ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2014 р.Справа № 922/5127/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання
П'ятак А.С.

розглянувши справу

за позовом Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "АХА
СТРАХУВАННЯ" до КП "Комплекс з вивозу
побутових відходів , м. Харків ,
Товариство з додатковою
відповідальністю "Міжнародна страхова
компанія", м. Харків про стягнення
коштів за участю представників сторін:

позивача - не з'явився.

1-го відповідача - Семикопенко А.І., за
дов.

2-го відповідача - Коваленко А.О., за дов.

ВСТАНОВИВ:

Розглядається вимога ПАТ "Страхова
компанія "АХА СТРАХУВАННЯ" про
стягнення з КП "Комплекс з вивозу
побутових відходів" та Товариства з
додатковою відповідальністю
"Міжнародна страхова компанія", м.
Харків суми страхового відшкодування в
розмірі 20 499,34 грн.

Представник позивача в призначене
судове засідання не з'явився,
витребуваних судом документів не
надав, звернувся до суду з клопотанням
про розгляд справи без участі
уповноваженого представника за
наявними в ній матеріалами.

Представник 1-го відповідача в
судовому засіданні проти заявлених
позовних вимог заперечує та просить
суд відмовити у задоволенні позову, з
підстав викладених у відзиві, який
долучено до матеріалів справи.

Представник 2-го відповідача в судовому
засіданні проти заявлених позовних
вимог заперечує та просить суд
відмовити у задоволенні позову, з
підстав викладених у відзиві, який
долучено до матеріалів справи.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх позовних вимог або
заперечень на позов, в зв'язку з чим
справа розглядається в порядку статті
75 ГПК України за наявними в ній
матеріалами справи.

Суд, розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, встановив наступне:

18 жовтня 2010 року о 14 годині 40 хвилин за
адресою м. Харків , перехрестя вул.
Тімірязева - Луначарського сталася
дорожньо транспортна пригода (надалі -
ДТП) за участю двох транспортних
засобів: 1) «ГАЗ», державний
реєстраційний номер АХ71-36АІ, під
керуванням Дубини Григорія Івановича
(надалі - Відповідач); 2) автомобіль «ВА3
21114», державний номер АХ 21-79 ВІ, яким
керував Юнденко Костянтин Олегович
(Потерпілий).

Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль
Потерпілого отримав механічні
пошкодження, що підтверджується
первісною Довідкою ДАІ, розширеною
Довідкою ДАІ, Страховим актом №
14604/10/05/21 від 20.01.2011р. та Страховим актом
№ 14604/10/05/21 допл від 25.02.2011 p., розрахунком
страхового відшкодування від 06.01.2011 р.
та 24.02.2011 p., доданими до матеріалів
справи.

На момент ДТП між Потерпілим та
Позивачем - AT «Страхова компанія «AXA
Страхування» був укладений договір
добровільного страхування від 29.03.2010р.
№ 3021291/05АВ, за яким Позивач застрахував
майнові інтереси потерпілого,
пов'язані з експлуатацією наземного
транспортного засобу. - легкового
автомобіля «ВАЗ», державний номер
АХ2179ВІ (надалі - автомобіль
Потерпілого).

Закрите акціонерне товариство
«Страхова компанія Український
страховий альянс» 11 листопада 2008 року
було реорганізовано в Закрите
акціонерне товариство «Страхову
компанію «AXA Україна» (п. 1 Витягу зі
Статут) та в подальшому було
перейменовано в Приватне акціонерне
товариство «СК «AXA Україна» ( копія
Витягу з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України від
01.02.2010 року № 21- 10/425-2). 20-23 січня 2011 року
було прийнято рішення про приєднання AT
«СК «AXA Україна» до Приватного
акціонерного товариства «Страхової
компанії «AXA Страхування» Таким чином.
AT «СК „АХА Страхування» (надалі
-Позивач) є правонаступником ЗАТ „СК
"Український страховий альянс".

Потерпілий своєчасно звернувся до
Позивача із заявою про виплату
страхового відшкодування.

Позивач нарахував та виплатив
потерпілому суму страхового
відшкодування в розмірі 20 499 грн. 34 коп.,
що підтверджується платіжними
дорученнями та іншими доданими до
матеріалів справи документами.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України "Про страхування", до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, з моменту виплати, Позивач
отримав право вимоги до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки одній
особі з вини іншої особи
відшкодовується винною особою.

Жовтневим районним судом м. Харкова
були розглянуті матеріали, які
надійшли від УДАІ ГУМВС України в м.
Харкові. Відповідача було визнано
винним у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди
внаслідок порушення Правил дорожнього
руху України та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КпАП України.

Крім того відповідач з 16.02.1993 р. по 31.01.2011
р. перебував у трудових відносинах з
Комунальним підприємством «Комплекс
вивозу побутових відходів» та на
момент ДТГІ виконував трудові
обов'язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного
кодексу України, шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1172 Цивільного кодексу
України юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завданих їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

У відповідності до п.5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди»№6 від 27.03.92 відповідальність
юридичної особи настає у випадках, коли
особа, з вини якої заподіяна шкода,
знаходиться з даною організацією в
трудових відносинах, і шкода заподіяна
нею у зв'язку з виконанням трудових
(службових) обов'язків, незалежно від
того, постійно, сезонним, тимчасовим за
трудовим договором чи на інших умовах
вона була працівником, відшкодовується
цією організацією.

Цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу «ГАЗ»,
д.н. АХ71-36АІ, згідно полісу ВС/9239937 від
04.03.2010 р., застрахована в Товаристві з
додатковою відповідальністю
«Міжнародна Страхова Компанія».

Відповідно до Закону України «Про
страхування» від 07.03.1996 року № 85/96-ВР,
предметом страхування є цивільна
відповідальність особи за заподіяну
нею шкоду. Відповідно до ст. 1 вказаного
закону страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів.

Винуватець, як страхувальник, уклавши
договір з спеціально уповноваженим
суб'єктом господарювання (страховою
компанією) накопичила (внесла) власні
грошові кошти на рахунку цього суб'єкту
для погашення можливих шкоди
пов'язаною з користуванням
транспортним засобом. Виходячи з
наведеного, можливо зазначити, що
відповідальність за шкоду, заподіяну
потерпілому, несе винуватець за
рахунок своїх коштів, що накопичені у
відповідача, який взяв на себе
відповідальність щодо врегулювання
питань розпорядження цими коштами (їх
розрішення) та погашення шкоди що
виникне в наслідок винних дій
страхувальника за рахунок цих коштів
та доходів від їх розрішення за певну
винагороду.

Оскільки на винну в скоєнні ДТП особу
розповсюджується дія вказаного вище
договору страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів, то
відповідно до умов цього договору
об'єктом страхування є цивільна
відповідальність власників
транспортних засобів за збитки, які
можуть бути заподіяні життю, здоров'ю
та майну третіх осіб при використанні
застрахованого транспортного засобу.
Страховим випадком є настання
відповідальності страхувальника у
разі заподіяння шкоди третім особам
внаслідок ДТП зазначеного
транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01.07.2004 року № 1961- IV, при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому Законом
порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 511 цього Кодексу у
випадках, встановлених договором,
зобов'язання може породжувати для
третьої особи права щодо боржника та
(або) кредитора.

Виконання обов'язку може бути
покладено боржником на іншу особу, якщо
з умов договору, вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства
або суті зобов'язання не випливає
обов'язок боржника виконати
зобов'язання особисто (частина 1 статті
528 Цивільного кодексу України).

Приписами статті 636 Цивільного кодексу
України передбачена можливість
укладання договору на користь третьої
особи.

Договором страхування
цивільно-правової відповідальності
(страховим полісом) передбачається
здійснення відшкодування за рахунок
страхувальника заподіяних збитків.

Таким чином судом встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що 18
жовтня 2010 року о 14 годині 40 хвилин в
м.Харків, на перехресті вул. Тімірязєва
- Луначарського, сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «ГАЗ-3307» д/н АХ71-36АІ, що
належить КП «КВПВ», під керуванням
працівника КП «КВПВ» Дубіни Григорія
Івановича, та автомобіль марки
«ВАЗ-21114» д/н АХ21-79ВІ, під керуванням
Юнденко Костянтина Олеговича.

У відповідності з чинним
законодавством цивільно-правова
відповідальність КП «КВПВ» перед
третіми особами на момент настання
вищезазначеної дорожньо-транспортної
пригоди була застрахована в ТДВ «МСК»
за договором обов'язкового страхування
цивільно- правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів ГПО № 3512/10-04 від 02.03.2010 р. (далі -
договір) строком на 7 років.

Згідно п.1.1. вищезазначеного Договору
ТДВ «МСК» бере на себе зобов'язання при
настанні страхового випадку здійснити
виплату страхового відшкодування
потерпілому - третій особі, а КП «КВПВ»
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки і
виконувати інші умови договору.

Згідно ст.6 Закону України «Про
обов'язкове страхування» страховим
випадком є дорожньо-транспортна
пригода, що сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу,
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого.

Ст 22 Закону України «Про обов'язкове
страхування» передбачено, що при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно договору встановлені наступні
ліміти відповідальності на одного
потерпілого - третю особу :

- за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, -
51 000,00 грн.;

- за шкоду, заподіяну майну третій
особі, - 25 500,00 грн.

Також згідно п.3.4 вищезазначеного
договору встановлена франшиза при
відшкодуванні збитків нанесених майну
потерпілих - третіх осіб в розмірі 510,00
грн.

Ст.1194 ЦК України встановлено, що особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Суд зазначає, що позивачем були
заявлені позовні вимоги у розмірі 20 499,34
грн., виходячи з цього та згідно
договору сума заявлених вимог не
перевищує ліміти відповідальності, а
тому заявлені вимоги до КП "Комплекс з
вивозу побутових відходів"
безпідставні та необгрунтовані,
внаслідок чого задоволенню не
підлягають.

Щодо заявлених позовних вимог до ТДВ
«Міжнародна страхова компанія» (далі
ТДВ «МСК»), то суд заначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи
18.10.2014 року у м. Харкові сталася ДТП за
участю автомобілів ГАЗ, д.н.з. АХ7136АІ,
під керуванням Дубини Г.І. і ВАЗ 21114,
д.н.з. АХ2179ВІ, під керуванням Юнденко
К.О. Винним у вказаній ДТП було визнано
Дубину Г.І., який під час скоєння ДТП
знаходився в трудових відносинах з КП
«КВПВ».

ТДВ «МСК» відповідно полісу ВС/9239937 від
04.03.2010 року здійснювало страхування
цивільно-правової відповідальності
працівників КП «КВПВ» під час
керування ними забезпеченим
транспортним засобом ГАЗ, д.н.з. АХ7136АІ.

Позивач відповідно умов добровільного
страхування автомобілю ВАЗ 21114, д.н.з.
АХ2179ВІ, від 29.03.2010 року сплатив страхове
відшкодування. При чому 16150 грн. 34 коп.
відповідно платіжного доручення №1132
було сплачене 24.01.2011 року , друга
частина страхового відшкодування в
розмірі 4349 грн. 00 коп. була сплачена
28.02.2011 року, що підтверджується
платіжним дорученням №3232.

Проте Позивач з регресним позовом до
відповідачів звернувся до суду лише
03.11.2014 року, тобто з моменту настання
ДТП і до моменту звернення Позивача до
суду пройшло більше 3-х років.

Відповідно положень ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю в три роки.
Згідно ст. 262 ЦК України заміна сторони
у зобов'язанні не змінює порядок
обчислення і перебігу строку позовної
давності (стосовно позовних вимог до
ТДВ «МСК»).

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушенні свого права або про особу,
яка його порушила. За регресними
зобов'язанням перебіг позовної
давності починається від дня виконання
основного зобов'язання.

Отже Позивач звернувся до суду з
пропуском строку позовної давності.

10.11.2014 року позивачем заявлено
клопотання про визнання поважною
причини щодо пропуску строку позовної
давності та поновлення строку позовної
давності.

П.5 ст.267 ЦК України передбачено, що якщо
суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

У поданому до суду клопотанні
позивачем не доведено поважність
причин пропуску позовної давності, а
сам факт перебування на розгляді
Фрунзенського районного суду справи
про стягнення суми страхового
відшкодування не зупиняє та не
перериває сплив загального 3-річного
терміну позовної давності, строк якої
закінчився ще 28.02.2014 року, оскільки ТДВ
«Міжнародна страхова компанія» було
залучено до участі у цивільній справі
лише 08.07.2014 року відповідно до ухвали
Фрунзенського районного суду, копію
якої долучено до матеріалів
господарської справи 08.12.2014 року.

З урахуванням викладеного відсутні
підстави для визнання поважними причин
пропущення позовної давності
позивачем.

Відповідно п. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
яке заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене у позові до ТДВ
«Міжнародна страхова компанія» слід
відмовити у зв"язку із перебігом строку
позовної давності.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати залишаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.1,12,22,33,43,44,49,75,82-85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові до ТДВ «Міжнародна страхова
компанія» - відмовити.

В позові до КП "Комплекс з вивозу
побутових відходів" - відмовити.

Повне рішення складено 15.12.2014 р.

Суддя С.А. Прохоров

справа №922/5127/14