Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
тел. (0412) 48-16-20,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "16" грудня 2014 р.
Справа № 906/1408/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Шевчук О.В. (довіреність
№634/12-Н від 27.11.12)

від відповідача: Пількевич В.О.
(директор)

від третьої особи: ОСОБА_3

розглянув у судовому засіданні в м.
Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль"
(м.Київ)

до Публічного акціонерного товариства
"Житомирзооветпостач" (м.Житомир)

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні

відповідача ОСОБА_3 (м.Київ)

про стягнення 20596,18 доларів США та 19287,09
грн.

Позивачем пред'явлено позов про
стягнення на його користь з
відповідача 19961,01доларів США
заборгованості за тілом кредиту, 638,16
доларів США заборгованості за
відсотками, 18841,62грн. (1457,11 дол.США) пені
за тілом кредиту, 445,47грн. (34,45 дол.США)
пені за відсотками.

Позовні вимоги грунтуються на тому, що
згідно договору поруки №Z012/110/475/1 від
06.07.07, ПАТ"Житомирзооветпостач"
зобов'язався перед Банком відповідати
по зобов'язанням Боржника - ОСОБА_3, які
виникли з умов Кредитного договору №
Z012/110/475 від 06.07.07, а саме: кредит в
розмірі 250000,00 доларів США, проценти за
його користування, комісійну
винагороду, неустойку. від

30.10.14. до суду від третьої особи ОСОБА_3
надійшла заява, в якій третя особа
зазначає, що велика частина боргу була
повернута позивачу, а також в
результаті співпраці сторін банк
отримав велику суму процентів, в
зв'язку з чим, ОСОБА_3 просить банк
списати залишок боргу, що складає 20 тис.
доларів США посилаючись на скрутне
матеріальне становище як відповідача
так і третьої особи (а.с.67).

У судовому засіданні 04.11.14 представник
позивача позовні вимоги підтримав з
підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги визнав, не
заперечив щодо існування боргу.

Третя особа у судовому засіданні
позовні вимоги визнала, підтримала
позицію викладену в заяві від 30.10.14.

У судовому засіданні 04.11.14
оголошувалась перерва до 24.11.14,
відповідно до ст.77 ГПК України.

У судовому засіданні 24.11.14 третя особа
просила надати час для врегулювання
спору мирним шляхом.

У судовому засіданні 24.11.14
оголошувалась перерва до 16.12.14,
відповідно до ст.77 ГПК України.

У судовому засіданні 16.12.14, представник
позивача подав довідку про стан
заборгованості відповідача, згідно
якої борг відповідача станом на 15.12.14
складає 9032,38 доларів США, з яких: 5744,02
доларів США заборгованості за тілом
кредиту, 1095,55 доларів США
заборгованості за відсотками, 2133,80
доларів США пені за тілом кредиту, 59,01
доларів США пені за відсотками.

Фактично, позивач, скориставшись
наданим йому ст.22 ГПК України правом,
зменшив розмір позовних вимог в
частині стягнення боргу по тілу
кредиту, у зв'язку з частковою
проплатою, та збільшив розмір позовних
вимог в іншій частині нарахувавши
відсотки та пеню по 15.12.14 включно.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов визнав.

Третя особа у судовому засіданні позов
визнала, зазначила про часткову сплату
суми боргу, подала клопотання про
відкладення розгляду справи з метою
вирішення питання по реструктуризації
або прощенню залишку боргу.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання
третьої особи, оскільки ст.77 ГПК
України не передбачено такої підстави
для відкладення розгляду справи як
врегулювання спору.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2007 року між Відкритим
акціонерним товариством "Райффайзен
Банк Аваль", правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
"Райффайзен Банк Аваль" (п.1.3 Статуту)
(далі - Банк/ Позивач) та ОСОБА_3 (далі -
Третя особа/Позичальник) укладено
Кредитний договір №Z012/110/475, за умовами
якого банк зобов'язався надати
позичальнику кредит у розмірі 250000,00
доларів США строком до 05.07.2014р. зі
сплатою 13,5 % річних, а позичальник
зобов'язався належним чином
використати та повернути банку суму
отриманого кредиту, а також сплатити
відповідну плату за користування
кредитом і виконати всі інші
зобов'язання, як вони визначені у цьому
договорі (а.с.14).

30.12.2008 між сторонами укладено
Додаткову угоду № 1 до Кредитного
договору № Z012/110/475 від 06.07.2007, згідно з
якою внесено зміни до Додатку № 1
Кредитного договору (а.с.22).

28.08.2009 між сторонами з метою зменшення
фінансового навантаження на
Позичальника укладено Додаткову угоду
№ 2 від 28.08.2009 до Кредитного договору №
Z012/110/475 від 06.07.2007, згідно з якою внесено
зміни до умов Кредитного договору в
частині забезпечення вимог Кредитора
та зменшення розмірів щомісячних
платежів (а.с.24).

Погашення відповідної частини кредиту
здійснюється позичальником щомісяця у
розмірі та строки визначені у Графіку
повернення кредиту та сплати
процентів, шляхом внесення готівки в
касу банку або безготівковим
перерахуванням на позичковий рахунок,
вказаний в Частині №1 цього договору.
Нараховані в порядку передбаченому цим
договором проценти сплачуються
позичальником одночасно з погашенням
відповідної частини кредиту в строк
передбачений Графіком повернення
кредиту та сплати процентів (п.1.5.1, 1.5.1.1
Кредитного договору).

Пунктом 1.4.1.2 Кредитного договору
визначено, що проценти нараховуються
не пізніше дати, визначеної у графіку
повернення кредиту та сплати процентів
(Додаток №1 до цього договору), кожного
календарного місяця на фактичну суму
непогашених кредитних коштів і за
фактичний час користування такими
коштами, включаючи день видачі та
включаючи день повернення та
сплачуються позичальником відповідно
до умов ст.1.5 цього договору.

В забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_3 за кредитним договором №Z012/110/475
, 06.07.2007 між ВАТ "Райффайзен Банк
Аваль"(Банк, Кредитор) та ВАТ
"Житомирзооветпостач" (далі
-Поручитель/Відповідач) укладено
Договір поруки № Z012/110/475/1 (а.с.30).

Відповідно до п. 1.2 Договору поруки
сторони договору встановили, що
Поручитель на добровільних засадах
бере на себе зобов'язання перед Банком
відповідати по зобов'язанням Боржника -
ОСОБА_3, які виникли з умов Кредитного
договору № Z012/110/475 від 06.07.2007, а саме:
кредит в poзмipi 250000,00 доларів США,
проценти за його користування,
комісійну винагороду, неустойку (пеню,
штрафи), в poзмipi, строки та у випадках
передбачених Кредитним договором, а
також виконати інші умови Кредитного
договору в повному обсязі.

Згідно п. 2.1 Договору поруки сторони
договору визначили, що у випадку
невиконання Боржником взятих на себе
зобов'язань по Кредитному договору,
Поручитель несе солідарну
відповідальність перед Банком у тому ж
обсязі, що i Боржник, включаючи сплату
основного боргу за Кредитним
договором, нарахованих відсотків за
користування кредитом та неустойки.

Пунктом 4.1 договору поруки передбачено,
що цей договір набирає чинності з дня
його підписання сторонами і дії до
повного виконання боргових зобов'язань
за кредитним договором.
Відповідальність поручителя
припиняється лише після виконання
боргових зобов'язань в повному обсязі.

Також порука припиняється, якщо банк в
межах трирічного терміну з дня
настання строку виконання боргового
зобов'язання не пред'явить вимогу до
поручителя (п.4 ст. 559 ЦК України).

На виконання умов Кредитного договору
Банк виконав взяті на себе зобов'язання
надавши ОСОБА_3 (позичальник) кредит у
cyмi 250000,00 доларів США, що
підтверджується меморіальним ордером
№ 1 від 09.07.2007 (а.с.33).

В порушення умов договору, ОСОБА_3 свої
зобов'язання належним чином не
виконала, у термін, встановлений
Кредитним договором від 06.07.2007р.
кредитні кошти не повернула.

29.08.2014 позивач звернувся до Відповідача
та Третьої особи з вимогою за №
140-0-0-00/8/1714 про погашення заборгованості
за кредитним договором, яка станом на
15.08.14 становила 20779,92 долара США (а.с.34).

Застереженням до пункту 1.9.3 частини № 2
Кредитного договору визначено, що
вимога вважається надісланою, а
відкликання здійсненим, в день їх
направлення на адресу Позичальника, що
зазначена в цьому Договорі. До
направлення вимоги чи відкликання на
адресу Позичальника поштою
прирівнюється також i їx вручення
Позичальнику чи його представникам під
розписку.

Вимога (претензія) Відповідачем та
Третьою особою не виконана. Станом на
01.10.2014 сума заборгованості
Позичальника за Кредитним договором
№Z012/110/475 від 06.07.2007 становила 20 596,18
доларів США та 19 287,09 грн. з яких: 19961,01
доларів США - заборгованість за тілом
кредиту; 638,16 доларів США -
заборгованість за відсотками; 445,47 грн. -
пеня за відсотками (34,45 доларів США в
перерахунку по курсу 12,930817 грн. за 1
долар США, встановленого Національним
банком України станом на 10.10.2014); 18841,62
грн. - пеня за тілом кредиту (1457,11
доларів США в перерахунку по курсу
12,930817 грн. за 1 долар США, встановленого
Національним банком України станом на
10.10.2014), які позивач і просив стягнути з
відповідача.

Після подачі позову до суду (16.10.14),
відповідач сплатив частину боргу, про
що зазначили сторони у судовому
засіданні.

Згідно довідки позивача від 16.12.14,
станом на 15.12.14 борг відповідача
становить 9032,38 доларів США, з яких: 5744,02
доларів США заборгованості за тілом
кредиту, 1095,55 доларів США
заборгованості за відсотками, 2133,80
доларів США пені за тілом кредиту, 59,01
доларів США пені за відсотками, які
просить стягнути з відповідача.

Згідно п.1.11.1 Кредитного договору, усі
платежі для повернення суми кредиту та
сплати процентів за користування
кредитом повинні здійснюватись у
валюті кредиту.

Обґрунтовуючи вимогу про стягнення
заборгованості з відповідача позивач
посилається на Договір поруки
№Z012/110/475/1 від 06.07.2007р., за умовами якого
відповідач взяв на себе обов'язок
відповідати по зобов'язанням боржника -
ОСОБА_3, які виникають з умов Кредитного
договору №Z012/110/475 від 06.07.2007р.

Господарський суд визнає вимоги
позивача такими, що підлягають
задоволенню враховуючи наступне.

Згідно положень статей 11, 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання
виникають, зокрема з договору.

Відповідно до ч.1 статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше осіб, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

У відповідності до ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини.

Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ст.626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч.1 ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Стаття 629 ЦК України визначає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Отже, між сторонами виникли
правовідносини на підставі укладених
кредитних договорів та договорів
поруки.

Як встановлено судом, внаслідок
укладання між сторонами кредитного
договору №Z012/110/475 від 06.07.2007р., позивач
та третя особа ОСОБА_3 набули
відповідних прав та обов'язків.

Зокрема, у позивача виникло
зобов'язання надати відповідачу кредит
із сплатою відсотків відповідно до
умов Кредитного договору та додаткових
угод до нього, а у третьої особи - ОСОБА_3
виникло зобов'язання використати
отримані кредитні кошти відповідно до
умов договору, вчасно їх повернути та
сплатити проценти та інші платежі, які
передбачені або випливають з договору.

Зазначеними матеріалами справи
підтверджується, що позивачем було
виконано зобов'язання за кредитним
договором №Z012/110/475 від 06.07.2007р.

Судом встановлено та не заперечується
представниками сторін, що третя особа -
ОСОБА_3 допустила заборгованість по
поверненню кредитних коштів.

Таким чином, у ОСОБА_3 виник обов'язок
повернути позивачу отриманий кредит в
сумі 5744,02 дол. США та нараховані
відсотки в сумі 1095,55 дол. США.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного Банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Наведене кореспондується з приписами
ст. 536 ЦК України, якою передбачено, що
за користування чужими грошовими
коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом
або іншим актом цивільного
законодавства.

Третя особа - ОСОБА_3 своє зобов'язання
належним чином не виконала, в судовому
засіданні та у відзиві на позовну заяву
визнала факт укладання Кредитного
договору та наявність заборгованості
перед Банком (а.с.67).

Як зазначено вище, ПАТ
"Житомирзооветпостач" відповідно до
п.1.2 Договору поруки на добровільних
засадах взяв на себе обов'язок
відповідати по зобов'язанням боржника,
які виникають з умов Кредитного
договору №Z012/110/475 від 06.07.2007р.

Частиною 1 статті 553 Цивільного кодексу
України визначено, що за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки (ч.ч.1,2 ст.
554 ЦК України).

При цьому ч.ч.1-3 ст. 559 ЦК України
встановлено, що порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності. Порука припиняється,
якщо після настання строку виконання
зобов'язання кредитор відмовився
прийняти належне виконання,
запропоноване боржником або
поручителем. Порука припиняється у
разі переведення боргу на іншу особу,
якщо поручитель не поручився за нового
боржника.

Відповідно до частини 4 вказаної статті
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Слід зазначити, що договором поруки,
зокрема, п.4.1 сторони визначили, порука
припиняється, якщо банк в межах
трирічного терміну з дня настання
строку виконання боргового
зобов'язання не пред'явить вимогу до
поручителя (п.4 ст. 559 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про те, що
позивач в межах строку, встановлено
Договором поруки звернувся до
поручителя з письмовою вимогою про
погашення заборгованості на загальну
суму 20779,92 доларів США.

Відповідно до п. 2.5 Договору поруки
Поручитель приймає на себе
зобов'язання, у випадку невиконання
Боржником Боргових Зобов'язань перед
Банком за Кредитним Договором,
здійснити виконання Боргових
Зобов'язань в обсязі, заявленому
Банком, протягом 3-х (трьох) банківських
днів з дати отримання відповідної
письмової вимоги Банку. Погашення
здійснюється Поручителем шляхом
перерахування відповідної суми на
рахунок Банку, який буде повідомлено
Поручителю додатково.

Згідно п.2.6 договору, обов'язок
Поручителя виконати Боргові
Зобов'язання виникає при отриманні від
Банку відповідної вимоги. Така вимога
вважається отриманою Поручителем, якщо
Банк надіслав поштою за адресою
Вказаною у цьому договорі. Для
дійсності вимоги Банк не зобов'язаний
надавати Поручителю підтвердження
невиконання боргових зобов'язань
боржником.

З огляду на вищевикладене, у поручителя
- ПАТ "Житомирзооветпостач", крім
зобов'язання по сплаті простроченої
заборгованості за договором про
надання кредиту №Z012/110/475 від 06.07.2007р.,
виник обов'язок щодо дострокового
повернення кредиту, сплати процентів,
пені.

Згідно ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 612 ЦК України
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Станом на час прийняття рішення, ПАТ
"Житомирзооветпостач", як майновий
поручитель за Договором поруки
№Z012/110/475/1 від 06.07.2007р., доказів сплати
позивачу заборгованості по тілу
кредиту та нарахованим відсоткам не
надав.

Враховуючи наведене, суд вважає
позовні вимоги в частині стягнення
заборгованості по тілу кредиту у
розмірі 5744,02 дол. США та нарахованим
відсоткам 1095,55 дол. США по кредиту
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Крім того, за несвоєчасне виконання
зобов'язань позивач на підставі п.4.1.1
Кредитного договору та п.1.2 Договору
поруки просить суд стягнути з
відповідача 59,01 доларів США пені за
прострочення сплати відсотків по
кредиту; 2133,80 доларів США пені за тілом
кредиту. Дані величини обраховані
станом на 15.12.14.

Відповідно до п.4.1.1 Кредитного
договору, за порушення прийнятих на
себе зобов'язань стосовно повернення
кредитних коштів, сплати процентів за
користування кредитними коштами, у
визначені цим договором строки,
позичальник зобов'язаний сплатити
банку пеню від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла на час виникнення
заборгованості, за кожний день
прострочення.

Пунктом 2.1 Договору поруки сторони
передбачили, що у випадку невиконання
боржником взятих на себе зобов'язань по
Кредитному договору, поручитель несе
солідарну відповідальність перед
банком у тому ж обсязі, що і боржник,
включаючи сплату основного боргу за
Кредитним договором, нарахованих
відсотків за користування кредитом та
неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Перевіривши розрахунок пені, вважає
його обґрунтованим, оскільки пеня
нарахована відповідно до умов
Кредитного договору від 06.07.2007р.,
Договору поруки від 06.07.2007р. та вимог
чинного законодавства України, однак
судом встановлено, що вказана сума
визначена і заявлена до стягнення у
доларах США.

За п.п.1.11.1 та 1.11.1.1 Кредитного договору,
усі платежі для повернення суми
кредиту та сплати процентів за
користування кредитом повинні
здійснюватись у валюті кредиту. Інші
платежі за умовами цього договору
розраховуються у валюті кредиту і
підлягають сплаті у валюті України
виходячи з валютного курсу НБУ на день
сплати.

Таким чином, пеня має бути нарахована у
доларах США, однак підлягає сплаті у
національній валюті України.

В перерахунку по курсу 12,930817 грн. за 1
долар США, встановленого Національним
банком України станом на 10.10.2014 (день
подачі позову), пеня за прострочення
сплати відсотків становить 763,05грн.,
пеня за тілом кредиту - 27591,78грн., які
підлягають стягненню з відповідача.

Приписами ст.ст.525, 526 ЦК України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна особа повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів сплати
заборгованості не надав, доводів та
розрахунків позивача не спростував.

За таких обставин, суд у порядку
виконання припису ст.43 Господарського
процесуального кодексу України надав
юридичне обґрунтування доказам по
справі в їх сукупності та прийшов до
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, заявлені відповідно до
вимог чинного законодавства,
підтверджуються належними доказами,
наявними в матеріалах справи, та
підлягають задоволенню.

Витрати, пов'язані з оплатою судового
збору, покладаються на відповідача,
оскільки він спонукав позивача
звернутись з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Житомирзооветпостач" (10019,м.
Житомир, вул.Слобідська, 27; ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" (01011, м.Київ, вул.Лєскова, 9;
):

- 5744,02 доларів США заборгованості за
тілом кредиту,

- 1095,55 доларів США заборгованості за
відсотками,

- 27591,78 грн. пені за тілом кредиту,

- 763,05 грн. пені за відсотками,

- 5712,26 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 19.12.14

Суддя
Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу