ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2014 року Справа № 909/767/14

Колегія суддів Вищого господарського
суду України у складі:

Головуючого судді
Кузьменка М.В.,

суддів
Васищака І.М.,

Студенця В.І.,

розглянувши

касаційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3

на рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 12.08.2014 р.
та постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 22.10.2014 р.

у справі № 909/767/14
господарського суду
Івано-Франківської області

за позовом
Івано-Франківського міського
управління юстиції

до відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3

про спонукання до
виконання мирової угоди

за участю представників:

Івано-Франківського міського
управління юстиції - не з'явилися;

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 - не
з'явилися;

в с т а н о в и л а :

Івано-Франківське міське управління
юстиції звернулося до господарського
суду Івано-Франківської області з
позовом до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 і просило суд, з урахуванням
заяви про зміну предмету позову,
зобов'язати останнього укласти договір
оренди нежитлових приміщень на другому
поверсі адміністративного будинку
АДРЕСА_1 у м. Івано-Франківську,
переобладнаних під "ІНФОРМАЦІЯ_1" для
проведення урочистої реєстрації актів
цивільного стану Івано-Франківського
міського управління юстиції та
допоміжного приміщення, призначеного
для обслуговування "ІНФОРМАЦІЯ_1".
Загальна площа приміщень, що підлягає
передачі в оренду, складає 80,4 кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням відповідачем умов
мирової угоди, затвердженої ухвалою
господарського суду
Івано-Франківської області від 10.02.2010 р.
в іншій справі № 22/3, щодо передачі в
оренду зазначених нежитлових
приміщень (а.с.3-5, 30-32).

Відповідач у справі - Фізична особа -
підприємець ОСОБА_3 до прийняття
рішення у справі відзиву на позов не
надала.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 12.08.2014 р.
позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з невиконання
відповідачем умов мирової угоди
(а.с.43-46).

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 22.10.2014 р.
рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 12.08.2014 р.
залишено без змін (а.с.95-106).

Не погоджуючись з прийнятими у справі
судовими актами, відповідач звернувся
до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою та просить
переглянути їх в касаційному порядку.

Вимоги касаційної скарги мотивовані
порушенням норм матеріального та
процесуального права (а.с.113-118).

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи у касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оспорюваних судових актів, знаходить
касаційну скаргу такою, що підлягає
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 10.02.2010 р.
затверджено мирову угоду від 09.02.2010 р.,
укладену між сторонами у справі.

Відповідно до умов мирової угоди
позивач - Івано-Франківське міське
управління юстиції в особі начальника
управління юстиції Троценко Юрія
Володимировича визнає право власності
відповідача на об'єкт нерухомості за
АДРЕСА_1 у м. Івано-Франківськ.

Згідно п.2 мирової угоди відповідач
зобов'язується передати в оренду
Івано-Франківському управлінню
юстиції нежитлові приміщення на
другому поверсі адміністративного
будинку АДРЕСА_1 у м. Івано-Франківську,
переобладнані під "ІНФОРМАЦІЯ_1" для
проведення урочистої реєстрації актів
цивільного стану Івано-Франківського
міського управління юстиції та
допоміжного приміщення, призначеного
для обслуговування "ІНФОРМАЦІЯ_1".
Загальна площа приміщень, що підлягає
передачі в оренду, складає 80,4 кв.м.

Строк дії договору складає 50 років з
моменту складання акту
приймання-передачі з правом подальшої
пролонгації дії договору.

Невиконання відповідачем умов мирової
угоди, затвердженої судом, щодо
передачі в оренду нежитлових приміщень
стало підставою для звернення позивача
до суду з даним позовом

Отже, спір у даній справі виник у
зв'язку з невиконанням відповідачем
взятих на себе зобов'язань з передачі в
оренду приміщень.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про задоволення позову і вказаний
висновок підтримано судом апеляційної
інстанції, враховуючи наступне.

Так, мирова угода за своєю правовою
природою це договір, який укладається
сторонами з метою припинення спору, на
умовах, погоджених сторонами. Мирова
угода не приводить до вирішення спору
по суті. Сторони не вирішують спору, не
здійснюють правосуддя, що є
прерогативою судової влади, а,
досягнувши угоди між собою, припиняють
спір. Мирова угода ґрунтується на
взаємовигідних для обох сторін умовах,
вона, як правило виконується
добровільно. У противному разі, мирова
угода, затверджена судом, може бути
підставою для примусового виконання.

Ухвала господарського суду про
затвердження мирової угоди є судовим
актом, для якого передбачений
особливий порядок його виконання.

Відповідно до абз. 9 п. 3.19. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі
питання практики застосування ГПК
України судами першої інстанції" у разі
ж ухилення однієї зі сторін від
виконання мирової угоди після
закінчення строку (настання терміну)
виконання нею своїх обов'язків за цією
угодою:

- якщо ухвала господарського суду про
затвердження мирової угоди відповідає
вимогам ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження", то вона є
виконавчим документом у розумінні п. 2
ч. 2 ст. 17 названого Закону і підлягає
виконанню державною виконавчою
службою; тому за наявності зазначеної
умови позовна заява про спонукання до
виконання мирової угоди не підлягає
розгляду в господарських судах;

- якщо ж ухвала суду про затвердження
мирової угоди не містить усіх даних,
зазначених у ст. 18 названого Закону, то
така ухвала не має статусу виконавчого
документа, і інша сторона у справі не
позбавлена права звернутися з позовом
про спонукання до виконання мирової
угоди, у випадку задоволення якого
господарський суд видає наказ.
Відповідний позов може мати як
майновий, так і немайновий характер у
залежності від змісту умов мирової
угоди.

Судами встановлено, що 04.08.2014 р.
Головним державним виконавцем
Стельмах С.Л. винесено постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) ВП
№ 44270444, в якій вказано, що ухвала № 22/3
від 10.02.2010 р. не є виконавчим документом,
оскільки не відповідає вимогам ст. 18
Закону України "Про виконавче
провадження" (не вказано дату набрання
законної сили та строк пред'явлення до
виконання).

Таким чином, суди дійшли висновку, що в
даному випадку мирову угоду сторін
належить розглядати як правочин, який
підлягає обов'язковому виконанню його
сторонами.

Судами встановлений факт невиконання
відповідачем вимог мирової угоди.

За таких обставин, суд першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов висновку
щодо наявності підстав для задоволення
заявлених вимог.

Однак, такий висновок судів є
передчасним.

Так, фактично, позовною вимогою у даній
справі є вимога про зобов'язання
відповідача укласти договір оренди.

В силу ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором
найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Згідно ст. 761 ЦК України право передання
майна у найм має власник речі або особа,
якій належать майнові права.
Наймодавцем може бути також особа,
уповноважена на укладення договору
найму.

Між тим, судами не з'ясовано, чи є
відповідач - Фізична особа -
підприємець ОСОБА_3, особою, яка має
право передання в оренду спірного
приміщення, в розумінні ст. 761 ЦК
України.

Івано-Франківське міське управління
юстиції діє на підставі Положення про
районні, районні в містах, міські (міст
обласного значення), міськрайонні,
міжрайонні управління юстиції.
Зазначеним положенням передбачені
певні повноваження
Івано-Франківського міського
управління юстиції. Отже, позивач може
виконувати зобов'язання та нести
відповідальність за зобов'язаннями по
договору оренди тільки в межах своїх
повноважень, наданих відповідно до
закону та установчих документів.

Також, відповідно до Положення,
організаційне та матеріально-технічне
забезпечення діяльності міського
управління юстиції покладено на
Головне управління юстиції в
Івано-Франківській області.

Враховуючи наведене, судами не
з'ясовано, чи може позивач самостійно,
без погодження Головного управління
юстиції в Івано-Франківській області
укладати договори, у тому числі договір
оренди приміщення.

Крім того, судами не встановлено, чи
можливе укладення договору оренди між
сторонами без дотримання вимог,
передбачених Законом України "Про
здійснення державних закупівель" від
10.04.2014 р. № 1197-VII.

Враховуючи неповне з'ясування обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій, що є порушенням норм
процесуального права, які не можуть
бути виправлені касаційною інстанцією,
з огляду на визначені ст. ст. 1115,
1117 ГПК України повноваження, рішення
господарського суду
Івано-Франківської області від 12.08.2014 р.
та постанова Львівського апеляційного
господарського суду від 22.10.2014 р.
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

В силу вимог ст. 11112 ГПК України, при
новому розгляді справи суду слід
урахувати викладене, вжити всіх
передбачених законом заходів до
всебічного, повного й об'єктивного
з'ясування обставин справи, дійсних
прав та обов'язків сторін і, залежно від
встановленого, ухвалити відповідне
рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія
суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

1. Касаційну скаргу Фізичної особи
- підприємця задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 12.08.2014 р.
та постанова Львівського апеляційного
господарського суду від 22.10.2014 р. у
справі № 909/767/14 скасувати.

3. Справу передати на новий розгляд
до господарського суду
Івано-Франківської області.

Головуючий суддя
Кузьменко М.В.

Судді
Васищак І.М.

Студенець В.І.