доручень та виписок
по рахунку були сплачені Споживачем.

Згідно із ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст. 33 вказаного Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини справи, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Таким чином, враховуючи все
вищенаведене, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "РАДА 4" до Приватного
підприємства "АВЕ" про стягнення
заборгованості за експлуатаційні
послуги в розмірі 4 852,06 грн. та за
послуги холодного водопостачання в
сумі 74,30 грн. визнані судом
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Решта заявлених вимог про стягнення
інфляційних втрат в сумі 82,87 грн., 3%
річних в розмірі 24,16 грн., пені в сумі 2
938,96 грн. - за надані експлуатаційні
послуги та інфляційних втрат в сумі 4,20
грн., 3% річних в розмірі 0,63 коп. та пені в
сумі 72,65 грн. - за послуги холодного
водопостачання також не підлягають
задоволенню як похідні вимоги.

Судовий збір згідно з ч. 5 ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "РАДА 4" відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення підписано 15.12.2014р.

Суддя
Ю.О. Підченко