КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"15" грудня 2014 р. Справа №910/5913/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова
В.В.

суддів: Авдеєва
П.В.

Яковлєва М.Л.

розглянувши апеляційну скаргу
Державної фіскальної служби України

на рішення Господарського суду міста
Києва від 17.11.2014 р.

у справі № 910/5913/14 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Солід", м. Київ

до Державної фіскальної служби
України,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача: Державна казначейська
служба України,

про стягнення 595 857,22 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 17.11.2014 р. у справі №910/5913/14
позовні вимоги задоволені повністю,
стягнуто з Державної фіскальної служби
України на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельна компанія "Солід" основний
борг в розмірі 595857 грн. 22 коп. та судовий
збір у розмірі 11917 грн. 15 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Державна фіскальна служба України
звернулась до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в який просить оскаржуване
рішення скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Колегією суддів встановлено, що
апеляційна скарга подана з порушенням
вимог статті 94 ГПК України, а саме до
скарги не додано доказів сплати
судового збору у встановлених порядку
і розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97
Господарського процесуального кодексу
України апеляційна скарга не
приймається до розгляду і повертається
апеляційним господарським судом, якщо
до скарги не додано документів, що
підтверджують сплату судового збору у
встановлених порядку і розмірі.

Статтями 3 і 4 Закону України "Про
судовий збір" визначено об'єкти
справляння судового збору та його
розміри.

У здійсненні господарського
судочинства цей збір справляється за
подання: позовної заяви (майнового і
немайнового характеру); заяви про
вжиття запобіжних заходів; заяви про
забезпечення позову; апеляційної і
касаційної скарг на ухвали і рішення
суду; заяви про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами;
заяви про перегляд судових рішень
Верховним Судом України; заяви про
скасування рішення третейського суду;
заяви про видачу виконавчого документа
на примусове виконання рішення
третейського суду.

Розміри ставок судового збору (станом
на 1 січня календарного року) (стаття 4
Закону) встановлено виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати (МЗП).
Розмір ставки судового збору (станом на
1 січня календарного року) у кожному
конкретному випадку визначається
виходячи з того розміру МЗП, який було
встановлено законом на момент сплати
судового збору (станом на 1 січня
календарного року) (Інформаційний лист
Вищого господарського суду України від
25.08.2011 р. N 01-06/1175/2011 із змінами та
доповненнями).

Зі змісту апеляційної скарги
вбачається, що апелянт оскаржує
рішення місцевого господарського суду
повністю. Оскільки позовними вимогами
є стягнення 595 857,22 грн., подаючи
апеляційну скаргу відповідач повинен
був сплатити судовий збір у загальному
розмірі 5 958 грн. 57 коп., як за вимогу
майнового характеру.

Однак до апеляційної скарги не додано
доказів сплати судового збору у
встановленому порядку.

В апеляційній скарзі Державна
фіскальна служба України зазначає, що
відповідно до п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір" органи
доходів і зборів звільнені від сплати
судового збору.

Однак колегія суддів вказує, що
зазначене положення Закону України
"Про судовий збір" не може бути
застосовано у даній справі з наступних
підстав.

Згідно п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про
судовий збір" від сплати судового збору
звільняються Міністерство фінансів
України, місцеві фінансові органи,
органи доходів і зборів, Державна
казначейська служба України, Державна
фінансова інспекція України та їх
територіальні органи, Державна служба
фінансового моніторингу України і
Національний банк України - у справах,
пов'язаних з питаннями, що стосуються
повноважень цих органів;

Як роз'яснено у п. 3.7. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" від
21.02.2013 р. № 7 із змінами та доповненнями,
статтею 5 Закону визначено, зокрема,
випадки, коли окремі органи, здійснюючи
надані їм законодавством повноваження,
звільняються від сплати судового збору
як позивачі. У вирішенні питання про те,
чи здійснюють відповідні органи у
спірних правовідносинах свої
повноваження, господарському суду слід
виходити з норм законів та інших актів
законодавства України, якими
передбачено такі повноваження.
Зокрема, наведене стосується
здійснення Національним банком
України та його органами функцій
кредитора останньої інстанції для
банків і організації системи
рефінансування (пункт 3 статті 7 Закону
України "Про Національний банк
України") з наданням відповідних
кредитів та здійсненням інших
операцій, зазначених у статті 42
згаданого Закону, оскільки у пов'язаних
з цим правовідносинах Національний
банк України реалізує надані йому
законом повноваження.

Якщо ж згадані органи звертаються до
господарського суду не у зв'язку з
виконанням своїх повноважень, або з
вимогами, не пов'язаними з тими, за
подання позовів щодо яких їх звільнено
від сплати судового збору, або коли їх
звільнено від такої сплати лише як
позивачів, а вони беруть участь у
справі не як позивачі, то вони
зобов'язані сплачувати судовий збір у
загальному порядку.

У даній справі позовними вимогами є
стягнення заборгованості за договором
підряду №188/3 від 13.12.2012 р. у розмірі 595
857,22 грн.

Отже, Державна фіскальна служба
України у даних правовідносинах
виступає в якості суб'єкту
господарювання. Тобто апелянт
звертається до Київського
апеляційного господарського суду не у
зв'язку з виконанням своїх повноважень,
а з вимогами, не пов'язаними з тими, за
подання позовів щодо яких апелянта
звільнено від сплати судового збору.

Таким чином у даному випадку Державна
фіскальна служба України не звільнена
від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга та додані
до неї документи підлягають поверненню
скаржнику без розгляду на підставі
пункту 3 частини 1 статті 97 ГПК України.

Згідно ч. 4 ст. 97 ГПК України після
усунення обставин, зазначених у
пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї
статті, апеляційна скарга може бути
подана повторно.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
86, п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Повернути Державній фіскальній
службі України апеляційну скаргу з
доданими до неї документами без
розгляду.

2. Матеріали справи №910/5913/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
В.В. Куксов

Судді
П.В. Авдеєв

М.Л. Яковлєв