ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2014 року Справа №
904/5501/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого Виноградник О.М. (
доповідач)

суддів: Джихур О.В., Лисенко О.М.

секретар: Ситникова М.Ю.

Представники сторін:

позивача - не з`явився; про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином;

відповідача - Пастернак В.В., дов. № 4/10-200
від 24.04.2014р.;

третьої особи - не з`явився; про час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дніпропетровської міської ради,
м.Дніпропетровськ

на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 29.09.2014
року по справі № 904/5501/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «МІЛМ»,
м.Дніпропетровськ

до Дніпропетровської міської ради,
м.Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Виробнича компанія
«Гарант-Трейд», м.Дніпропетровськ

про розірвання договору оренди
земельної ділянки від 02.06.2003р.

В судовому засіданні було
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК
України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 29.09.2014
року у справі № 904/5501/14 (суддя Новікова
Р.Г.) за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «МІЛМ»,
м.Дніпропетровськ до
Дніпропетровської міської ради,
м.Дніпропетровськ, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Виробнича компанія
«Гарант-Трейд», м.Дніпропетровськ про
розірвання договору оренди земельної
ділянки від 02.06.2003р. позов було
задоволено повністю, розірвано договір
оренди земельної ділянки від 02.06.2003р.,
укладений між Дніпропетровською
міською радою (ідентифікаційний код
26510514) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «МІЛМ»
(ідентифікаційний код 20228840),
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу Сусловою Н.Б. та
зареєстрований в реєстрі за № 2326,
державна реєстрація якого відбулась
23.06.2003р. за № 3697; стягнуто з відповідача
на користь позивача 1218 грн. судового
збору (а.с.95-96).

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області мотивовано
фактом переходу права власності на
нерухоме майно, яке знаходиться на
орендованій земельній ділянці іншій
юридичній особі; в якості норм
матеріального права господарський суд
послався на ст.ст.93, 120, 141 Земельного
кодексу України, ст..ст.1, 31, 32 Закону
України «Про оренду землі», ст.ст.377, 651,
653 Цивільного кодексу України

Не погодившись з вищезазначеним
рішенням місцевого господарського
суду, до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою звернувся
відповідач - Дніпропетровська міська
рада, посилається на порушення
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з`ясування обставин справи, які
мають значення для її правильного
вирішення, зокрема:

- господарським судом були порушені
норми матеріального права, оскільки
розташування нерухомого майна на
орендованій земельній ділянці є
недоведеним та, як зазначає скаржник,
переходу права власності від власника
до набувача в даному випадку не
відбулось;

- також господарським судом не було
досліджено, який відсоток нерухомого
майна був відчужений позивачем третій
особі; скаржник зазначає, що досліджені
судом матеріали не є
правовстановлюючими та не можуть бути
належними доказами у справі;

- господарським судом порушено право
скаржника, як органу місцевого
самоврядування, на розпорядження
землями територіальної громади
м.Дніпропетровська;

- також судом не було досліджено чи
розглядалось питання щодо
дострокового розірвання договору
оренди земельної ділянки на сесії
міської ради та яке було прийнято
рішення з цього питання;

- господарським судом невірно
застосовані норми матеріального права,
а саме ст..32 Закону України «Про оренду
землі», оскільки відповідно до
законодавства дію договору необхідно
було припинити, а не розірвати договір;
крім того, господарським судом не було
встановлено під час розгляду справи
створення відповідачем перешкод у
користуванні земельною ділянкою;

- крім того, господарським судом
неправомірно застосовано до спірних
відносин ст..142 Земельного кодексу, яка
регулює правовідносини добровільної
відмови від права користування
земельною ділянкою.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
по справі проти її задоволення
заперечує, посилається на
відповідність оскаржуваного судового
рішення матеріалам справи, нормам
матеріального та процесуального права,
зазначає про необхідність врахування
судами усіх рівнів практики Верховного
Суду України по цим спорам, зокрема,
правової позиції, викладеної в
постанові Верховного Суду України від
20.08.2013р. по справі № 18/5005/12936/2011, просить
залучити до справи також постанову
Вищого господарського суду України по
справі № 904/8411/13 від 02.10.2014р. з
аналогічною суттю спору.

Третя особа - ТОВ «Виробнича компанія
«Гарант-Трейд» - відзив на апеляційну
скаргу не надала (ст.96 ГПК України),
правом участі в судовому засіданні не
скористалась (ст..22 ГПК України); про час
та місце судового засідання була
сповіщена належним чином (а.с.122).

Враховуючи факт належного сповіщення
сторін по справі, третьої особи про час
та місце судового засідання, що
підтверджується фактом направлення
позивачем 15.12.2014р. до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду відзиву на
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу можливо
розглянути в цьому судовому засіданні
за відсутності представника позивача
та третьої особи (ст.ст.75, 99 ГПК України).

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду Дніпропетровської
області, дослідивши та проаналізувавши
матеріали справи, вислухав пояснення
представника скаржника, перевіривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що оскаржуване рішення
слід залишити без змін, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
02.06.2003р. між Дніпропетровською міською
радою («орендодавець» за договором,
відповідач по справі, скаржник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «МІЛМ» ("орендар" за
договором, позивач по справі) був
укладений договір оренди земельної
ділянки, відповідно до предмету якого
"орендодавець" передає, а «орендар»
приймає в оренду на умовах цього
договору частку (1,5%) у користуванні
земельною ділянкою загальною площею
0,1201 га (площа частки складає 0, 0018 га), що
знаходиться за адресою:
м.Дніпропетровськ, Бабушкінський
район, вул.Панікахи, 77-а, для фактичного
розміщення нежитлових приміщень, яка
зареєстрована в Державному земельному
кадастрі м.Дніпропетровська за кодом
66079031 згідно з планом земельної ділянки,
що додається; підставою для передачі
земельної ділянки в оренду є рішення
міської ради від 09.04.2003р. № 65/8 (п.п.1.1-1.2
р.1 договору (а.с.8-13)).

Пунктом 2.1 розділу 2 договору сторони
погодили, що земельна ділянка
передається в оренду до 09.04.2018р.; після
закінчення терміну дії договору його
дія закінчується. Тобто, термін дії
договору встановлений у 15 років.

Пунктом 4.1 розділу 4 договору сторони
узгодили, що цільове призначення
земельної ділянки - фактичне
розміщення нежитлових приміщень.

Підпунктом 7.4.5 п.7.4 розділу 7 договору
сторони визначили, що у разі зміни
назви чи господарсько-правової форми
«орендаря», а також після відчуження
частини або усього нерухомого майна, що
розташоване на орендованій земельній
ділянці, «орендар» повинен звернутись
до «орендодавця» з клопотанням про
внесення відповідних змін до
правовстановлюючих документів та
Державного земельного кадастру.

Пунктами 8.1-8.2 розділу 8 договору
сторони передбачили, що зміна умов
договору оренди можлива за взаємною
згодою сторін; у разі недосягнення
згоди щодо умов договору оренди та інші
спори вирішуються у судовому порядку.

Пунктом 9.8 р.9 договору сторони
узгодили, що невід`ємною частиною
договору є план земельної ділянки та
довідка про оцінку земельної ділянки.

Вищезазначений договір посвідчено
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу Сусловою Н.Б.
02.06.2003р. та зареєстровано в реєстрі за №
2326 (а.с.12). А також вказаний договір
зареєстровано в книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі за № 3697 від 23.06.2003р. (а.с.18).

Докази визнання недійсним, внесення
будь-яких інших змін в встановленому
законом порядку до договору оренди
земельної ділянки від 02.06.2003р.,
укладення додаткових угод відсутні в
матеріалах справи, не надавались
скаржником в ході розгляду справи в
судах обох інстанцій відповідно до
ст.ст.32, 33, 36 ГПК України.

Договір оренди земельної ділянки був
укладений 02.06.2003р. між позивачем та
відповідачем на підставі договору № 1
купівлі-продажу (відчуження)
нерухомого майна від 26.04.2001р.,
укладеного між ТОВ «Інтер»
м.Дніпропетровськ та ТОВ «МІЛМ»
м.Дніпропетровськ про продаж
останньому приміщення за адресою:
м.Дніпропетровськ. вул.Панікахи, 77-а, в
житловому будинку А-9, на 1 поверсі
вбудоване приміщення № 3 поз.1-38, площею
394,9 кв.м., в підвалі приміщення І-ІХ,
площею 138,2 кв.м., загальною площею 533,1
кв.м. (а.с.19-22). Зазначений договір також
був посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу Ярмолюк М.М.
13.08.2001р. та зареєстрований в реєстрі за
№ 4842.

18.04.2014р. приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу Черниш Є.В. на
підставі акту про проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна в процедурі
виконавчого провадження було видане
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Виробничій компанії
«Гарант-Трейд» свідоцтво на право
власності майна, що складається з
приміщення ковбасного цеху, яке
складається з нежитлових приміщень за
адресою: м.Дніпропетровськ,
вул..Панікахи, 77-а, а саме, в житловому
будинку літ.А-9 на 1 поверсі вбудоване
приміщення № 3 поз.1-38, загальною площею
394,9 кв.м., у підвалі приміщення І-ІХ,
загальною площею 138,2 кв.м., а - ганок,
узаконена загальна площа 533,1 кв.м. Дане
свідоцтво зареєстроване в реєстрі за №
315(а.с.23).

Зазначені відомості про перехід права
власності на вищезазначене нерухоме
майно до ТОВ «Виробничої компанії
«Гарант-Трейд» підтверджуються
витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності № 20714142 від 18.04.2014р.
(а.с.24-25). Вищевказані докази (свідоцтво,
витяг із Держреєстру) також були надані
до матеріалів справи ТОВ «ВК
«Гарант-Трейд» (а.с.67-68).

26.05.2014р. позивач відповідно до вимог
законодавства та п.п.7.4.5 договору
оренди земельної ділянки звернувся до
відповідача з вимогою про підготування
додаткових угод про розірвання
договорів оренди (а.с.26-27). Зазначений
лист отримано відповідачем 26.05.2014р. та
зареєстровано за № 36/2789 (відмітки про
отримання листа міською радою
містяться у нижньому правому куті
першого аркушу листа № 00056/14-2). Доказів
надання відповіді на зазначений вище
лист відповідачем матеріали справи не
містять, такі докази не надавались
скаржником судам обох інстанцій при
розгляді справи, відсутні.

29.05.2014р. ТОВ «Виробнича компанія
«Гарант-Трейд» м.Дніпропетровськ також
звернулось до Дніпропетровської
міської ради (вхідний номер міської
ради №36/2851) з листом про підготовку
правовстановлюючих документів на
користування земельною ділянкою, на
якій розташовано об`єкт нерухомості,
який було придбано ТОВ «ВК
«Гарант-Трейд» (а.с.69). Докази надання
відповіді на цей лист матеріали справи
не містять, такі докази не надавались
судам обох інстанцій відповідачем при
розгляді справи.

Отже, зазначені обставини змусили
позивача 24.07.2014р. звернутись з позовом
до господарського суду з вимогою про
дострокове розірвання договору оренди
землі від 02.06.2003р. з огляду на приписи
ст.120, п.п. «а», «е» ст.141 Земельного
кодексу України, ст.377 ЦК України в
зв`язку з відчуженням нерухомого майна,
розташованого на земельній ділянці,
переданій в оренду за спірним
договором.

Відповідно до частини першої статті 93
Земельного кодексу України та статті 1
Закону України "Про оренду землі" право
оренди земельної ділянки - це засноване
на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою,
необхідною для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Згідно статей 651, 652 Цивільного кодексу
України договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. У разі істотної
зміни обставин, якими сторони
керувались при укладенні договору,
останній може бути розірваний або
змінений за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або не випливає
із суті зобов`язання.

Відповідно до пунктів «а», «є» статті 141
Земельного кодексу України підставами
припинення права користування
земельною ділянкою є добровільна
відмова від права користування
земельною ділянкою та набуття іншою
особою права власності на житловий
будинок, будівлю або споруду, які
розташовані на земельній ділянці.

Згідно пункту 7 частини 1 статті 31
Закону України „Про оренду землі"
договір оренди землі припиняється в
разі набуття права власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
що розташовані на орендованій іншою
особою земельній ділянці. На вимогу
однієї із сторін договір оренди може
бути достроково розірваний за рішенням
суду в порядку, встановленому законом
(частина 3 статті 31 Закону України „Про
оренду землі").

При цьому, ч.3 ст.7 Закону України «Про
оренду землі» передбачено, що до особи,
якій перейшло право власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
що розташовані на орендованій
земельній ділянці, також переходить
право оренди на цю земельну ділянку.
Договором, який передбачає набуття
права власності на житловий будинок,
будівлю або споруду, припиняється
договір оренди земельної ділянки в
частині оренди попереднім орендарем
земельної ділянки, на якій
розташований такий житловий будинок,
будівля або споруда.

Як вбачається в даному випадку, відмова
позивача від права користування
земельною ділянкою була обумовлена
відчуженням об'єкту нерухомості, для
обслуговування якого надавалася така
земельна ділянка.

Згідно з частиною другою статті 120
Земельного кодексу України, якщо жилий
будинок, будівля або споруда розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
користуванні, то в разі набуття права
власності на ці об'єкти до набувача
переходить право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені, на тих самих умовах і в тому
ж обсязі, що були у попереднього
землекористувача.

Згідно з ч.1 статті 377 Цивільного
кодексу України до особи, яка набула
право власності на житловий будинок
(крім багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Отже, виходячи із вищенаведених норм
законодавства, у разі переходу права
власності на об'єкт нерухомого майна до
набувача цього майна відбувається
перехід тих прав на відповідну
земельну ділянку, на яких вона належала
відчужувачу - права власності або права
користування (оренди). А чинним
законодавством передбачена можливість
дострокового розірвання договору
оренди за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін договору.

Враховуючи викладене, господарський
суд обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги, оскільки позивач добровільно
відмовився від права користування
земельною ділянкою, а на теперішній час
таке користування здійснюється новим
власником розташованого на цій ділянці
об`єкта нерухомості.

Щодо посилань скаржника на
недоведеність факту знаходження
вищезазначених об`єктів нерухомості
саме на спірній земельній ділянці, то
вони спростовуються договором
купівлі-продажу нерухомості № 1 від
26.04.2001р. та свідоцтвом про право
власності від 18.04.2014р., з тотожним
переліком нерухомого майна, яке було
продано. Крім того, слід зазначити, що
нерухоме майно безпосередньо пов`язане
з місцем на якому воно розташоване
(побудоване), а саме, земельною
ділянкою.

Відповідно до ч.1 ст.111-28 ГПК
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов`язковим для
всіх суб`єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов`язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Аналогічна правова позиція по цій
категорії справ була сформульована в
постанові Верховного Суду України від
20.08.2013р. у справі № 18/5005/12936/2011, яка є
остаточною (ксерокопія постанови
долучена до матеріалів справи (а.с.89-90)).

Таким чином решта доводів
апеляційної скарги не впливає та не
спростовує вищенаведену правову
оцінку матеріалів, обставин справи.

За цих обставин колегія суддів
апеляційного господарського суду
вважає, що висновки, викладені в
оскаржуваному рішенні господарського
суду від 29.09.2014р. відповідають вимогам
закону, матеріалам, обставинам справи,
а доводи, наведені в апеляційній скарзі
не можуть бути підставами скасування
або зміни постановленого судового
рішення, правові підстави задоволення
апеляційної скарги - відсутні.

Оскільки скаржником на дату
розгляду справи - 16.12.2014р. - не надано
доказів сплати судового збору, то
останній підлягає стягненню (п.3.3
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
21.02.2013р. № 7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VІ ГПК України (в
редакції Постанови від 29.05.2013р. № 9)).

Керуючись ч. 3-5 ст.49, ст.ст.99, 101,
103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 29.09.2014
року у справі № 904/5501/14 - залишити без
змін.

Апеляційну скаргу
Дніпропетровської міської ради,
м.Дніпропетровськ - залишити без
задоволення.

Стягнути з Дніпропетровської
міської ради м.Дніпропетровськ в доход
Спецфонду Державного бюджету України
609 грн. судового збору за розгляд
апеляційної скарги в суді апеляційної
інстанції.

Видачу та направлення наказу до
органів стягнення у відповідності до
ст.ст.116-117 ГПК України доручити
господарському суду Дніпропетровської
області.

Матеріали справи повернути до
господарського суду Дніпропетровської
області.

Постанову може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України
через Дніпропетровський апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 17.12.2014р.

Головуючий суддя
О.М.
Виноградник

Суддя
О.В.Джихур

Суддя
О.М.Лисенко