ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2014 р.
Справа № 911/5057/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Дочірнього підприємства
"Житомирська механізована колона"
Публічного акціонерного товариства
"Київсільелектро",

10029, Житомирська обл., м. Житомир,
Богунський р-н, вул. Ватутіна, буд. 106-Б

до Державного підприємства
"Регіональні електричні мережі",

07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м.
Вишгород, ПАТ "Укргідроенерго"

про стягнення 2 020 123,46 грн.

за участю представників:

позивача - Клинчук І.В. (довіреність від
16.12.2014 № 137/01);

відповідача - не з'явився, про час та
місце судового розгляду повідомлений
належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Дочірнього підприємства "Житомирська
механізована колона" Публічного
акціонерного товариства
"Київсільелектро" до Державного
підприємства "Регіональні електричні
мережі" про стягнення 2 020 123,46 грн., з
яких: 1 705 396,15 грн. основного боргу, 55
507,14 грн. 3 % річних та 259 220,17 грн.
інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням відповідачем грошових
зобов'язань за договором про закупівлю
робіт за державні кошти від 30.08.2012
№ 30/12.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 27.11.2014 порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
16.12.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. №№ 28232/14, 28233/14
від 16.12.2014) позивачем подано до
матеріалів справи документи на
виконання вимог ухвали суду від 27.11.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 28234/14
від 16.12.2014) відповідачем подано до
матеріалів справи документи на
виконання вимог ухвали суду від 27.11.2014.

У судовому засіданні 16.12.2014 оголошено
перерву до 23.12.2014, відповідно до частини
3 статті 77 Господарського
процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 23.12.2014 представник
позивача повністю підтримав позовні
вимоги, представник відповідача у
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час та місце судового засідання
повідомлений належним чином.

Нез'явлення у судове засідання
представника відповідача та неподання
відповідачем письмового відзиву на
позов не перешкоджає розгляду справи.

На підставі статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 23.12.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутнього в
судовому засіданні представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Дочірнім підприємством
"Житомирська механізована колона"
Публічного акціонерного товариства
"Київсільелектро" (далі - генпідрядник)
та Державним підприємством
«Регіональні електричні мережі» (далі
- замовник) укладено договір про
закупівлю робіт за державні кошти від
30.08.2012 № 30/12, відповідно до умов якого
генпідрядник зобов'язується у 2012 році
виконати роботи, зазначені в локальних
кошторисах, що додаються, а замовник -
прийняти і оплатити такі роботи:
реконструкція КЛ - 6 кВ «ПС 9-110-Гаевого 1»
№ 1, № 2, «ПС-9-110-Гаевого 2» № 1,
№ 2 м. Горлівка (пункт 1.1. Договору).

Ціна Договору становить 1 908 326,40 грн., в
т.ч. ПДВ, та складається з вартості
будівельно-монтажних робіт (Додаток №1
до Договору «Договірна ціна») у сумі 1
908 326,40 грн., в т.ч. ПДВ (пункт 3.1.
Договору).

Згідно з пунктом 3.2. Договору, ціна
Договору може бути зменшена за
взаємною згодою сторін.

Відповідно до пункту 4.1. Договору,
розрахунки за виконані роботи
проводяться в безготівковій формі
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок генпідрядника
протягом 30 банківських днів після
підписання акта приймання виконаних
робіт (типова форма КБ-2в) і довідки про
вартість виконаних робіт (типова форма
КБ-3) та надання генпідрядником
податкової накладної.

Договір набирає чинності моменту його
підписання сторонами та діє до 31.12.2012, а
в частині фінансових зобов'язань - до
повного їх виконання (пункт 10.1.
Договору).

Додатковою угодою від 21.12.2012 № 1 до
Договору сторони продовжили строк дії
Договору до 31.12.2013.

Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу
України визначено, що однією з підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договір.

Зі змісту Договору вбачається, що він
за правовою природою є договором
підряду, а, відтак, правовідносини, які
виникли у зв'язку з його виконанням
регулюються положеннями глави 61
Цивільного кодексу України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 837
Цивільного кодексу України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові. Відповідно до частини 1
статті 846 Цивільного кодексу України
строки виконання роботи або її окремих
етапів встановлюються у договорі
підряду. Згідно з частиною 1 статті 843
Цивільного кодексу України у договорі
підряду визначається ціна роботи або
способи її визначення.

Згідно з частиною 4 статті 882 Цивільного
кодексу України передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами. У разі відмови однієї з
сторін від підписання акта, про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною.

На підтвердження виконання робіт за
Договором, позивачем надано в
матеріали справи копію акту приймання
виконаних будівельних робіт (типової
форми № КБ-2в) за серпень 2013 року на суму
1 705 396,15 грн. та довідки про вартість
виконаних підрядних робіт (типової
форми № КБ-3) від 30.08.2013 на суму 1 705 396,15
грн., що підписані уповноваженими
представниками обох сторін.

Підписи уповноважених представників
сторін на зазначених акті та довідці
скріплені відбитками печаток обох
сторін, що оцінюється судом як
підтвердження юридичною особою -
відповідачем, факту прийняття
виконаних за Договором робіт та
погодження їх вартості. Оригінали
вказаного акту та довідки оглянуто
судом у судовому засіданні.

На підтвердження позовних вимог,
позивачем надано в матеріали справи
копію податкової накладної, що
складена ним на господарську операцію
за спірним Договором.

Відповідно до статті 15 Податкового
кодексу України, платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно зі статтею 16 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний, зокрема, сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.178. пункту 14.1. статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що податок на додану вартість - це
непрямий податок, який нараховується
та сплачується відповідно до норм
розділу V Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 185 Податкового
кодексу України, об'єктом
оподаткування є, зокрема, операції
платників податку з постачання послуг,
місце постачання яких розташоване на
митній території України, відповідно
до статті 186 Податкового кодексу
України.

Згідно зі статтею 201 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну складену за вибором
покупця (отримувача) у паперовому
вигляді або в електронній формі.
Податкова накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця. Податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс). Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Відповідно до частин 198.1., 198.2. статті 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
послуг. Датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Судом встановлено, що зі спірних
операцій позивачем виписано
відповідачу податкову накладну за
операціями з отримання послуг. Копія
податкової накладної з розшифровками
податкових зобов'язань та податкового
кредиту позивача в розрізі
контрагентів наявна в матеріалах
справи.

Зважаючи не викладене, вищезазначені
докази судом оцінюються як докази того,
що як позивачем, так і відповідачем
відображені спірні господарські
операції за Договором у своїй
податкових звітності.

Суд звертає увагу на те, що відповідно
до пункту 4.2. Договору сторонами
передбачено, що акти приймання
виконаних робіт і довідку про вартість
виконаних робіт візує куратор Договору
і направляє повний комплект документів
для підписання замовнику, при цьому,
документи без візи куратора
повертаються генпідряднику без
розгляду.

Наявний в матеріалах справи акт
приймання виконаних будівельних робіт
(типової форми № КБ-2в) та довідка про
вартість виконаних підрядних робіт
(типової форми № КБ-3), що надані
позивачем на підтвердження виконання
спірних робіт за Договором, не містять
візи куратора замовника.

Разом із тим, законом, зокрема, статтями
853, 882 Цивільного кодексу України,
передбачено, що організація і
здійснення прийняття підрядних робіт є
відповідальністю замовника. Законом
встановлено обов'язок замовника
негайно після повідомлення розпочати
прийняття робіт, оглянути їх та або
підписати акт, або негайно заявити про
виявлені недоліки підряднику. При
невиконанні вказаного обов'язку
замовник втрачає право посилатись на
недоліки у виконаній роботі. Підставою
для здійснення оплати є підписаний
обома сторонами акт приймання
виконаних будівельних робіт.

Акт приймання виконаних будівельних
робіт (типової форми № КБ-2в) та довідка
про вартість виконаних підрядних робіт
(типової форми № КБ-3) підписані
відповідачем без жодних зауважень та
скріплені відбитком печатки
підприємства. Актом приймання-передачі
виконаних робіт, відповідно до умов
Договору, оформлюється передача
субпідрядником та приймання
генпідрядником закінчених робіт.
Підписами представника на зазначених
документах та скріплення їх печатками,
відповідачем підтверджено факт
прийняття закінчених робіт, що є
підставою для їх оплати.

Замовник не скористався своїм правом
повернути генпідряднику акт приймання
виконаних робіт для їх належного
оформлення - візування у куратора. Суду
також не подано доказів того, що
замовник, в порядку статті 853
Цивільного кодексу України складав
дефектний акт, або іншим чином заявив
підряднику про виявлені недоліки або
відступи від умов Договору.

Акт приймання виконаних будівельних
робіт без візи куратора, однак,
підписаний обома сторонами та
скріплений печатками обох сторін
оцінено судом як доказ, що підтверджує
факт прийняття робіт замовником.

Позивачем стверджується про
невиконання відповідачем грошового
зобов'язання за Договором з оплати
робіт, що виконані позивачем та
прийняті відповідачем.

На підтвердження наявності
заборгованості, до матеріалів справи
надано довідки від 08.12.2014 № 62/5/49-2 та
від 09.12.2014 № 182/0/15-14 з банківських
установ, що засвідчені підписами
уповноважених осіб банку та скріплені
відбитками їх печаток, за весь період
спірних правовідносин, відповідно до
яких, судом встановлено відсутність
надходжень грошових коштів від
відповідача за Договором,
заборгованість за яким є предметом
позову.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових доказів
та пояснень представників сторін.
Згідно з частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Згідно з статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Згідно з
частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовна вимога про
стягнення 1 705 396,15 грн. основного боргу
є доведеною, обґрунтованою,
відповідачем не спростованою, а відтак,
підлягає задоволенню.

У зв'язку з простроченням відповідачем
виконання грошового зобов'язання,
позивач на підставі статті 625
Цивільного кодексу України заявляє до
стягнення 3% річних у розмірі 55 507,14 грн.
та інфляційні втрати у розмірі 259 220,17
грн.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3 % річних (якщо інший їх розмір не
встановлений договором або законом), не
мають характеру штрафних санкцій і є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення коштів
внаслідок інфляційних процесів за весь
час прострочення в їх сплаті та
отриманні від боржника компенсації
(плати) за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

З метою всебічного, повного і
об'єктивного розгляду обставин справи,
суд здійснив перерахунок 3 % річних та
інфляційних втрат та з'ясував, що
позовні вимоги про стягнення 3 % річних
та інфляційних втрат відповідають
обставинам справи та вимогам
законодавства, нараховані правильно, а
тому, позовні вимоги про стягнення 55
507,14 грн. 3 % річних та 259 220,17 грн.
інфляційних втрат підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відшкодування судового збору,
сплаченого позивачем у розмірі 1 827,00
грн., відповідно до частини 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82 -
85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства
"Регіональні електричні мережі" (07300,
Київська обл., Вишгородський р-н, м.
Вишгород, ПАТ "Укргідроенерго", ) на користь Дочірнього
підприємства "Житомирська
механізована колона" Публічного
акціонерного товариства
"Київсільелектро" (10029, Житомирська обл.,
м. Житомир, Богунський р-н, вул.
Ватутіна, буд. 106-Б, ) 1 705
396 (один мільйон сімсот п'ять тисяч
триста дев'яносто шість) грн. 15 коп.
основної заборгованості, 55 507
(п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот сім) грн. 14
коп. 3 % річних, 259 220 (двісті п'ятдесят
дев'ять тисяч двісті двадцять) грн. 17
коп. інфляційних втрат та 40 402 (сорок
тисяч чотириста дві) грн. 47 коп.
судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 25.12.2014.

Суддя
С.О. Саванчук