РІШЕННЯ

"08" грудня 2014 р.Справа № 921/1126/14-г/15

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Галамай О.З. при
секретарі Панчук М.В.

розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль", 04073, м. Київ, просп. Московський,
9, корп.5, офіс 101

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг", 48257, с.
Васильківці, Гусятинський район,
Тернопільська область; адреса для
листування: 46009, м. Тернопіль, вул.
Мазепи, 10

про витребування предмету лізингу

В судове засідання з'явились:

від позивача: Самокиша В.Ю. -
представник, довіреність №20-12/13-2 від
20.12.2013р.

від відповідача: Дубно І.Ю. -
представник, довіреність №1/7-515 від
11.11.2014р.

Представникам сторін в судовому
засіданні роз'яснено права та
обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК
України.

Фіксація судового процесу технічними
засобами в порядку ст. 81-1 ГПК України
не здійснювалася через відсутність
відповідного клопотання.

Суть справи:

На розгляд Господарського суду
Тернопільської області Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Райффайзен Лізинг Аваль" подано позов
до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія - Лізинг " про
витребування від Товариства з
обмеженою відповідальністю "Мрія -
Лізинг" майна, а саме: ворошилка
ротаційного типу навісна марки CLAAS VOLTO
770 GUS, серійний номер 62705058, 2011 року
випуску шляхом його вилучення у
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія - Лізинг" з
наступною його передачею Товариству
з обмеженою відповідальністю
"Райффайзен Лізинг Аваль".

Ухвалою суду від 08.10.2014р. порушено
провадження у справі та призначено її
до розгляду в судовому засіданні на
28.10.2014 р.

17 жовтня 2014 року позивач звернувся до
суду із заявою б/н від 16.10.2014 р. про
забезпечення позову шляхом заборони
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Мрія - Лізинг"
вчиняти будь-які дії щодо
розпорядження та користування майном
ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль", а саме:
ворошилка ротаційного типу навісна
марки CLAAS VOLTO 770 GUS, серійний номер 62705058,
2010 року випуску, в тому числі
здійснювати його транспортування,
розукомплектування, демонтаж,
змінювати його місцезнаходження,
відчужувати предмети лізингу,
передавати їх в найм, оренду,
користування, сублізинг третім особам.

Ухвалою суду від 28.10.2014р. заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль" про забезпечення позову
задоволено частково.

Ухвалою суду від 28.10.2014 р. розгляд
справи відкладено на 12.11.2014 р. в зв'язку
з неявкою представника відповідача в
судове засідання.

В судовому засіданні 12.11.2014р. суд
перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача в судовому
засіданні 12.11.2014 р. позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,
викладених в позовній заяві та
пояснень, наданих в судовому засіданні.
Також через канцелярію суду подав
необхідні документи та письмові
пояснення (вх.№20370 від 10.11.2014 р.).

Представник відповідача у судовому
засіданні 12.11.2014р. подав відзив на позов
(вх.№20818), в якому просить відмовити в
задоволені позовних вимог та заявив
усне клопотання про оголошення в
судовому засіданні перерви для надання
можливості ознайомитися із наданими
позивачем документами, на задоволення
якого судом оголошено перерву до
03.12.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні 03.12.2014 р. позовні вимоги
підтримав та через канцелярію суду
подав заперечення на відзив
відповідача ( вх. № 22065 від 28.11.2014р.).

Представник відповідача у судовому
засіданні 03.12.2014р. підтримав відзив на
позов (вх.№20818 від 12.11.2014р.), в якому
просить відмовити в задоволені
позовних вимог. Також через
канцелярію суду подав клопотання
про зупинення провадження у справі (
вх. № 22381), в зв"язку з чим в судовому
засіданні оголошено перерву до
08.12.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні 08.12.2014 р. позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,
викладених в позовній заяві та
пояснень, наданих в судовому засіданні.

Представник відповідача у судовому
засіданні 08.12.2014р. підтримав відзив на
позов (вх.№20818 від 12.11.2014р.) та
клопотання про зупинення провадження
у справі ( вх. № 22381 від 03.12.2014р.) Також
через канцелярію суду подав
документи, які витребовувались ухвалою
суду (вх. № 22767).

Суд відмовляє у задоволенні клопотання
відповідача про зупинення провадження
у даній справі до вирішення
господарським судом міста Києва справи
№910/23669/14, порушеної 30.10.2014р. за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль" про припинення дії, яка порушує
право, з наступних підстав.

Частиною першою ст.79 ГПК України
визначено, що господарський суд
зупиняє провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом.
Пов'язаною з даною справою може бути
інша справа, у якій інший суд
встановлює обставини, що впливають чи
можуть вплинути на оцінку доказів у
даній справі, в тому числі йдеться про
факти, які мають преюдиційне значення.
Під неможливістю розгляду даної справи
розуміється неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановлювати обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, у зв'язку з непідвідомчістю або
непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами , або з інших
причин.

Така правова позиція викладена у п.3.16
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції".

Як вбачається із поданих документів,
предметом позовних вимог у справі
№910/23669/14, що розглядається
господарським судом міста Києва є
зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль" припинити коригування
лізингових платежів на підставі
окремих положень договору №LC5566-07/11
від 18.07.2011р., тобто предметом позову є
встановлення правомірності
коригування Лізингодавцем суми
лізингових платежів. При цьому ТОВ
"Мрія-Лізинг" не заперечує факту
прострочення лізингових платежів, а
лише їх сум.

Отже, обставини, які будуть встановлені
господарським судом міста Києва не
можуть вплинути на оцінку доказів у
даній справі, відповідно позов про
припинення коригування лізингових
платежів не є перешкодою у вирішенні
справи №921/1126/14-г/15 по суті, оскільки не
є взаємопов'язаним.

В судовому засіданні 08.12.2014р. судом
оглянуто оригінали документів, доданих
до позовної заяви та оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності,
встановив наступне:

18 липня 2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Райффайзен Лізинг Аваль"
(Лізингодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Мрія -
Лізинг" (Лізингоодержувач) було
укладено договір фінансового лізингу
№LС5566-07/11, відповідно до якого
Лізингодавець на підставі договору
купівлі-продажу (поставки)
зобов"язується придбати у свою
власність і передати на умовах
фінансового лізингу, без надання
послуг з управління та технічної
експлуатації, у тимчасове володіння
та користування за плату майно,
найменування, технічний опис, модель,
рік випуску, ціна одиниці, кількість і
загальна вартість якого зазначається
в специфікації (додаток №2 до
договору), а Лізингоодержувач
зобов"язується прийняти предмет
лізингу та сплачувати лізингові
платежі на умовах цього договору
(п.1.1. договору).

Пунктом 1.7. договору сторони визначили,
що строк лізингу складається з
періодів лізингу у кількості 60
місяців, починаючи з першого періоду
лізингу, визначеного за правилами
цього договору та додатків до нього.

Пунктами 4.1. та 4.3. договору
передбачено, що Лізингоодержувач за
цим договором сплачує поточні
лізингові платежі; Лізингоодержувач
протягом строку лізингу щомісяця
сплачує Лізингодавцю авансом поточні
лізингові платежі, які розраховуються
на перший робочий день кожного
лізингового періоду за поточний
місяць та складаються з суми, що
ставиться в погашення вартості
предмета лізингу та комісії
Лізингодавця.

Як зазначено в п.6.1., п.6.2. договору
Лізингодавець має право достроково в
односторонньому порядку розірвати
цей договір та /або вилучити у
Лізингоодержувача предмет лізингу у
безспірному порядку у таких випадках,
коли Лізингоодержувач не сплатив
лізинговий платіж або інші платежі (
частково або в повному обсязі ) та
прострочення сплати становить більше
30 днів; у випадку настання в
підпунктах 6.1.1. - 6.1.7. цього договору
обставин Лізингодавець письмово
повідомляє про це Лізингоодержувача з
зазначенням строку для усунення
таких порушень. Якщо
Лізингоодержувач у встановлений
Лізингодавцем строк не усуває
вчиненні порушення, Лізингодавець має
право розірвати договір та вимагати
повернення предмета лізингу.

До договору фінансового лізингу
№LС5566-07/11 від 18.07.2011р. між сторонами
було укладено додаток № 1 - Графік
розрахунку заборгованості: додаток №2
- специфікація, додаток №4 "Загальні
умови фінансового лізингу".

Пунктом 1.2. додатку №4 "Загальні умови
фінансового лізингу", визначено, що
приймання та передача предмета лізингу
оформляється актом приймання -
передачі.

Розділом 5 додатку №4 "Загальні умови
фінансового лізингу" сторони
визначили строки та порядок сплати
лізингових платежів та визначення
розміру заборгованості
Лізингоодержувача.

Пунктом 10.3.1. додатку №4 "Загальні
умови фінансового лізингу", сторони
домовились, що у разі дострокового
припинення договору Лізингоодержувач
зобов"язаний повернути предмет
лізингу Лізингодавцю за власний
рахунок у визначені Лізингодавцем
строки та місце в межах території
України.

13 червня 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Райффайзен Лізинг Аваль"
(Лізингодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Мрія -
Лізинг" (Лізингоодержувач) було
укладену угоду про внесення змін до
договору, згідно якої додаток №1
"Графік розрахунку заборгованості"
викладено в новій редакції.

На виконання Договору фінансового
лізингу позивач передав відповідачу
майно - ворошилка ротаційного типу
навісна марки CLAAS VOLTO 770 GUS, серійний
номер 62705058, 2011 року випуску, про що
сторонами підписано відповідний акт
приймання - передачі предмету лізингу
від 01.08.2011р. (міститься в матеріалах
справи).

Однак, за твердженням позивача, згідно
представленого розрахунку, в порушення
умов договору відповідач з червня 2014
року прострочив оплату лізингових
платежів.

Позивач, у зв'язку з несплатою
лізингових платежів відповідачем,
звернувся до останнього
з вимогою за № 1094-08/11 від 15.08.2014р.
погасити заборгованість за договором
фінансового лізингу та попередив, що
в разі непогашення боргу
Лізингодавець відмовиться від
договору в односторонньому порядку
та вимагатиме повернення предмету
лізингу, від отримання якої відповідач
відмовився.

15.09.2014р. позивачем направлявся
відповідачу лист № 1284-09/14 про
односторонню відмову від договору
фінансового лізингу та повернення
предмету лізингу, про що свідчить
цінний лист з описом вкладення,
повідомленням про вручення та
телеграми №103020, №103021, №103004, №103005.
Проте відповідач також відмовився
від отримання даного листа -
повідомлення.

Тому позивачем 16 вересня 2014 року в
газеті "Урядовий кур"єр" №169, вівторок
(сторінка 15) опубліковане оголошення
про односторонню відмову від договору
фінансового лізингу№LС5566-07/11 від
18.07.2011р. та про вимогу повернути
предмет лізингу. Отже, наведене
свідчить про розірвання договору
фінансового лізингу№LС5566-07/11 від
18.07.2011р. відповідно до умов цього
договору та згідно чинного
законодавства.

Відповідач був належним чином
повідомлений про розірвання договору
фінансового лізингу, проте жодних дій
не вчинив, предмет лізингу позивачу не
повернув, що стало підставою для
звернення до суду.

Також позивач просить стягнути з
відповідача судові витрати.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з
наступного:

Згідно зі ст. 509 ЦК України,
зобов'язання це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193
Господарського кодексу України, де
зазначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Ст. 785 Цивільного кодексу України
визначено, що разі припинення договору
найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в
якому вона була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Згідно ст. 806 Цивільного кодексу
України за договором лізингу одна
сторона (лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі). До договору
лізингу застосовуються загальні
положення про найм (оренду) з
урахуванням особливостей,
встановлених цим параграфом та
законом. До відносин, пов'язаних з
лізингом, застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж та
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом.

Ст. 292 Господарського кодексу України
зазначає, що лізинг - це господарська
діяльність, спрямована на інвестування
власних чи залучених фінансових
коштів, яка полягає в наданні за
договором лізингу однією стороною
(лізингодавцем) у виключне
користування другій стороні
(лізингоодержувачу) на визначений
строк майна, що належить лізингодавцю
або набувається ним у власність
(господарське відання) за дорученням чи
погодженням лізингоодержувача у
відповідного постачальника (продавця)
майна, за умови сплати
лізингоодержувачем періодичних
лізингових платежів. Залежно від
особливостей здійснення лізингових
операцій лізинг може бути двох видів -
фінансовий чи оперативний. За формою
здійснення лізинг може бути зворотним,
пайовим, міжнародним тощо. Об'єктом
лізингу може бути нерухоме і рухоме
майно, призначене для використання як
основні фонди, не заборонене законом до
вільного обігу на ринку і щодо якого
немає обмежень про передачу його в
лізинг.

Частина 2 ст. 1 Закону України "Про
фінансовий лізинг" передбачає, що за
договором фінансового лізингу
лізингодавець зобов'язується набути у
власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Ст. 7 Закону України "Про фінансовий
лізинг" передбачає, що лізингодавець
має право відмовитися від договору
лізингу та вимагати повернення
предмета лізингу від
лізингоодержувача у безспірному
порядку, якщо лізингоодержувач не
сплатив лізинговий платіж частково або
у повному обсязі та прострочення
сплати становить більше 30 днів. Відмова
від договору лізингу є вчиненою з
моменту, коли інша сторона довідалася
або могла довідатися про таку відмову.

Згідно ст.10 Закону України "Про
фінансовий лізинг" лізингодавець має
право відмовитися від договору лізингу
у випадках, передбачених договором
лізингу або законом; вимагати
розірвання договору та повернення
предмета лізингу у передбачених
законом та договором випадках.

Пунктом 2 частини 7 ст. 11 Закону
України "Про фінансовий лізинг" у разі
дострокового розірвання договору
лізингу та в інших випадках
дострокового повернення предмета
лізингу лізингоодержувач зобов'язаний
повернути предмет лізингу у стані,
в якому його було прийнято у володіння,
з урахуванням нормального зносу, або у
стані, обумовленому договором.

Як вбачається із матеріалів справи, 18
липня 2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Райффайзен Лізинг Аваль"
(Лізингодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Мрія -
Лізинг" (Лізингоодержувач) було
укладено договір фінансового лізингу
№LС5566-07/11, відповідно до якого
Лізингодавець на підставі договору
купівлі-продажу (поставки)
зобов"язується придбати у свою
власність і передати на умовах
фінансового лізингу, без надання
послуг з управління та технічної
експлуатації, у тимчасове володіння
та користування за плату майно,
найменування, технічний опис, модель,
рік випуску, ціна одиниці, кількість і
загальна вартість якого зазначається
в специфікації (додаток №2 до
договору), а Лізингоодержувач
зобов"язується прийняти предмет
лізингу та сплачувати лізингові
платежі на умовах цього договору
(п.1.1. договору).

На виконання Договору фінансового
лізингу позивач передав відповідачу
майно - ворошилка ротаційного типу
навісна марки CLAAS VOLTO 770 GUS, серійний
номер 62705058, 2011 року випуску, про що
сторонами підписано відповідний акт
приймання - передачі предмету лізингу
від 01.08.2011р.

Однак, як стверджує позивач, відповідач
свої договірні зобов'язання щодо
виплати лізингових платежів повністю
не виконав, у зв'язку з чим позивачем
було направлено відповідачу: 15.08.2014р. -
вимогу № 1094-08/11 про погашення
заборгованості за договором
фінансового лізингу; 15.09.2014р. - лист №
1284-09/14 про односторонню відмову від
договору фінансового лізингу та
повернення предмету лізингу, від
отримання яких відповідач відмовився
(належне підтвердження міститься у
матеріалах справи).

Тому позивачем 16 вересня 2014 року в
газеті "Урядовий кур"єр" №169, вівторок
(сторінка 15) опубліковане оголошення
про односторонню відмову від договору
фінансового лізингу№LС5566-07/11 від
18.07.2011р. та про вимогу повернення
предмету лізингу.

Відмова від договору фінансового
лізингу, згідно ч.3 ст.7 Закону України
"Про фінансовий лізинг" є вчиненою з
моменту, коли інша сторона довідалася
або могла довідатися про таку відмову.

Як зазначено в п.6.1., п. 6.2. договору,
Лізингодавець має право достроково в
односторонньому порядку розірвати
цей договір та /або вилучити у
Лізингоодержувача предмет лізингу у
безспірному порядку у таких випадках,
коли Лізингоодержувач не сплатив
лізинговий платіж або інші платежі (
частково або в повному обсязі ) та
прострочення сплати становить більше
30 днів; у випадку настання в
підпунктах 6.1.1. - 6.1.7. цього договору
обставин Лізингодавець письмово
повідомляє про це Лізингоодержувача з
зазначенням строку для усунення
таких порушень. Якщо
Лізингоодержувач у встановлений
Лізингодавцем строк не усуває
вчиненні порушення, Лізингодавець має
право розірвати договір та вимагати
повернення предмета лізингу.

Як стверджує позивач, відповідач
допустив наявність простроченої
заборгованості з червня 2014 року, строк
якої перевищив 30 днів (розрахунок
залишку заборгованості відповідача за
виставленими рахунками-фактурами
позивача, копії виписок руху коштів по
рахунках позивача містяться в
матеріалах справи).

З огляду на викладене, наслідком
невиконання лізингоодержувачем своїх
договірних зобов'язань стало
дострокове припинення договору,
зважаючи на умови, передбачені
розділом шостим договору, п.10.2 додатку
№4 "Загальні умови фінансового
лізингу", враховуючи публікацію в
засобах масової інформації 16 вересня
2014 року і направлення поштою
повідомлення про односторонню відмову
ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" від
договорів фінансового лізингу.

Факт невиконання договору лізингу
№LС5566-07/11 від 18.07.2011р. та припинення
даного правочину відповідач не
заперечив. Доказів щодо своєчасності
сплати лізингових платежів відповідач
не подав.

Право лізингодавця вимагати
повернення предмета лізингу в разі
невиконання чи прострочення виконання
грошових зобов'язань
лізингоодержувачем за договором
лізингу передбачено і п.7 ч.1 ст.10 Закону
України "Про фінансовий лізинг".

В свою чергу, у разі закінчення строку
лізингу, а також у разі дострокового
розірвання договору лізингу та в інших
випадках дострокового повернення
предмета лізингу, п.7 ч.2 ст.11 Закону
України "Про фінансовий лізинг"
покладає на лізингоодержувача
обов'язок повернути предмет лізингу у
стані, в якому його було прийнято у
володіння, з урахуванням нормального
зносу, або у стані, обумовленому
договором.

Пунктом 10.3.1. додатку №4 "Загальні
умови фінансового лізингу", сторони
домовились, що у разі дострокового
припинення договору Лізингоодержувач
зобов"язаний повернути предмет
лізингу Лізингодавцю за власний
рахунок у визначені Лізингодавцем
строки та місце в межах території
України.

Однак, як вбачається із матеріалів
справи, відповідач вимогу позивача про
повернення предмету лізингу внаслідок
несплати лізингових платежів не
виконав.

Відповідно до ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь - які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В силу вимог ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, виходячи з
положень чинного законодавства
України, матеріалів та обставин справи,
враховуючи практику застосування
законодавства вищими судовими
інстанціями, суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги підлягають до
задоволення.

У відповідності до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України та постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №7 від
21.02.2013р. "Про деякі питання практики
застосування розділу VІ
Господарського процесуального
кодексу України", витрати по сплаті
судового збору в розмірі 2 387,76 грн
покладаються на відповідача.

Керуючись cт.ст. 3, 4, 41, 42, 43,44, 45,46,12, 32, 33, 34,
35, 36, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Вилучити у Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія - Лізинг" (48257, с.
Васильківці, Гусятинський район,
Тернопільська область, )
майно (предмет лізингу), а саме: -
ворошилка ротаційного типу навісна
марки CLAAS VOLTO 770 GUS, серійний номер 62705058,
2011 року випуску та передати його
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль" (04073, проспект Московський 9,
корпус 5, офіс 101, м. Київ, ).

3.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг" (48257, с.
Васильківці, Гусятинський район,
Тернопільська область, )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль" (04073, просп. Московський, 9, корп.5,
офіс 101, м. Київ, ) - 2 387
(дві тисячі триста вісімдесят сім) грн
76 коп. судового збору.

4. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку та строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Наказ видати у відповідності до ст. 116
ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та
підписаний 15.12.2014р.

Суддя
Галамай О.З.