ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р.Справа № 922/4555/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання
Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк", м. Дніпропетровськ до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
м. Харків простягнення коштівза
участю представників сторін:

від позивача - Железнякова І.М. (дов. №
3964-О від 10.10.2010 року);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариства
комерційний банк "Приватбанк" (позивач)
звернулось до господарського суду
Харківської області із позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(відповідач) про стягнення коштів у
розмірі - 19355,14 грн., з яких
заборгованість за кредитом у розмірі -
12300,04 грн., заборгованість за процентами
за користування кредитом у розмірі -
4283,22., пеня у розмірі - 1768,39 грн., комісія
у розмірі - 1003,29 грн. та судові витрати.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 16.10.2014 року
порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 10.11.2014 року.

У межах строків передбачених статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи відкладався з
10.11.2014 року на 09.12.2014 року.

09.12.2014 року позивач у судовому
засіданні надав додаткові документи
для долучення до матеріалів справи, а
також письмові пояснення, у яких
просить суд стягнути з відповідача на
користь позивача заборгованість у
розмірі 19355,14грн. яка складається з:
12300,24грн. - заборгованість за кредитом,
4283,22грн. заборгованість по процентам за
користування кредитом, 1768,39грн. пеня за
несвоєчас ність виконання зобов'язань
за договором, 1003,29грн. - заборгованість
по винагороді за ко ристуванням
кредитом та судові витрати (а.с. 162-169).

Відповідач у судове засідання не
з'явився, витребувані судом документи
не надав, про причину неявки на час
розгляду справи суд не повідомив, про
час та місце розгляду справи
відповідно до пункту 3.9.1. Пленуму
Вищого господарського суду № 18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" встановлено, що якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб та фізичних осіб-підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом (а.с. 55-58, 65-68).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що ним вжито всі заходи для належного
повідомлення учасників судового
процесу про час та місце розгляду
справи, тому суд вважає за можливе
розглядати справу за відсутності
відповідача за наявними в справі
матеріалами, як передбачено статтею 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Згідно із статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 09.12.2014 року було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані докази, заслухавши
пояснення представника позивача, суд
встановив наступне.

12.06.2012 року між публічним акціонерним
товариством комерційним банком
"Приватбанк" (позивач, банк) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач,
клієнт), на підставі заяви про
відкриття рахунку та заяви про
приєднання до умов і правил надання
банківських послуг, було укладено
договір банківського обслуговування
б/н (надалі - Договір), згідно якого
позивач відкрив відповідачу поточний
рахунок № НОМЕР_2, на який було
встановлено кредитний ліміт (а.с. 12).

Відповідно до вказаної заяви про
відкриття поточного рахунку та картки
зі зразками підписів та відтисків
печатки, банк при наявності вільних
грошових ресурсів здійснює
обслуговування кредитного ліміту
клієнта за рахунок кредитних коштів в
рамках ліміту, про розмір якого банк
повідомляє клієнту на свій вибір або в
письмовій формі, або через встановлені
засоби електронного зв'язку банку та
клієнта. Порядок встановлення, зміни
ліміту, погашення заборгованості та
розмір відсоткової ставки за
користування кредитним лімітом
регламентуються Умовами та Правилами
надання банківських послуг і Тарифами
банку, що розміщені в мережі Інтернет
на сайті www.privatbank.ua, які разом із цією
анкетою (заявою) складають Договір
банківського обслуговування.

У заяві про відкриття поточного
рахунку та заяві про приєднання до умов
і правил надання банківських послуг
зазначено, що клієнт підписавши цю
заяву, погоджується із Умовами та
Правилами надання банківських послуг
(що знаходяться на сайті банку www.pb.ua),
тарифами баку, що разом із справжньою
анкетою складають договір
банківського обслуговування, також
підписавши дану заяву, у порядку
діючого законодавства засвідчує згоду
на введення з публічним акціонерним
товариством комерційний банк
"Приватбанк" документообігу, у тому
числі підписання угод, договорів,
додаткових угод до них, заяв, актів,
платіжних та інших документів, як
шляхом власноручного підписання, так і
шляхом електронно - цифрового підпису,
отриманого у порядку, передбаченому
умовами та правилами надання
банківських послуг.

Своїм підписом клієнт приєднується та
зобов'язується виконувати умови,
викладені в Умовах та Правилах надання
банківських послуг, Тарифах
ПриватБанку - Договорі банківського
обслуговування в цілому. Відносини між
банком і клієнтом можуть вирішуватись
як шляхом підписання окремих договорів
або додаткових угод до цього Договору,
так і шляхом обміну інформацією щодо
банківського обслуговування з
клієнтом через web-сайт банку чи інший
Інтернет / SМS-ресурс, зазначений банком.

Відповідно до статті 3 Закону України
"Про електронний цифровий підпис",
електронний цифровий підпис за
правовим статусом прирівнюється до
власноручного підпису (печатки) у разі,
якщо: електронний цифровий підпис
підтверджено з використанням
посиленого сертифіката ключа за
допомогою надійних засобів цифрового
підпису; під час перевірки
використовувався посилений сертифікат
ключа, чинний на момент накладення
електронного цифрового підпису;
особистий ключ підписувача відповідає
відкритому ключу, зазначеному у
сертифікаті.

Електронний підпис не може бути
визнаний недійсним лише через те, що
він має електронну форму або не
ґрунтується на посиленому сертифікаті
ключа.

Згідно з частини 2 статті 639 Цивільного
кодексу України, якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Згідно пункту 3.18.1.1. Умов, кредитний
ліміт на поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів і
здійснення поточних платежів клієнта,
в межах кредитного ліміту. Банк
здійснює обслуговування ліміту
клієнта, що полягає в проведенні його
платежів понад залишок коштів на
поточному рахунку клієнта, шляхом
дебетування поточного рахунку. При
цьому утворюється дебетове сальдо (а.с.
14).

Згідно пункту 3.18.1.8. Умов, проведення
платежів клієнта в порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться банком на протязі одного
року с моменту підписання угоди про
приєднання клієнта до "Умов і правил
надання банківських послуг" (або в
формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку і картки зі зразками підписів
та відтисків печатки"), або в формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / Інтернет клієнт-банк, або
в формі обміну паперовою або
електронною інформацією, або в
будь-якій іншій формі. При порушенні
клієнтом будь-якого із обов'язків,
передбачених "Умовами і правилами
надання банківських послуг", банк на
власний розсуд, має право змінити умови
кредитування, встановивши інший строк
повернення кредиту. При належному
використанні клієнтом обов'язків,
передбачених "Умовами і правилами
надання банківських послуг",
проведення платежів Клієнта в порядку
обслуговування ліміту може бути
продовжено банком на той же строк.

Відповідно до пункту 3.18.1.11. Умов
встановлено період безперервного
користування кредитним лімітом - не
більше 35 днів (Періодом безперервного
користування кредитним лімітом є
період часу, на протязі якого
безперервно існувало дебетове сальдо
на поточному рахунку).

Відповідно до пунктів 3.18.2.2.2., 3.18.2.2.3. та
3.18.2.2.5. Умов, клієнт зобов'язується
проводити погашення кредитного ліміту
не пізніше строку закінчення періоду
безперервного користування кредитним
лімітом, сплатити відсотки за весь час
фактичного користування кредитом та
повністю повернути кредит в строки,
передбачені Умовами.

Згідно пунктів 3.18.4.1.1., 3.18.4.1.2. та 3.18.4.1.3.
Умов, нарахування відсотків
проводиться наступним чином: за період
користування кредитом з моменту
виникнення дебетового сальдо до дати
обнуління дебетового сальдо в одну з
дат з наступного 20-го до 25-го числа
місяця (період, в який дебетове сальдо
підлягає обнулінню), розрахунок
відсотків здійснюється за процентною
ставкою в розмірі 0% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості.
При не обнулінні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнулінню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
клієнт сплачує банку за користування
кредитом відсотки в розмірі 24% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнуління. У разі непогашення кредиту
протягом 90 днів з дати закінчення
періоду, в який дебетове сальдо
підлягало обнулінню, починаючи з 91- го
дня після дати закінчення періоду, в
який дебетове сальдо підлягало
обнулінню, кредит вважається
простроченим, а грошові зобов'язання
клієнта з погашення заборгованості
вважаються порушеними. При порушенні
клієнтом будь-якого з грошового
зобов'язання клієнт сплачує банку
відсотки за користуванням кредитом у
розмірі 48% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості (а.с. 19).

Згідно пункту 3.18.4.4. Умов, клієнт
сплачує банку винагороду за
використання ліміту відповідно до
підпунктів 3.18.1.6., 3.18.2.3.2., 1-го числа
кожного місяця в розмірі 0,9% від суми
максимального сальдо кредиту, що
існував на кінець банківського дня за
попередній місяць, у порядку,
передбаченому Умовами та правилами
надання банківських послуг. Клієнт
доручає банку здійснювати списання
винагороди зі своїх рахунків. Сплата
винагороди здійснюється в гривні. У
випадку, якщо кредит видається в
іноземній валюті, винагорода
сплачується в гривневому еквіваленті
за курсом НБУ на дату сплати.

Згідно заявки відповідача, йому було
встановлено кредитний ліміт на
поточний рахунок у розмірі 14400,00 грн.

Свої зобов'язання за договором позивач
виконав в повному обсязі, надавши
відповідачу кредитний ліміт в розмірі
14400,00 грн. (виписка по рахунку
відповідача наявна в матеріалах
справи).

Однак, як вбачається із матеріалів
справи, відповідач не виконав належним
чином свої зобов'язання за Договором, у
зв'язку із чим у нього виникла
заборгованість перед позивачем, яка за
розрахунком позивача станом на 13.08.2014
року складає 19355,14грн., з яких: 12300,24грн. -
заборгованість за кредитом; 4283,22 грн. -
заборгованість за процентами за
користування кредитом ; 1768,39 грн. - пеня
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором; 1003,29 грн. - заборгованість
по комісії за користування кредитом
(а.с.24-25).

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить із
наступного.

Цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки (стаття 11 Цивільного
кодексу України).

У відповідності із статті 173
Господарського кодексу України та
статті 509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (статті 174 Господарського
кодексу України).

Згідно статті 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 598 Цивільного
кодексу України, зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом. Припинення
зобов'язання на вимогу однієї із сторін
допускається лише у випадках,
встановлених законом або договором, а
згідно статті 599 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частини 1 статті 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

У відповідності до статті 345
Господарського кодексу України
кредитні операції полягають у
розміщенні банками від свого імені, на
власних умовах та на власний ризик
залучених коштів юридичних осіб
(позичальників) та громадян. Кредитними
визнаються банківські операції,
визначені як такі законом про банки і
банківську діяльність. Кредитні
відносини здійснюються на підставі
кредитного договору, що укладається
між кредитором і позичальником у
письмовій формі. У кредитному договорі
передбачаються мета, сума і строк
кредиту, умови і порядок його видачі та
погашення, види забезпечення
зобов'язань позичальника, відсоткові
ставки, порядок плати за кредит,
обов'язки, права і відповідальність
сторін щодо видачі та погашення
кредиту.

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

У відповідності до частини 1 статті 1048
Цивільного кодексу України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

При порушенні клієнтом будь-якого із
грошового зобов'язання клієнт сплачує
банку відсотки за користуванням
кредитом у розмірі 48% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості
(пункт 3.18.4.1.3. Умов).

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу
України, передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 1050
Цивільного кодексу України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Враховуючи вказані обставини суд
дійшов висновку, що відповідач порушив
умови укладеного із позивачем Договору
та вимоги статті 526 Цивільного кодексу
України, відповідно до якої
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. За таких підстав, суд
вважає вимоги позивача про стягнення
із відповідача заборгованості за
кредитом у розмірі 12300,24грн.,
заборгованості з процентів за
користування кредитом 4283,22 грн. та
заборгованості з комісії за
користування кредитом у сумі 1003,29 грн.
обґрунтованими та підлягаючими
задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтями 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до статті 546 Цивільного
кодексу України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.
Договором або законом можуть бути
встановлені інші види забезпечення
виконання зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
передбачено, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно із статті 1050 Цивільного кодексу
України, якщо позичальник своєчасно не
повернув речі, визначені родовими
ознаками, він зобов'язаний сплатити
неустойку відповідно до статей 549-552
цього Кодексу, яка нараховується від
дня, коли речі мали бути повернуті, до
дня їх фактичного повернення
позикодавцеві, незалежно від сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3.18.5.1. Умов, при
порушенні клієнтом будь-якого із
зобов'язань зі сплати відсотків за
користування кредитом, термінів
повернення кредиту, винагороди, клієнт
сплачує банку за кожний випадок
порушення пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми прострочення платежу за кожний
день прострочення платежу. А в разі
реалізації банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, клієнт сплачує банку пеню в
розмірі, зазначеному в пункті 3.18.4.1.3.,
від суми заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
в гривні. У разі якщо кредит надавався в
іноземній валюті, пеня сплачується в
гривневому еквіваленті за курсом НБУ
на дату сплати.

Згідно пункту 3.18.5.4. Умов, нарахування
неустойки за кожний випадок порушення
зобов'язань, передбачених пунктами
3.18.0.5.1., 3.18.5.2., 3.18.5.3., здійснюється
протягом 3-х років з дня, коли
відповідне зобов'язання мало бути
виконано клієнтом (а.с. 20).

Відповідно до пункту 3.18.5.7. Умов, строки
позовної давності на вимогу про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів
встановлюється сторонами тривалістю 5
років.

У відповідності до статті З Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", розмір пені, передбачений
статтею 1 цього Закону, обчислюється
від суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Частиною 2 статті 343 Господарського
кодексу України також встановлено, що
пеня за прострочу платежу
встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Позивач надав обґрунтований
розрахунок пені, який відповідає
вимогам Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань". За
таких підстав позовні вимоги у частині
стягнення 1768,39 грн. пені за період з
10.06.2013 року по 13.08.2014 року обґрунтовані
та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується статтею 49
Господарського процесуального кодексу
України, при задоволені позову судові
витрати у справі покладаються на
відповідача у розмірі 1827,00грн.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 173, 174, 179, 193, 343, 345,
Господарського кодексу України,
статтями 11, 16, 509, 525, 526, 530, 546, 548, 549, 598, 599,
610-612, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу
України, статтями 1, 12, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (61157, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50; )
заборгованість за кредитом у розмірі
12300, 24 грн., заборгованість з процентів
за користування кредитом 4283,22 грн., пеню
у сумі 1768,39 грн., заборгованість з
комісії за користування кредитом у
сумі 1003,29 грн. та 1827,00 грн. витрат по
сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Харківського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Харківської області.
У разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 12.12.2014 р.

Суддя О.О. Ємельянова