ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2014 р.
Справа №917/2201/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль", вул.
Лєскова, 9, м. Київ, 01011

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
АДРЕСА_1

про стягнення 46 367,37 грн.,

Суддя Кльопов І.Г.

Представники:

від позивача: Тарасенко О.М.

від відповідача: не з"явився.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення
відповідно до ст.85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
заборгованості за Додатковим
договором №011/0600/74419 до договору
карткового банківського рахунку
№011/0060/74419 від 18.05.2012р. про встановлення
кредитної лінії у розмірі 46367,37грн.

Позивач позовні вимоги підтримує у
повному обсязі.

Відповідач відзив на позов не надав, в
судове засідання не з'явився, причини
неявки суду не повідомив, хоча був
належним чином повідомлений про час,
дату та місце проведення судового
засідання, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення (в матеріалах справи).

В зв'язку з тим, що необхідних для
вирішення спору доказів наявних в
матеріалах справи достатньо,
господарський суд повідомляв належним
чином відповідача про дату, час і місце
судового розгляду, а неявка
відповідача не перешкоджає розгляду
справи по суті, жодних клопотань про
відкладення розгляду справи від
відповідача не надходило, то справа
розглядається без участі представника
відповідача за наявними в ній
матеріалами на підставі ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд
встановив:

18 травня 2012 року між Публічним
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль» («Позивач», «Банк»,
«Кредитор») та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (
«Відповідач», «Позичальник») було
укладено Додатковий договір № 011/0060/74419
до договору карткового банківського
рахунку №011/0060/74419 від 18.05.2012 року (
«Кредитний договір»), відповідно до
умов якого Банк встановив Позичальнику
кредитну лінію (надалі Кредит) до
карткового рахунку НОМЕР_3 (НОМЕР_1) -
номер рахунку Позичальника у
внутрішніх програмах комплексах Банку,
МФО 300335, відкритому відповідно до
Договору банківського рахунку в
розмірі 42000,00 (сорок дві тисячі) гривень
00 копійок.

10 червня 2013 p. між Банком та
Позичальником було укладено Додаткову
угоду №1 до Додаткового договору (на
встановлення кредитної лінії)
№011/0060/74419 від 18.05.2012 р. до договору про
відкриття та ведення поточного
рахунку, операції за яким можуть
здійснюватися з використанням
платіжної картки №011/0060/74419 від 18.05.2012 р.
(Додаткова угода), відповідно до умов
якої, сторони погодили, що максимальний
ліміт кредиту складає 100 000 (сто тисяч)
гривень 00 копійок. В межах
максимального ліміту встановлюється
поточний ліміт, який на дату укладення
Додаткової угоди складає 50 000,00
(п'ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Строк дії кредиту було подовжено по
18.05.2016 р. на підставі п. 1.3 Додаткової
угоди.

Протягом всього строку фактичного
користування кредитом Позичальник
зобов'язаний сплачувати щомісяця Банку
проценти, розмір яких розраховується
на основі фіксованої процентної ставки
в розмірі 30 % річних, (п. 2.1 Кредитного
договору)

Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору
за умови наявності укладеного договору
страхування Кредитор зобов'язується
здійснювати платежі з Рахунку
Позичальника, зазначеного в п. 1.1.
Кредитного договору, у разі
відсутності (недостатності) на ньому
грошових коштів у межах встановленого
Банком Кредиту до закінчення строку
дії кредиту.

З моменту здійснення таких платежів
Банк вважається таким, що надав
Позичальнику кредит на суму здійснених
Банком платежів. Дебетовий залишок,
який зафіксований на рахунку
Позичальника на кінець поточного дня,
вважається залишком заборгованості за
кредитом.

Згідно п. 5.2. Кредитного договору,
Позичальник зобов'язаний до 10
(десятого) числа включно кожного
місяця, починаючи з місяця, наступного
за першою (з дати укладення Кредитного
договору) датою розрахунку процентних
платежів, зарахувати на рахунок
щомісячний обов'язковий внесок в сумі
не менше 15 відсотків від залишку
заборгованості за кредитом на день
розрахунку процентних платежів, але не
менше фіксованої суми, встановленої
відповідним тарифом Банку, або суми
залишку заборгованості, якщо вона
менше за зазначену фіксовану суму. При
цьому, залишок заборгованості за
кредитом, що береться до розрахунку
щомісячного обов'язкового внеску,
включає використану суму кредиту, суму
нарахованих процентів, комісій та
штрафів за всіма видами заборгованості
та не включає суму не внесеного
Позичальником щомісячного
обов'язкового внеску попередніх
періодів. Погашення процентів за
кредитом здійснюється шляхом
договірного списання Банком коштів в
необхідній сумі з рахунку в дату
розрахунку процентних платежів, в тому
числі за рахунок збільшення
заборгованості за кредитом понад суму
поточного ліміту. Таке збільшення не
супроводжується видачею кредитних
коштів на рахунок Позичальника.

Згідно із п. 11.2 Кредитного договору за
прострочення грошових зобов'язань за
Кредитним договором, Банк має право
стягувати з рахунку Позичальника штраф
за кожен випадок-такого порушення у
розмірі 100 гривень.

Статтею 8 Кредитного договору
передбачено право Банку вимагати
дострокового повного/часткового
виконання Позичальником зобов'язань за
Кредитним договором, включаючи
повернення суми кредиту, сплату
процентів, комісій, штрафів та інших
платежів відповідно до умов Кредитного
договору, у разі настання обставин
невиконання або неналежного виконання
Позичальником своїх зобов'язань
(обов'язків) за Кредитним договором.

Позивач у позові посилається на те, що
Відповідачем не виконуються
вищезазначені умови Кредитного
договору, а саме Відповідачем порушено
зобов'язання по поверненню кредиту та
не виконуються умови п. 5.2. Кредитного
договору щодо забезпечення наявності
коштів на рахунку для сплати
обов'язкового платежу.

Таким чином, станом на 06.08.2014 р. загальна
заборгованість ФОП ОСОБА_2 перед
Позивачем за Кредитним становить 46 367,37
гривень, а саме: 46 367,37 гривень -
заборгованість за дозволеним
овердрафтом.

При вирішенні спору суд виходить з
наступного

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України кожна
сторона повинна прийняти всі міри,
необхідні для належного виконання
зобов'язань, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених Господарським кодексом
України, іншими законами або договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином згідно умов договору та
вимог діючого законодавства,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором чи законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054
ЦК України).

Згідно з положеннями ч. З ст. 346 ГК
України кредити надаються банком під
відсоток. Надання безвідсоткових
кредитів забороняється, крім випадків,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України
передбачено, що якщо позичальник
своєчасно не повернув речі, визначені
родовими ознаками, він зобов'язаний
сплатити неустойку відповідно до
статей 549 -552 цього Кодексу, яка
нараховується від дня, коли речі мали
бути повернуті, до дня їх фактичного
повернення позикодавцеві, незалежно
від сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Крім того, частиною другою статті 1050 ЦК
встановлено, що коли договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати відсотків, належних йому.

Також відповідно до ст. 611, 615 ЦК України
у випадку порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором. Згідно ст. 8 Кредитного
договору Позивачу надано право
вимагати від Відповідача достроково
здійснити повернення кредиту,
відсотків та інших платежів у випадку
невиконання умов зазначеного вище
кредитного договору, тобто зазначений
пункт договору містить норму про
відповідальність Відповідача у
вигляді дострокового повернення
кредиту, в тому числі й при порушені
зобов'язань по щомісячній сплаті
кредиту та відсотків.

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно зі статтею 34 ГПК України
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Проаналізувавши матеріали справи,
оцінивши надані докази, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
обгрунтовані, підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути із Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1 (ід.номер
НОМЕР_2) на користь ПАТ «Райффайзен банк
Аваль» в особі Полтавської обласної
дирекції ПАТ «Райффайзен банк Аваль»
на рахунок №290955819 у Полтавській
обласній дирекції ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль», МФО 331605, )
заборгованість за Додатковим
договором №011/0600/74419 до договору
карткового банківського рахунку
№011/0060/74419 від 18.05.2012 року про
встановлення кредитної лінії у розмірі
- 46 367,37гривень, а також судовий збір в
розмірі - 1 827,00 гривень.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено: 19.12.2014р.

Суддя
Кльопов І.Г.