КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2014 р. Справа№ 910/16828/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників cторін:

позивача: Лотанюк С.В., довіреність №3
від 13.01.2014 р.,

відповідача: Канюк Я.Ю., довіреність №434
від 13.08.2014 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Комунального підприємства теплових
мереж "Криворіжтепломережа"

на рішення господарського суду м. Києва
від 21.10.2014

у справі №910/16828/14 (суддя - Домнічева І.О.)

за позовом Комунального підприємства
теплових мереж "Криворіжтепломережа"

до Публічного акціонерного товариства
Акціонерний банк "Укргазбанк"

про стягнення 1 422 765,58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство теплових
мереж "Криворіжтепломережа" звернулось
до господарського суду м. Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства Акціонерний банк
"Укргазбанк" про стягнення 1 422 765,58 грн.,
з яких грошових коштів у сумі 1 324 107,67
грн., пені у розмірі 14 846,20 грн.,
процентів на залишок коштів на рахунку
в сумі 1 332,81 грн. та штрафу за
несвоєчасне перерахування єдиного
соціального внеску в сумі 82 478,90 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 21.10.2014 р. у справі №910/16828/14 в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Комунальне підприємство теплових
мереж "Криворіжтепломережа" звернулось
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду м. Києва
від 21.10.2014 р. по справі №910/16828/14та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги КПТМ
"Криворіжтепломережа" в повному обсязі:
стягнути з Публічного акціонерного
товариства Акціонерний банк
"Укргазбанк" на користь Комунального
підприємства теплових мереж
"Криворіжтепломережа" грошові кошти у
сумі 1 324 107,67 грн., 14 846,20 грн. - пені, 1 332,81
грн. - процентів за користування
залишками грошових коштів на рахунку
та суму фінансових санкцій за
невиконання вимог по оплаті єдиного
соціального внеску у розмірі 82 478,90 грн.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
рішення місцевого господарського суду
прийняте з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
місцевий господарський суд
неправильно застосував і порушив норми
матеріального та процесуального права.

Відповідач у письмовому відзиві на
апеляційну скаргу просив суд
апеляційну скаргу Комунального
підприємства теплових мереж
"Криворіжтепломережа" на рішення
господарського суду м. Києва від 21.10.2014
р. у справі №910/16828/14 залишити без
задоволення, а зазначене рішення без
змін, з огляду на його законність та
обґрунтованість.

Апеляційний господарський суд,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.11.2010 р. між сторонами у справі було
укладено договір банківського рахунку
із спеціальним режимом використання №
22/12245 та додаткові угоди до нього № 1/2013
від 05.04.2013 р. та № 2/2013 від 01.08.2013 р., та
відповідно до п. 2.1. договору, позивачу
відкрито рахунок із спеціальним
режимом використання №
1143.980.

Пунктом 1.1. договору передбачено, що
предметом договору є відкриття
відповідачем позивачу відповідно до
вимог чинного законодавства України,
зокрема Інструкції про порядок
відкриття, використання і закриття
рахунків у національній валюті та
іноземних валютах, затвердженою
Постановою Правління Національного
банку України від 12.11.2003 р. № 492,
Постанови Кабінету Міністрів України
від 03.12.2008 р. № 1082 "Питання
удосконалення схем розрахунків за
використану електроенергію та
природний газ, поточного рахунку із
спеціальним режимом використання та
розрахункове обслуговування Клієнта
за цим рахунком".

Позивач в обґрунтування позовних вимог
зазначив про порушення відповідачем
умов договору банківського рахунку із
спеціальним режимом використання №
22/12245 із змінами та доповненнями,
внесеними додатковими угодами.

Крім того, на думку позивача, порушення
полягає у невиконанні банком
платіжного доручення № 7194 від 18.07.2014 р.
на перерахування з рахунку №
1143.980 грошових коштів у сумі 824 789,00
грн., що становить Єдиний соціальний
внесок з фонду оплати праці
підприємства.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем було направлено на адресу
відповідача лист від 10.07.2014 р. за № 2372/04,
яким було повідомлено про розірвання
договору та про перерахування грошових
коштів на вказані підприємством
реквізити.

Позивач зазначив, що листом від 22.07.2014 р.
за № 513/869/2014 відповідач повідомив про
свою відмову щодо виконання платіжного
доручення позивача.

Щодо вказаних вимог позивача суд
відзначає наступне.

Розрахункове обслуговування Клієнта
за поточним рахунком із спеціальним
режимом використання - послуги, що
надаються Банком Клієнту на підставі
даного договору, які пов'язані із
зарахуванням грошових коштів на
поточний рахунок із спеціальним
режимом використання Клієнта, а також
здійснення інших операцій,
передбачених цим договором, з
урахуванням особливостей режиму
функціонування поточного рахунку із
спеціальним режимом використання
Клієнта.

Відповідно до п. п. 2.2. розділу 2 договору
рахунку, вбачається що рахунок
призначений виключно для
безготівкових грошових коштів,
отриманих Клієнтом як плата за послуги
з теплопостачання, а також для
проведення розрахунків за спожитий
природний газ з рахунку Клієнта згідно
з режимом функціонування рахунку.

Отже, договором встановлений
спеціальний режим використання,
зокрема щодо видаткових операцій -
кошти можуть бути направлені виключно
на проведення розрахунків за спожитий
природний газ, з врахуванням вимог
Постанови № 1082.

При цьому, 02.07.2014 р. Постанова № 1082
втратила чинність, у зв'язку з
набранням чинності Постановою
Кабінету Міністрів України від 18.06.2014
р. № 217 "Про затвердження Порядку
розподілу коштів, що надходять на
поточні рахунки із спеціальним режимом
використання для проведення
розрахунків з гарантованим
постачальником природного газу", з
моменту набрання чинності якої АБ
"Укргазбанк" перестав бути
уповноваженим банком, який відкриває
та обслуговує рахунки із спеціальним
режимом використання для проведення
розрахунків з гарантованим
постачальником природного газу. Але
наслідком цього є лише те, що сплата
споживачами за теплопостачання з цього
моменту не може здійснюватись на
рахунки в АБ "Укргазбанк", однак це не
змінює статус коштів, що надійшли на
рахунки зі спеціальним режимом
використання до набрання чинності
Постановою №217 - це кошти, отримані
Клієнтом як плата за послуги з
теплопостачання і можуть бути
направлені виключно для проведення
розрахунків з гарантованим
постачальником природного газу.

Щодо припинення дії спеціального
режиму використання рахунку
№143.980 у зв'язку із втратою
чинності Постановою Кабінету
Міністрів України від 03.12.2008 року №1082
"Питання удосконалення схем
розрахунків за використану
електроенергію та природний газ" - то
вказані твердження позивача є
безпідставними, адже втрата чинності
Постановою №1082, не означає автоматичну
втрату чинності положень Договору
рахунку. Таким чином, встановлене п.2.2.
Договору рахунку призначення рахунку
(прийняття плати за тепло та розрахунки
за спожитий газ) зберігає свою
чинність.

Крім того, незалежно від втрати
чинності Постанови № 1082, кошти з
рахунку, як і раніше можуть бути
направлені виключно для проведення
розрахунків за спожитий природний газ.

Тобто, здійснення Банком видаткової
операції за рахунком з будь-яким іншим
призначенням буде порушенням вимог
чинного законодавства щодо порядку
відносин з оплати теплової енергії за
спожитий для її виробництва природний
газ.

Твердження позивача про порушення
Банком вимог п. 32.2. ст. 32 Закону України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні" є необґрунтованими. Разом з
тим, Постановою № 217 уповноваженим
банком, який обслуговує поточні
рахунки із спеціальним режимом
використання, визначено Публічне
акціонерне товариство "Державний
ощадний банк України".

Статтею ст. 1066 ЦК України встановлено,
що банк не має права визначати та
контролювати напрями використання
грошових коштів клієнта та
встановлювати інші не передбачені
договором або законом обмеження його
праварозпоряджатися грошовими коштами
на власний розсуд. Таким чином,
заборона стосується лише тих обмежень
щодо розпорядження коштами, що не
передбачені договором або законом, а
згідно ст. 1073 ЦК України такі обмеження
допускаються у випадках, встановлених
законом. Тому твердження позивача щодо
неправильного застосування норм
матеріального права судом до уваги не
беруться.

При цьому, статтею 1089 ЦК України
визначено, що за платіжним дорученням
банк зобов'язується за дорученям
платника за рахунок грошових коштів, що
розміщенні на його рахунку у цьому
банку, переказати певну грошову суму на
рахунок визначеної платником особи
(одержувача) у цьому чи в іншому банку у
строк, встановлений законом або
банківськими правилами, якщо інший
строк не передбачений договором або
звичаями ділового обороту. Таким чином,
положення ч. 1 ст. 1089 ЦК України
визначають загальні положення про
розрахунки із застосуванням платіжних
доручень, однак вказана норма надає
загальне визначення зазначеної
послуги, проте не розкриває порядку її
надання. Отже, правовідносини, які
виникли між сторонами є відносинами за
договором банківського рахунку в
частині розрахунків із застосуванням
платіжних доручень.

Разом з тим, положення ст. 8 Закону
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" є спеціальною
нормою, що регулює виключно строки
проведення переказу та посилання на
вказану норму було б доречним тільки у
випадку, якщо предметом спору було
несвоєчасне виконання банком
платіжного документа.

Таким чином, встановивши той факт, що
договором банківського рахунку
встановлений спеціальний режим
використання (зарахування грошових
коштів, отриманих за послуги з
теплопостачання, та направлення з
рахунку коштів виключно на розрахунки
за спожитий природній газ), наявність у
договорі банківського рахунку права
Банку відмовити у здійсненні
розрахункових операцій, місцевий
господарський суд дійшов правильного
висновку про те, що гроші, які надійшли
в оплату теплової енергії не можуть
бути перераховані ні на які інші цілі,
як тільки в оплату за газ спожитий для
виробництва теплової енергії, а отже
визнав законність відмови банку у
здійсненні операції. В такому випадку,
незастосування до банку неустойки,
передбаченої ст. 32 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" є прямим наслідком визнання
судом правомірності дій Банку.

Стосовно судової практики, якою
позивач обґрунтовує апеляційну скаргу,
а саме постанови Вищого господарського
суду України, останні не можуть бути
прийняті судом до уваги, оскільки
обставини справи в обох випадках не є
аналогічними справі, що розглядається
та не стосуються питань функціонування
рахунків із спеціальним режимом
використання для проведення
розрахунків з гарантованим
постачальником природного газу.

При пред'явленні вимоги про стягнення з
банку грошових сум, позивачем обрано
невірний спосіб захисту своїх прав,
оскільки гроші на рахунку позивача
№143.980 банком не привласнювались
та продовжують належати позивачу.
Відмова у здійсненні переказу за своєю
суттю є лише відмовою у наданні
фінансової послуги, а не актом
привласнення коштів.

Позивачем не доведено спричинення йому
матеріальних збитків у вигляді штрафу,
сплаченого позивачем у зв'язку з
несвоєчасним перерахування єдиного
соціального внеску, а тому останній не
вправі вимагати їх компенсації від
банку, а тим більше не вправі
самостійно нараховувати такі штрафні
санкції та вимагати їх сплати на свою
користь

Твердження позивача про порушення
Договору банківського рахунку в
частині нарахування та сплати 3% річних
за щоденні залишки не відповідають
дійсності, оскільки відповідно до умов
п.4.1.7. додаткової угоди № 1/2013 від 05.04.2013
р. до договору банківського рахунку із
спеціальним режимом використання №
22/12245, банком щомісяця здійснювалось
нарахування 3% річних в залежності від
середньоденного залишку грошових
коштів на рахунку. Нараховані проценти
в останній робочий день місяця
перераховуються на рахунок №143.980,
що підтверджено відповідною випискою
за рахунком.

На підставі викладеного та з
урахуванням встановлених обставин
справи, а також враховуючи те, що
позивачем невірно обрано спосіб
захисту свої прав, суд дійшов висновку
про те, що вимоги позивача задоволенню
не підлягають.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Беручи до уваги наведене, судова
колегія вважає, що рішення
господарського суду м. Києва від 21.10.2014
р. у справі №910/16828/14 прийнято з повним і
достовірним встановленням всіх
фактичних обставин, які мають значення
для вирішення даного спору, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Комунального
підприємства теплових мереж
"Криворіжтепломережа" задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду м. Києва
від 21.10.2014 р. у справі №910/16828/14 залишити
без змін, а апеляційну скаргу
Комунального підприємства теплових
мереж "Криворіжтепломережа" - без
задоволення.

Головуючий суддя
В.В. Андрієнко

Судді
С.І. Буравльов

В.В. Шапран