ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2014 р.Справа № 922/5266/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Кубах
І.М.

розглянувши справу

за позовом Харківського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері, м. Харків
Прокурор, який бере участь у справі -
Управління правозахисної діяльності,
протидії корупції та злочинності у
сфері транспорту прокуратури області,
м. Харків в інтересах держави в особі 1.
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Харківській області, м. Харків 2.
Державного підприємства "Південна
залізниця" в особі відокремленого
підрозділу вокзалу
"Харків-Пасажирський",
м. Харків
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комерційна фірма
"Закор М, ЛТД", м. Харків про стягнення
67 818,60 грн. за участю представників:

прокурора - Булулуков О.О., посвідчення
№001116 від 21.08.2012 р.

1-го позивача - Шафростова О.В.,
довіреність №223 від 06.12.2013 р.

2-го позивача - не з'явився

відповідача - Герасимова М.Г. керівник

ВСТАНОВИВ:

Харківський міжрайонний прокурор з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері в інтересах держави
в особі Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Харківській області (1-го позивача) та
Державного підприємства "Південна
залізниця" в особі відокремленого
підрозділу вокзалу
"Харків-Пасажирський" (2-го відповідача)
звернувся до господарського суду із
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Закор М,
ЛТД" (відповідача), в якій просить суд (з
урахуванням заяви про збільшення
розміру позовних вимог) стягнути з
відповідача заборгованість з орендної
плати за період з травня 2012 р. по
жовтень 2014 р. на користь 1-го позивача в
розмірі 33 866,68 грн. та на користь 2-го
позивача в розмірі 11 467,29 грн., а також
стягнути на користь 1-го позивача пеню в
розмірі 22 484,63 грн., посилаючись на
неналежне виконання відповідачем
договірних зобов'язань за договором
оренди №2138-Н від 27.12.2005 р.

Представник 1-го позивача у судовому
засіданні та у письмових поясненнях
(вх.№45204 від 16.12.2014 р.) повідомив суду про
те, що після звернення прокурора до
суду з даним позовом відповідач
повністю сплатив заборгованість з
орендної плати на користь 1-го позивача
в розмірі 33 866,68 грн. та на користь 2-го
позивача в розмірі 11 467,29 грн. за період
з травня 2012 р. по жовтень 2014 р., у зв'язку
з чим прокурор та 1-й позивач просять
суд провадження у справі в цій частині
припинити за відсутністю предмету
спору у відповідності до вимог п. 1-1 ч. 1
ст. 80 ГПК України.

Таким чином, прокурор та представник
1-го позивача просять суд стягнути з
відповідача на користь 1-го позивача
пеню в розмірі 22 484,63 грн.

Представник 2-го відповідача у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.

Представник відповідача у судовому
засіданні просить суд припинити
провадження у справі в частині
стягнення з відповідача на користь
позивачів заборгованості з орендної
плати в розмірі 45 333,97 грн. за період з
травня 2012 р. по жовтень 2014 р., у зв'язку
зі сплатою вказаної суми відповідачем
після звернення прокурора до суду з
відповідним позовом, а також просить
суд зменшити розмір пені, застосувавши
при її нарахуванні норми ст. 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", якою обмежено розмір пені
подвійною обліковою ставкою
Національного банку України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, вивчивши
матеріали справи, вислухавши пояснення
прокурора та представників сторін,
всебічно та повно дослідивши надані
учасниками судового процесу докази у
їх сукупності, суд встановив наступне.

27.12.2005 р. між Регіональним відділенням
Фонду державного майна України по
Харківській області (Орендодавець) та
ТОВ "Комерційна фірма "Закор М, ЛТД"
(орендар) укладено договір оренди №2138-Н
(надалі - договір оренди), зі змінами,
внесеними Додатковими угодами до
договору оренди, які є його
невід'ємними частинами.

Додатковою угодою №5 від 25.05.2010 р. до
договору оренди було внесено зміни до
пункту 1.1. договору оренди в наступній
редакції з 03.03.2010 р.: орендодавець
передає, а орендар приймає в строкове
платне користування окреме
індивідуально визначене майно -
частина одноповерхової будівлі
південного павільйону квиткових кас
(колишнє приміщення приміських кас
Люботинського напрямку (надалі - майно),
загальною площею 73,3 кв.м., розміщене за
адресою: м. Харків, вул.
Червоноармійська, 3б, що знаходиться на
балансі вокзалу Харків-Пасажирський
Південної залізниці.

Відповідно до абз. 3 п. 1.1. договору
оренди майно передається в оренду з
метою розташування торгівельної точки.

За умовами п. 2.2. договору оренди
орендар вступає у строкове платне
користування майном у термін, вказаний
в договорі, але не раніше дати
підписання сторонами цього договору та
акта приймання-передачі майна.

Факт передачі орендованих приміщень
підтверджується актом
приймання-передачі орендованого майна
від 27.12.2005 року.

Відповідно до п. 3.3. договору оренди
орендна плата перераховується
орендарем щомісячно, до 15 числа місяця,
відповідно до вимог діючої Методики у
наступному порядку: безпосередньо до
Державного бюджету на рахунки,
визначені фінансовими органами - у
розмірі 70%, на рахунок, визначений
балансоутримувачем - у розмірі 30%.

Судом встановлено, що Додатковою
угодою №10 від 22.10.2014 р. до договору
оренди було внесено зміни до п. 3.3.
договору оренди в наступній редакції з
13.10.2014 р.: орендна плата перераховується
орендарем до державного бюджету та
балансоутримувача щомісячно, до 15
числа місяця, наступного за звітнім,
відповідно до вимог діючої Методики у
співвідношенні: безпосередньо до
Державного бюджету на рахунки,
визначені фінансовими органами - у
розмірі 70%, на рахунок, визначений
балансоутримувачем - у розмірі 30%.

Відповідно до п. 1 ст. 283 ГК України за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Аналогічні норми містяться в
положеннях ст. 759 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

В силу ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193
ГК України зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, у
відповідача утворилась заборгованість
з орендної плати за період жовтень 2012
року - жовтень 2014 року перед 1-м
позивачем в розмірі 33 866,68 грн. та перед
2-м позивачем в розмірі 11 467,29 грн., що
стало підставою для звернення до суду з
відповідним позовом.

В ході розгляду справи відповідач
повністю сплатив заборгованість з
орендної плати за період з травня 2012 р.
по жовтень 2014 р. на користь 1-го позивача
в розмірі 33 866,68 грн. та на користь 2-го
позивача в розмірі 11 467,29 грн. З огляду
на даний факт суд дійшов висновку про
те, що провадження у справі в цій
частині підлягає припиненню за
відсутністю предмету спору у
відповідності до вимог п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України.

З приводу позовних вимог щодо
стягнення з відповідача на користь 1-го
позивача пені в розмірі 22 484,63 грн. слід
зазначити наступне.

За приписами ст. 611 ЦК України та ст. 230
ГК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки,
однією із видів якої є пеня (ст. 549 ЦК
України).

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання, мало
бути виконано.

Пунктом 3.5. договору оренди
передбачено, що орендна плата,
перерахована несвоєчасно або не в
повному обсязі, стягується до
Державного бюджету, відповідно до
чинного законодавства України з
урахуванням пені в розмірі 0,5% від суми
заборгованості за кожний день
прострочення, включаючи день оплати.

За умовами п. 5.2. договору оренди
орендар зобов'язався своєчасно і в
повному обсязі сплачувати плату, а
також всі податки і збори, передбачені
законодавством України. У разі
несвоєчасного перерахування орендної
плати до Державного бюджету або
перерахування її не в повному обсязі
сплачувати пеню в розмірі 0,5% від суми
заборгованості за кожний день
прострочення, включаючи день оплати.

Проаналізувавши вищезгаданий пункт
договору оренди, суд дійшов таких
висновків.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

При цьому за приписом статті 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" розмір пені, передбачений
статтею 1 цього Закону, обчислюється
від суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного
банку України, що діяла у період, за
який сплачується пеня.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України платник
грошових коштів сплачує на користь
одержувача цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Таким чином, визначений сторонами у
договорі розмір пені суперечить
вимогам закону, а тому не підлягає
застосуванню, оскільки визначений
сторонами у договорі розмір пені не
може перевищувати розмір пені,
установлений законом.

Наведеної правової позиції
дотримується також Верховний Суд
України при здійсненні перегляду
судових рішень господарських судів у
справах зі спорів, що виникають з
подібних правовідносин (постанова ВСУ
від 07.11.2011 р. у справі №5002-2/5109-2010),
зазначаючи про те, що яким би способом
не визначався в договорі розмір пені,
він не може перевищувати той розмір,
який установлено законом як граничний,
тобто за прострочення платежу за
договором може бути стягнуто лише пеню,
сума якої не перевищує ту, що обчислено
на підставі подвійної облікової ставки
Національного банку України.

Крім того, у пункті 2.9. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань"
зазначено про те, що за приписом статті
3 Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" та частини другої статті 343
ГК України розмір пені за прострочку
платежу не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня. Якщо в укладеному
сторонами договорі зазначено вищий
розмір пені, ніж передбачений у цій
нормі, застосуванню підлягає пеня в
розмірі згаданої подвійної облікової
ставки.

З огляду на викладені приписи закону,
суд дійшов висновку про те, що наданий
позивачем розрахунок пені не
відповідає нормам чинного
законодавства, оскільки пеня не може
стягуватися у розмірі, що перевищує
подвійну облікову ставку НБУ
(розрахунок на а.с. 18).

Разом з тим, слід зазначити, що
Додатковою угодою №10 від 22.10.2014 р. до
договору оренди сторони внесли зміни
до пункту 5.2. договору оренди в
наступній редакції з 13.10.2014 р.: у разі
несвоєчасного перерахування орендної
плати або перерахування її не в повному
обсязі сплачувати пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ на дату
нарахування пені від суми
заборгованості за кожний день
прострочення, включаючи день оплати. за
кожен день прострочення.

Здійснивши розрахунок пені суд
визначив, що вірна сума пені дорівнює
3 057,16 грн. За таких обставин суд
визнав позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь 1-го позивача
пені такими, що підлягають задоволенню
частково в розмірі 3 057,16 грн. В частині
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача на користь 1-го позивача
пені в розмірі 19 427,47 грн. суд вважає за
необхідне відмовити.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги
прокурора підлягають задоволенню в
частині стягнення з відповідача на
користь 1-го позивача 3 057,16 грн. пені. У
задоволенні позову в частині стягнення
з відповідача на користь 1-го позивача
пені в розмірі 19 427,47 грн. слід
відмовити. В частині позовних вимог про
стягнення з відповідача
заборгованості з орендної плати на
користь 1-го відповідача в розмірі 33 866,68
грн. та на користь 2-го позивача в
розмірі 11 467,29 грн. за період з травня 2012
р. по жовтень 2014 р. провадження у справі
слід припинити.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 49 ГПК України у
спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав, судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Судовий збір, від
сплати якого позивач у встановленому
порядку звільнений, стягується з
відповідача в доход бюджету
пропорційно розміру задоволених вимог,
якщо відповідач не звільнений від
сплати судового збору.

Якщо спір виник внаслідок неправильних
дій сторони, господарський суд має
право покласти на неї судовий збір
незалежно від результатів вирішення
спору.

У п.4.6. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" зазначено, що приймаючи
рішення зі справи, провадження в якій
порушено за заявою прокурора,
господарський суд у разі повного або
часткового задоволення позову (скарги)
стягує судовий збір з відповідача
(повністю або пропорційно задоволеним
вимогам), якщо він не звільнений від
сплати судового збору; у разі ж повної
або часткової відмови в позові судовий
збір стягується з визначеного
прокурором позивача (так само повністю
або пропорційно задоволеним вимогам),
за винятком випадків, коли останнього
звільнено від сплати судового збору, та
коли позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України "Про судовий збір",
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

Беручи до уваги ту обставину, що даний
спір виник внаслідок неправильних дій
відповідача, суд керуючись ч. 2 ст. 49 ГПК
України, покладає судовий збір в
повному обсязі (в розмірі 1 827,00 грн.) на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", ст. ст.
193, 283, 343 Господарського кодексу
України, ст. ст. 11, 509, 525, 530, 549, 626, 611, 629, 762
Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4,
4-3, 32-34, 38, 41, 43, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комерційна фірма
"ЗАКОР М, ЛТД" ( 61052, м. Харків, пл.
Привокзальна, 1, ) на
користь Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Харківській області (61024, м. Харків, вул.
Гуданова, 18, , отримувач
коштів: УК Ленінський/мХар Ленінський
/22080300, код ЄДРПОУ УДКСУ 37999696, рахунок
№0006, установа банку ГУДКСУ у
Харківській області, МФО 851011) пеню в
розмірі 3 057,16 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комерційна фірма
"ЗАКОР М, ЛТД" ( 61052, м. Харків, пл.
Привокзальна, 1, ) на
користь державного бюджету України
(одержувач коштів - Управління
державної казначейської служби
України у Дзержинському районі м.
Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166,
, рахунок 3003, банк
одержувача - Головне управління
державної казначейської служби
України у Харківський області, МФО 851011,
код бюджетної класифікації 22030001)
судовий збір в розмірі
1 827,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

В частині позовних вимог про стягнення
з відповідача заборгованості з
орендної плати в розмірі 45 333,97 грн.
провадження у справі припинити.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 19.12.2014 р.

Суддя О.В. Макаренко