ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2014 р.Справа № 916/2849/14Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.

Журавльова
О.О.

(склад судової колегії сформовано
відповідно до розпорядження голови
суду від 17.10.2014р. №2520)

при секретарі судового засідання
Будному О.В.

за участю представників сторін в
судовому засіданні від 17.12.2014р.:

від позивача: Топор І.В., за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВЕСТА"

на рішення господарського суду
Одеської області

від 29 вересня 2014 року

по справі № 916/2849/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВЕСТА"

до відповідача Публічного
акціонерного товариства Акціонерного
банку "Південний"

про стягнення 119871,28 грн. та припинення
дій по нарахуванню та списанню 0,5%
річних

Сторони належним чином повідомлені про
час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 17.12.2014р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Одеської
області від 29.09.2014р. по справі №916/2849/14
(суддя Лічман Л.В.) відмовлено в
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "ВЕСТА" до
Публічного акціонерного товариства
Акціонерного банку "Південний" про
стягнення 119871,28 грн. та припинення дій
по нарахуванню та списанню 0,5% річних з
посиланням на те, що ТОВ „ВЕСТА"
порушено приписи ст.ст.525,526,610,629 ЦК
України, ч.ч.1,7 ст.193 ГК України та умови
кредитних договорів, правовим
наслідком чого являється збільшення
розміру процентної ставки на 0,5
процентів річних, починаючи з
наступного робочого дня, що слідує за
днем невиконання зобов'язання, тобто з
01.04.2014р., тому донарахування та списання
Банком додаткових відсотків за
користування кредитом є цілком
правомірним, отже, позов задоволенню не
підлягає.

Не погоджуючись з рішення
господарського суду першої інстанції,
до Одеського апеляційного
господарського суду звернувся позивач
- ТОВ „ВЕСТА" з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення
господарського суду Одеської області
від 29.09.2014р. по справі №916/2849/14 та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі, мотивуючи це тим, що рішення
суду першої інстанції прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а висновки суду
не ґрунтуються на повному та
всебічному розгляду справи по суті з
підстав, викладених в апеляційній
скарзі.

Представник відповідача в судове
засідання 17.12.2014р. не з'явився, про час,
дату та місце розгляду апеляційної
скарги повідомлений належним чином, що
вбачається з рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення від 20.10.2014р. та розписки
ОАГС від 26.11.2014р.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги ТОВ „ВЕСТА",
заслухавши представників сторін,
перевіривши правильність юридичної
оцінки встановлених фактичних
обставин справи, застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті рішення, колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ „ВЕСТА" (позичальник) та АБ
„Південний" (банк) укладено кредитні
договори від 29.08.2007р. № 277/1, від 08.10.2007 р.
№ 325/1, від 23.11.2007р. № 365/1, від 16.07.2008 р. №
384/1 2008 (далі - кредитні договори).

30.01.2014 р. позичальником та банком
укладено додаткові угоди до кожного з
кредитних договорів, якими:

- п.1.1 кредитних договорів від
29.08.2007р. № 277/1, від 08.10.2007р. № 325/1, від
23.11.2007р. № 365/1 викладено в наступній
редакції: „Банк зобов'язується надати
позичальнику кредит частинами, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит не пізніше 30 січня 2015р. згідно
графіку погашення, зазначеного в п.2.6
даного договору, з можливістю
щорічного подовження строку погашення
кредиту на умовах, вкладених у
п.п.2.6.2.-2.6.3. даного договору з
максимальним терміном користування
кредитом до 31 січня 2018р. включно та
сплатити проценти за користування
кредитом у розмірі 15,5% процентів
річних...";

- п.1.1 кредитного договору від
16.07.2008р. № 384/1 2008 викладено в наступній
редакції: „Банк зобов'язується надати
позичальнику кредит частинами, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит не пізніше 31 жовтня 2014р. згідно
графіку погашення, зазначеного в п.2.6
даного договору, та сплатити проценти
за користування кредитом у розмірі 15,5%
процентів річних...".

Пункт 1.1 кредитних договорів в редакції
додаткової угоди від 30.01.2014р. містить
абз.2 такого змісту „В разі невиконання
позичальником свого зобов'язання по
укладанню договорів іпотеки (застави)
та додаткових угод до договорів
іпотеки, застави, обумовленого п.1.3
кредитного договору, розмір процентної
ставки збільшується на 0,5 процентів
річних, починаючи з наступного
робочого дня, що слідує за днем
невиконання вказаного зобов'язання. У
подальшому, при виконанні
позичальником зобов'язання,
обумовленого в п.1.3 кредитного
договору, процентна ставка знижується
на 0,5 процентів річних, починаючи з 1-го
числа місяця, наступного за місяцем
повного виконання зобов'язання, при
цьому максимальне зниження можливе до
рівня процентної ставки, вказаної в
першому абзаці даного пункту
кредитного договору".

В п.1.3 кредитних договорів вказано
перелік угод (поруки, застави, іпотеки),
якими забезпечується виконання
зобов'язання позичальника перед
банком.

Конкретизацію цих правочинів, строків
їх укладання та внесення змін до них з
урахуванням збільшення строків
кредитування здійснено в додаткових
угодах: від 08.08.2013р. до кредитних
договорів від 29.08.2007р. № 277/1 та від
23.11.2007р. № 365/1; від 16.08.2013р. до кредитних
договорів від 08.10.2007р. № 325/1 та від
16.07.2008р. № 384/1 2008; від 30.01.2014р. до
кредитних договорів.

Як свідчать матеріали справи, банком
здійснено самостійне списання
грошових коштів позичальника в
загальній сумі 118504,63 грн., що
обліковувались на рахунку № 2 у АБ
„Південний", в зв'язку з донарахуванням
0,5% річних на підставі абз.2 п.1.1
кредитних договорів, а саме: 12.05.2014р.
списано 18315,61 грн. за кредитним
договором № 277/1 (меморіальний ордер №
28662); 12.05.2014р. - 6090,31 грн. за кредитним
договором № 277/1 (меморіальний ордер №
28626); 12.05.2014р. - 608,30 грн. за кредитним
договором № 325/1 (меморіальний ордер №
28822); 12.05.2014р. - 16218,51 грн. за кредитним
договором № 325/1 (меморіальний ордер №
28683); 12.05.2014р. - 3995,07 грн. за кредитним
договором № 365/1 (меморіальний ордер №
28844); 12.05.2014р. - 1249,02 грн. за кредитним
договором № 384/1 2008 (меморіальний ордер
№ 28878); 02.06.2014р. - 18947,19 грн. за кредитним
договором № 277/1 (меморіальний ордер №
15060); 02.06.2014р. - 4132,82 грн. за кредитним
договором № 365/1 (меморіальний ордер №
15102); 02.06.2014р. - 16777,78 грн. за кредитним
договором № 325/1 (меморіальний ордер №
15066); 02.06.2014р. - 6300,33 грн. за кредитним
договором № 277/1 (меморіальний ордер №
15045); 02.06.2014р. - 629,27 грн. за кредитним
договором № 325/1 (меморіальний ордер №
15069); 02.06.2014р. - 1200,41 грн. за кредитним
договором № 384/1 2008 (меморіальний ордер
№ 15134); 02.06.2014р. - 1827,43 грн. за кредитним
договором № 365/1 (меморіальний ордер №
17563); 01.07.2014р. - 3857,31 грн. за кредитним
договором № 365/1 (меморіальний ордер №
7037); 01.07.2014р. - 15659,26 грн. за кредитним
договором № 325/1 (меморіальний ордер №
6963); 01.07.2014р. - 587,31 грн. за кредитним
договором № 325/1 (меморіальний ордер №
7008); 01.07.2014р. - 1020,42 грн. за кредитним
договором № 384/1 2008 (меморіальний ордер
№6612); 01.08.2014р. - 1088,28 грн. за кредитним
договором № 384/1 2008 (меморіальний ордер
№ 4332).

Як стверджує позивач, дії ПАТ АБ
„Південний" по донарахуванню та
списанню додаткових відсотків за
користування кредитом не відповідають
положенням п.п.1.1 та 1.3 кредитних
договорів, адже підвищення процентної
ставки на 0,5% можливе лише при повному
невиконанні з боку ТОВ „ВЕСТА"
зобов'язань по укладанню договорів,
перелік яких вказаний у п.1.3 кредитних
договорів.

Вказані обставини стали підставою
звернення ТОВ „ВЕСТА" до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою про стягнення 119871,28
грн. з Публічного акціонерного
товариства Акціонерного банку
"Південний" та припинення дій по
нарахуванню та списанню 0,5% річних.

15.09.2014 р. від позивача до господарського
суду Одеської області надійшла заява
про збільшення розміру позовних вимог,
у якій ТОВ „ВЕСТА" просить стягнути з
ПАТ АБ „Південний" 119871,28 грн., вказуючи
на здійснення банком в процесі
вирішення спору ще одного самостійного
списання коштів у розмірі 1088,28 грн.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційний господарський суд дійшов
наступних висновків.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Такі ж самі положення містяться й у ст.
ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, за
якими зобов'язання мають виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

Пунктом 1.3 кредитних договорів
передбачено перелік правочинів та
додаткових угод до них, які ТОВ „ВЕСТА"
мало укласти з метою забезпечення
виконання зобов'язань перед АБ
„Південний".

З матеріалів справи вбачається, що
вказаний обов'язок ТОВ „ВЕСТА" у
повному обсязі не виконано, в т.ч. не
укладено на теперішній час додаткові
угоди, про які йдеться в п.2 додаткових
угод від 30.01.2014 р. до кредитних
договорів, не дивлячись на те, що,
наприклад, відповідно до ч.1 ст.530 ЦК
України та п.2 додаткових угод від
30.01.2014р. до кредитних договорів строк
укладання додаткових угод до діючих
договорів поруки та застави закінчився
31.03.2014р.

Обставини щодо неповного виконання
позичальником п.1.3 кредитних договорів
визнано сторонами.

Враховуючи вищезазначені обставини,
колегія суддів приходить до висновку,
що ТОВ „ВЕСТА" порушено приписи
ст.ст.525,526,610,629 ЦК України, ч.ч.1,7 ст.193 ГК
України та умови кредитних договорів,
правовим наслідком чого являється
збільшення розміру процентної ставки
на 0,5 процентів річних, починаючи з
наступного робочого дня, що слідує за
днем невиконання зобов'язання, тобто з
01.04.2014р.

Таким чином, судом першої інстанції
правильно зазначено, що донарахування
та списання банком додаткових
відсотків за користування кредитом є
цілком правомірним, тому позовні
вимоги ТОВ „ВЕСТА" задоволенню не
підлягають.

Апеляційний господарський суд не
приймає до уваги твердження скаржника
про те, що підвищення процентної ставки
на 0,5% можливе лише при повному
невиконанні з боку ТОВ „ВЕСТА"
зобов'язань по укладанню договорів,
перелік яких вказаний у п.1.3 кредитних
договорів, оскільки вони ґрунтуються
на хибному розумінні змісту абз.2 п.1.1
кредитних договорів в редакції
додаткових угод від 30.01.2014 р., де
передбачено збільшення розміру
процентної ставки в разі невиконання
позичальником свого зобов'язання по
укладанню договорів іпотеки (застави)
та додаткових угод до договорів
іпотеки, застави, обумовленого п.1.3
кредитного договору.

Здійснивши аналіз зазначеної вище
умови договору, колегія суддів
зазначає, що порушенням зобов'язання
потрібно вважати неукладання будь-якої
з угод, перелічених в п.1.3 кредитних
договорів, так як метою включення абз.2
п.1.1 до тексту кредитних договорів щодо
можливого збільшення процентної
ставки за користування кредитом
виступає спонукання позичальника до
максимального забезпечення виконання
взятих на себе обов'язків по поверненню
кредиту.

Враховуючи вищенаведене, Одеський
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що рішення
господарського суду Одеської області
від 29.09.2014р. по справі №916/2849/14 слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
ТОВ "ВЕСТА" - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський
суд, -

П о с т а н о в и в :

Рішення господарського суду Одеської
області від 29.09.2014р. по справі №916/2849/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний
19.12.2014р.

Головуючий суддя
Савицький Я.Ф.

Суддя
Гладишева
Т.Я.

Суддя
Журавльов О.О.