м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного акціонерного
товариства «Завод залізобетонних
конструкцій ім. Світлани Ковальської»
До Товариства з обмеженою
відповідальністю «Міськбуд-4»
Про стягнення 65 936,58 грн.
Суддя Ващенко Т.М.
Представники сторін:
Від позивача: Мойсеєнко О.В.
представник за довіреністю № 87 від
Від відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Завод залізобетонних конструкцій ім.
Світлани Ковальської» (далі - позивач)
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Міськбуд-4» (далі -
відповідач) про стягнення 65 936,58 грн., а
саме: 52 733,18 грн. - основного боргу, 6 274,80
грн. - збитків від інфляції, 962,47 грн. - 3%
річних, 5 966,13 грн. - пені.
В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на те, що
відповідачем не здійснено в повному
обсязі оплату товару, поставленого
останньому на підставі видаткових
накладних за Договором № 347 від 25.10.13.
про виготовлення та поставку товару, що
зумовило виникнення у відповідача
заборгованості перед позивачем,
нарахування пені, 3% річних, збитків від
інфляції та звернення позивача з даним
позовом до суду.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.10.14. порушено провадження у
розгляду на 11.11.14.
В судовому засіданні 11.11.14. на підставі
ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено
перерву до 02.12.14., про що сторони були
повідомлені під розписку.
В зв'язку з неявкою в судове засідання
02.12.14. представника відповідача,
невиконання ним вимог ухвали суду від
06.10.14., розгляд справи на підставі ст. 77
ГПК України було відкладено на 16.12.14.,
крім того, судом на підставі ст. 69 ГПК
України було продовжено строк
вирішення спору в даній справі на
В судовому засіданні 16.12.14.
представником позивача було подано
письмові пояснення по справі та
підтримано позовні вимоги в повному
Представник відповідача в судове
засідання 16.12.14. повторно не з'явився,
вимоги попередніх ухвал в даній справі
не виконав, письмового відзиву на позов
та контррозрахунку ціни позову не
надав, заяв чи клопотань не подав і не
надіслав, про причини неявки суд не
повідомив, про дату, час та місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином.
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, враховуючи предмет
спору, а також доказове наповнення
матеріалів справи, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
В судовому засіданні 16.12.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -
25.10.13. між відповідачем (далі - Замовник)
та позивачем (далі - Виконавець) було
укладено Договір № 347 на виготовлення
та поставку товару (далі - Договір),
відповідно до умов якого (п. 1.1)
Виконавець зобов'язується в порядку та
на умовах, визначених Договором,
виготовити Замовнику замовлений товар
(бетон, бетонні вироби і конструкції,
інший товар, відповідно до прайс-листа
Виконавця (далі - товар), по узгодженню
сторін виконати його доставку, а
Замовник зобов'язується своєчасно
прийняти замовлений товар, та
здійснити його оплату на умовах
Строк дії Договору погоджено п. 10.1 з
моменту підписання (25.10.13.) і діє до
31.12.14., а в частині взаєморозрахунків -
до повного розрахунку між сторонами.
Відповідно до п. 2.1 Договору, ціна,
кількість товару, що підлягають
виготовленню та поставці, його
часткове співвідношення (асортимент,
сортамент, номенклатура) за сортами,
групами, підгрупами, видами, марками,
типами визначаються у заявках
Замовника, рахунках-фактурах Виконавця
та накладних (товарно-транспортних,
фактичних або видаткових).
Згідно з п. 2.2 Договору, загальна
кількість товару остаточно
визначається по фактично прийнятій
кількості, згідно видаткової накладної
та товарно-транспортних накладних.
Приписами п. 3.1 Договору встановлено, що
загальна сума Договору складає
загальну вартість поставленого товару,
яка зазначена в усіх видаткових
накладних Виконавця.
Сума Договору збільшується на розмір
фактичних транспортних витрат, в разі
замовлення транспортування, які
оплачує Замовник. Вартість
транспортних послуг по доставці
Замовнику товару розраховується за
перевезення не менше 6 м3 за один рейс (п.
Відповідно до п. 5.1 Договору, поставка
товару здійснюється відповідно до
Міжнародних правил тлумачення
термінів «Інкотермс» в редакції 2010
року, з врахуванням особливостей
встановлених цим Договором. У разі
виникнення розбіжностей між текстом
Договору та термінологією «Інкотермс»,
перевага надається тексту Договору.
Згідно з п. 5.3 Договору, товар
вважається поставленим Замовнику з
моменту його отримання в пункті
призначення, згідно замовлення,
представником одержувача, який
вказується Замовником, на підставі
товарно-транспортних накладних.
Положеннями п. 6.6 Договору сторони
встановили, що приймання товару за
кількістю та якістю здійснюється
Замовником, відповідно до вимог
чинного законодавства: по кількості -
згідно товарно-транспортної накладної,
по якості - згідно даних сертифікатів
якості на товар з урахуванням вимог
наведених в «Інструкції про порядок
приймання продукції виробничі
технічного призначення і товарів
народного споживання за кількістю»,
затвердженої постановою Держарбітражу
СРСР від 15.06.1965. № П-6 зі змінами та
доповненнями та «Інструкції про
порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання за якістю
затвердженої постановою Держарбітражу
СРСР від 25.04.1966. № П-7 зі змінами та
Передача товару здійснюється за
видатковою накладною та
товарно-транспортною накладною. В разі
здійснення постачання товару
Виконавцем, постачання яких має
безперервний або ритмічний характер,
Замовнику може бути виписана зведена
податкова накладна, виходячи із
визначеної у Договорі періодичності
оплати поставленого товару (один раз на
п'ять днів; один раз на десять днів
тощо), але не рідше одного разу на
місяць і не пізніше останнього дня
місяця; в інших випадках виписується
податкова накладна на партію
поставленого товару (п. 6.7 Договору).
Відповідно до п. 7.5 Договору, оплата
здійснюється Замовником на підставі
Договору та рахунків-фактур,
виставлених Виконавцем на вартість
товару. При здійсненні розрахунків
Замовник зобов'язаний зазначити в
платіжному документі номер та дату
Згідно з п. 7.6 Договору Замовник
зобов'язаний здійснити попередню
оплату на розрахунковий рахунок
Виконавця за кожну партію Товару, що
постачається протягом 3 (трьох)
банківських днів з моменту виставлення
рахунку-фактури Виконавцем.
Пунктом 7.11 Договору визначено, що
вартість транспортування зазначається
в рахунках на оплату товару окремим
рядком та сплачується одночасно з
оплатою вартості поставленого товару
Кількість отриманого товару при
розрахунках Сторони визначають кожний
місяць на підставі накладних на
фактично отриманий товар, станом на 24-у
годину останнього дня місяця, про що
сторони підписують акт узгодження.
Замовник зобов'язаний після надання
Виконавцем акту узгодження, підписати
його та поставні печатку і в термін
протягом 3-х календарних днів повернути
Виконавцю (п. 7.12 Договору).
Позивачем поставлено відповідачу
товар на підставі накладних в лютому 2014
року товарна загальну суму 18 618,88 грн.
Довіреності відповідача на отримання
матеріальних цінностей від позивача та
товарно-транспортні накладні наявні в
матеріалах справи.
При цьому, станом на лютий 2014 року у
відповідача наявна заборгованість за
попередніми поставками по Договору в
розмірі 34 114,30 грн.
Спір у справі виник в зв'язку з
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.12. «Про судове рішення» рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.
Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.
Відповідач своїм правом на подачу
письмового відзиву не скористався,
жодних доказів на обґрунтування своє
правової позиції у справі не надав.
Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
підлягають частковому задоволенню з
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
Кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України встановлено, що в силу
зобов'язання одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором
Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Факт одержання товару підтверджується
зведеними накладними, які містять
підписи представників сторін та
скріплені їх печатками.
Таким чином, судом встановлено, що
позивачем поставлено за вищезгаданими
накладними товар, а відповідачем його
прийнято на загальну суму 69 916,20 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Позивач звертався до відповідача з
претензіями № 921 від 01.09.14. та № 920 від
01.09.14. з вимогою сплатити наявну
заборгованість. Відповіді на вказану
претензію матеріали справи не містять.
В силу приписів ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Таким чином, відповідач не сплатив
позивачу за товар грошові кошти в
розмірі 52 733,18 грн.
При цьому, судом враховані наявні в
матеріалах справи підписані сторонами
та скріплені їх печатками акти звірки
розрахунків від 27.02.14., від 15.01.14.,
Оскільки відповідач прийняв
замовлений ним Товар, однак в
обумовлені строки не сплатив
позивачеві його вартості, позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу підлягають задоволенню повністю
в розмірі 52 733,18 грн., що складає борг
відповідача станом на момент прийняття
В зв'язку з порушенням відповідачем
умов Договорів, позивач на підставі п.
8.2 Договору просить суд стягнути з
відповідача на свою користь 5 966,13 грн. -
Згідно з п. 8.2 Договору, за прострочення
платежу Замовник сплачує Виконавцю
пеню в розмірі 0,5% від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення, але не більше розміру
встановленого чинним законодавством.
Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договорами строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання, тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.
Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
різновидом якої є штраф та пеня.
Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.
Відповідно до п. 2.9 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 14
від 17.12.13. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань», за приписом
статті 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
частини другої статті 343 ГК України
розмір пені за прострочку платежу не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Якщо в укладеному сторонами
договорі зазначено вищий розмір пені,
ніж передбачений у цій нормі,
застосуванню підлягає пеня в розмірі
згаданої подвійної облікової ставки.
З огляду на вимоги частини першої
статті 4-7 і статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд має з'ясовувати
обставини, пов'язані з правильністю
здійснення позивачем розрахунку, та
здійснити оцінку доказів, на яких цей
розрахунок ґрунтується. У разі якщо
відповідний розрахунок позивачем
здійснено неправильно, то
господарський суд з урахуванням
конкретних обставин справи самостійно
визначає суми пені та інших нарахувань
у зв'язку з порушенням грошового
зобов'язання, не виходячи при цьому за
межі визначеного позивачем періоду
часу, протягом якого, на думку позивача,
мало місце невиконання такого
зобов'язання, та зазначеного позивачем
максимального розміру відповідних
пені та інших нарахувань (п. 1.12
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.13. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань»).
В силу приписів п. 18 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2004 році" №
01-8/344 від 11.04.2005 р. з огляду на вимоги
частини 1 статті 47 ГПК України щодо
прийняття судового рішення за
результатами обговорення усіх
обставин справи та частини 1 статті 43
ГПК України стосовно всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в
судовому процесі всіх обставин справи
в їх сукупності, суд повинен перевірити
обґрунтованість і правильність
здійсненого нарахування сум штрафних
санкцій, річних, збитків від інфляції, і
в разі, якщо їх обчислення помилкове -
зобов'язати позивача здійснити
перерахунок відповідно до закону чи
договору або зробити це самостійно.
Судом встановлено факт прострочення
виконання грошового зобов'язання, та
здійснено перерахунок пені внаслідок
чого встановлено, що з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню 1
665,52 грн. - пені. В іншій частині в
розмірі 4 300,61 грн. пеню нараховано
безпідставно, а тому в задоволенні
позову в цій частині слід відмовити.
Крім того, позивач на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України просить суд
стягнути з відповідача 962,47 грн. - 3%
річних та 6 274,80 грн. - збитків від
Згідно зі статтею 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних в
порядку ст. 625 ЦК України є способами
захисту його майнового права та
інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові. (Відповідної правової
позиції дотримується Вищий
господарський суд України у постанові
№ 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд
України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010
За перерахунком суду, розмір 3% річних
за прострочення виконання грошового
зобов'язання складає 253,16 грн., розмір
збитків від інфляції складає 1 937,86 грн.
3% річних в розмірі 709,31 грн. та збитки
від інфляції в розмірі 4 336,94 грн.
нараховано безпідставно, а тому в
задоволенні позову в цій частині слід
Відповідачем розрахунок пені, 3% річних
та збитків від інфляції не оспорено.
При цьому, суд звертає увагу на те, що
відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.
Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України витрати, пов'язані з розглядом
справи, покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою
Київ, вул. Червонопрапорна, б. 28, офіс 36;
ідентифікаційний код 37165641) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Завод залізобетонних конструкцій ім.
Будіндустрії, б. 7; ідентифікаційний код
05523398) 52 733 (п'ятдесят дві тисячі сімсот
тридцять три) грн. 18 коп. - основного
боргу, 1 665 (одну тисячу шістсот
шістдесят п'ять) грн. 52 коп. - пені, 253
(двісті п'ятдесят три) грн. 16 коп. - 3%
річних, 1 937 (одну тисячу дев'ятсот
тридцять сім) грн. 86 коп. - збитків від
інфляції, 1 568 (одну тисячу п'ятсот
шістдесят вісім) грн. 00 коп. - витрат по
сплаті судового збору.
3. В іншій частині в позові відмовити.
4. Після вступу рішення в законну силу
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 22.12.14.

Суддя
Т.М.
Ващенко