ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" грудня 2014 р.Справа № 924/1733/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі судді Гладюка Ю. В.,
розглянувши матеріали cправи

за позовом публічного акціонерного
товариства "Державна продовольчо -
зернова корпорація України", Київ

до Державного підприємства дослідного
господарства "Шарівка", с. Шарівка
Ярмолинецького району

про стягнення 31 183, 76 грн.
заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача - Повх О.В. за довіреністю

від відповідача - не з'явився

встановив:

Позивач у позовній заяві просить суд
стягнути з відповідача заборгованість,
що виникла внаслідок неналежного
виконання договору № 111001 від 11 жовтня
2011 року в розмірі 31 183, 76 грн., з яких: 21 782,
37 грн. основна заборгованість, 1 679, 09
грн. пені, 4 269, 34 грн. інфляційних, 1 928, 19
грн. 3% річних, 1 524, 77 штраф.

Обгрунтовуючи позов, позивач вказує на
порушення відповідачем умов договору
щодо строків здійснення розрахунку.
Нарахування штрафу і пені обумовлено
наявністю відповідної умови договору
щодо застосування пені та умовами ст. 231
ГК України. Стягнення інфляційних і
річних здійснено з посиланням на ст. 625
ЦК України.

У додаткових поясненнях, поданих 22
грудня 2014 року позивач повідомляє, що
згідно укладеного між сторонами
договору послуги, що надані позивачем
повинні бути оплачені відповідачем
протягом 3 робочих днів з дня одержання
виставленого рахунку. Поклажедавець у
триденний термін з дня отримання акту,
підписаного зі сторони складу, в разі
згоди з наданими послугами
зобов'язаний підписати його та
повернути позивачу 1 примірник. У разі
незгоди підписання акту відповідач у 3
денний термін з дня отримання акту
надсилає позивачу свої заперечення. У
разі непідписання відповідачем акту у 3
денний термін з дня отримання його та
ненадання заперечень, акт вважається
підписаним.

На виконання п. 6.4. договору, позивач
надав відповідачу (на руки) для
підписання усі акти та виставив
відповідачу рахунки. Зокрема,
сторонами договору складено акт звірки
взаєморозрахунків, яким виявлено
заборгованість 21 782, 37 грн.

Представник позивача позов підтримав,
наполягав на його задоволенні.

Повідомлений належним чином
відповідач (про розгляд справи судом),
про що свідчать поштові повідомлення
про вручення йому ухвал про порушення
провадження у справі та про
відкладення розгляду справи, з
підписом представника про отримання,
свого представника в судове засідання
не направив, письмового відзиву на
позов не подав.

За таких обставин, суд, в порядку ст. 75
ГПК України розглядає справу за
наявними матеріалами.

З матеріалів справи вбачається.

11 жовтня 2011 року між ДП „Державна
продовольчо - зернова корпорація
України" (в подальшому ПАТ „Державна
продовольчо - зернова корпорація
України") - позивачем та ДП дослідне
господарство „Шарівка" - відповідачем
укладено договір № 111001, яким
визначено, що поклажедавець
(відповідач) зобов'язується передати,
а зерновий склад (позивач) прийняти на
зберігання зернові, зернобобові,
круп'яні та олійні культури врожаю 2011
року та у встановлений строк повернути
їх поклажедавцю, або особі, зазначену
ним як одержувач, відповідно до якісних
показників, передбачених договором.

Фактичні обсяги зерна, що передається
на зберігання зерновому складу можуть
бути визначені лише при безпосередній
передачі його на зберігання при
оформленні складського документа:
складської квитанції, простого
складського свідоцтва, подвійного
складського свідоцтва (п. 1.5.). Зерно
передається на зберігання протягом
строку дії договору за умови
зберігання „До запитання", але не
пізніше ніж до 20 червня 2012 року (п. 1.5.2.).
Вид, кількість і якість прийнятого на
зберігання зерна визначається в
складському документі (п. 3.5.).

Згідно п. 4.1. зерновий склад
зобов'язаний прийняти від поклажедавця
на зберігання зерно, вказане п 1.4.
договору, фактичної якості, у
відповідності з діючими в Україні
державними стандартами, надати послуги
зі зберігання у повному обсязі та
здійснити відпуск зерна поклажедавцю
згідно договору. Поклажедавець
зобов'язаний с своєчасно і в повній
мірі сплачувати зерновому складу
вартість фактично наданих послуг
згідно з додатком 1 до договору (п. 5.2).
Зерновий склад має право надавати
додаткові послуги згідно з наказом
Мінагрополітики України від 13 жовтня
2008 року № 166 у разі отримання від
поклажедавця письмового замовлення на
такі послуги (п. 4. 14).

Розмір плати за зберігання зерна і
надання додаткових послуг
визначається за діючими тарифами, які
затверджені зерновим складом та
погоджені з ДП „Державна продовольчо -
зернова корпорація України" згідно з
додатком 1 договору, який є невід'ємною
частиною договору (п. 6.1.). Зерновий
склад зобов'язаний до 3 числа
наступного за звітним місяця надати
поклажедавцю акт виконаних робіт та
виставити рахунок для оплати послуг, що
надані зерновим складом (п. 6.3.). Оплата
послуг, що надані зерновим складом зі
зберігання, відвантаження,
переоформлення зерна а також інших
послуг, які можуть бути надані зерновим
складом на підставі додаткової угоди
укладеною між сторонами, повині буди
оплачені поклажедавцем протягом
трьох робочих днів з дня одержання
виставленого зерновим складом
рахунку. Поклажедавець у триденний
термін, з дня отримання акту виконаних
робіт, підписаного зі сторони
зернового складу, в разі згоди з
наданими послугами, зобов'язаний
підписати його та повернути зерновому
складу 1 примірник. У разі незгоди
підписання акту виконаних робіт
поклажедавець у триденний термін з дня
отримання акту надсилає зерновому
складу свої обгрунтовані заперечення.
У разі не підписання поклажедавцем
акту виконаних робіт у 3 денний термін з
дня отримання його та ненадання
обґрунтованих заперечень, акт
виконаних робіт вважається підписаним
(п. 6.4).

За прострочку оплати вартості послуг,
наданих зерновим складом,
поклажедавець сплачує пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ
простроченої суми за кожен день
прострочення (п. 7.4.1.).

Додатком до договору сторони визначили
перелік та вартість послуг за
договором.

Договір та додаток підписані обома
сторонами та скріплені їх печатками.

Про прийняття позивачем на зберігання
від відповідача на підставі договору
від 11 жовтня 2011 року № 111001 зерна
кукурудзи, заліковою вагою 470 890 кг.
свідчать складські квитанції: № 394
від 12 жовтня 2011 року, № 401 від 13 жовтня
2011 року, № 409 від 14 жовтня 2011 року, № 411
від 15 жовтня 2011 року, № 414 від 16 жовтня
2011 року, № 416 від 17 жовтня 2011 року, № 421
від 18 жовтня 2011 року, № 427 від 19 жовтня
2011 року, № 436 від 20 жовтня 2011 року, № 444
від 19 жовтня 2011 року, № 445 від 18 жовтня
2011 року. Квитанції підписані
бухгалтером та керівником філії
Богданівецький комбінат
хлібопродуктів ДП „Державна
продовольчо - зернова корпорація
України" та скріплені печаткою
товариства.

Про надання позивачем послуг на суму 184
629, 37 грн. та прийняття їх відповідачем
свідчать акти здачі - прийому робіт
(послуг) № 171005 від 17 жовтня 2011 року та №
041101 від 4 листопада 2011 року, які
підписані обома сторонами та скріплені
їх печатками. Зокрема, у актах
міститься напис про те, що представники
ДП ДГ „Шарівка" та ДП „Державна
продовольчо - зернова корпорація
України" склали ці акти про те, що
виконавцем надані такі послуги:

- приймання зерна кукурудзи;

- зберігання зерна;

- сушка зерна;

- очистка зерна;

- складання квитанції,
переоформлення.

Загальна вартість робіт по обох актах
184 629, 37 грн. Сторони претензій одна до
одної не мають.

Така ж сума вартості послуг вказана і у
рахунках - фактура: № 171002 від 28 жовтня
2011 року на суму 148 454, 65 грн., № 151108 від 31
жовтня 2011 року на суму 35 446, 33 грн., № 041101
від 4 листопада 2011 року на суму 508, 3 грн.,
№ 041102 від 4 листопада 2011 року на суму 220,
09 грн. В рахунках міститься відмітка
про те, що постачальником послуг є
позивач, платником - відповідач.

Про реалізацію відповідачем на користь
позивача кукурудзи на суму 162 847 грн.
свідчать видаткові накладні від 4
листопада 2011 року № 202 на суму 41 899 грн.
та від 4 листопада 2011 року № 201 на суму 120
948 грн. Накладні підписані обома
сторонами.

В силу акту звірки розрахунків між
сторонами, який підписаний обома
сторонами сальдо на користь позивача
дорівнює 21 782, 37 грн.

Згідно довідки Городоцької МДФІ № 5 - 43 /
35 від 13 червня 2013 року, виданої за
результатами зустрічної звірки
документального підтвердження виду,
обсягу операцій та розрахунків ПАТ
„Державна продовольчо - зернова
корпорація України" з державним
підприємством ДГ „Шарівка" у період з 1
квітня 2012 року по 1 квітня 2013 року
перевіркою встановлено, що по
бухгалтерському обліку по дебету
субрахунку 361 „Розрахунки з
вітчизняними покупцями" до 31 грудня 2012
року рахувалась заборгованість в сумі
21 782, 37 грн. Згідно наказу про облікову
політику дану заборгованість 31 грудня
2012 року віднесено на субрахунок 381
„Резерв сумнівних боргів по
заборгованості за товари, роботи,
послуги", де вона і рахується на момент
завершення перевірки.

Крім того, у справу додано копію
претензії позивача від 17 жовтня 2013
року, направленої на адресу
відповідача з вимогою сплатити борг.
Докази направлення додано в справу
(фіскальний чек від 18 жовтня 2013 року);
лист - вимогу від 24 жовтня 2014 року з
вимогою позивача, адресованої
відповідачу - оплатити борг з
санкціями. Докази направлення додано
до справи (фіскальний чек від 29 жовтня
2014 року та опис вкладення).

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані докази та
давши їм оцінку в сукупності, судом
враховується таке.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Правовідносини, які виникли між
сторонами за своїм характером
являються господарськими, виходячи зі
змісту ст.ст. 173, 174 ГК України, як такі,
що виникли з господарського договору, і
відповідно до ст. 1 Господарського
кодексу України є предметом його
регулювання.

Відповідно до ч.2 ст. 175 Господарського
кодексу України майнові зобов'язання,
які виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу
України господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач та відповідач уклали договір
складського зберігання, визначивши
умови, права та обов'язки сторін, які є
обов'язковими для них.

Згідно ст. 957 ЦК України за договором
складського зберігання товарний склад
зобов'язується за плату зберігати
товар, переданий йому поклажодавцем, і
повернути цей товар у схоронності.
Згідно витягу з ЄДРПОУ від 14 березня
2014 року ПАТ „Державна продовольчо -
зернова корпорація" є складським
господарством.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковий для виконання сторонами.

З позовних матеріалів вбачається, що
позивач на виконання умов договору
прийняв на зберігання від відповідача
в жовтня 2011 року та надав послуги
зберігання (та інші) у жовтні, листопаді
2011 року на суму 184 629, 37 грн., що
підтверджується актами здачі -
прийому робіт (послуг) № 171005 від 17
жовтня 2011 року та № 041101 від 4 листопада
2011 року. Прийняття робіт відповідачем
підтверджується його підписом на актах
та написом на актах про те, що сторони
претензій одна до одної не мають.
Прийняття зерна позивачем на склад,
крім того підтверджується складськими
квитанціями: № 394 від 12 жовтня 2011 року,
№ 401 від 13 жовтня 2011 року, № 409 від 14
жовтня 2011 року, № 411 від 15 жовтня 2011
року, № 414 від 16 жовтня 2011 року, № 416 від
17 жовтня 2011 року, № 421 від 18 жовтня 2011
року, № 427 від 19 жовтня 2011 року, № 436 від
20 жовтня 2011 року, № 444 від 19 жовтня 2011
року, № 445 від 18 жовтня 2011 року. Так, за
ст. 961 ЦК України товарний склад на
підтвердження прийняття товару видає
один із таких складських документів:
складську квитанцію; просте складське
свідоцтво; подвійне складське
свідоцтво.

Обов'язок оплати (остаточний
розрахунок) послуг, відповідно до
договору, виникає у відповідача
протягом трьох робочих днів з дня
одержання виставленого позивачем
рахунку. Матеріали справи не містять
доказів отримання відповідачем
поданих позивачем рахунків. Однак,
обов'язок відповідача оплатити надані
послуги виник у зв'язку з направленням
вимоги (претензії). Відповідно до ч. 2
ст. 530 ЦК України якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Таким чином, обов'язок оплати послуг
виникає у відповідача протягом семи
днів з моменту подання претензії (18
жовтня 2013 року) - 26 жовтня 2013 року. Проте,
як вбачається з матеріалів справи,
станом на вищевказану дату оплата
проведена частково на суму 162 847 грн.,
шляхом реалізації кукурудзи, що
підтверджується видатковими
накладними від 4 листопада 2011 року № 202,
201. Докази оплати в повному обсязі, в
зазначені у договорі строки у справі
відсутні.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1
ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Відповідно до ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Статтею 525
Цивільного кодексу України обумовлено,
що одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено законом або договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Враховуючи, що строк оплати пропущено
(докази оплати повної вартості
відсутні), у відповідача виникла
заборгованість, розмір якої
підтверджується документально та
становить (184 629. 37 грн. - загальна
вартість послуг мінус 162 847 грн.
часткової оплати) 21 782, 37 грн. За таких
обставин, позов, в частині стягнення
основного боргу підлягає задоволенню.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, вимоги в частині стягнення
інфляційних та річних відповідають
чинному законодавству, та підлягають
задоволенню. При цьому, необхідно
відмітити, що оскільки обов'язок оплати
послуг у відповідача виник 28 жовтня 2013
року, правильним періодом нарахування
інфляційних є період з листопада 2013
року по жовтень 2014 року (оскільки
кінцевим терміном позивачем обрано 11
листопада 2014 року). Проте, здійснивши
перерахунок за цей період, судом
відмічається, що заявлена позивачем
сума нарахувань інфляції є меншою від
встановленої судом, а відтак підлягає
задоволенню.

Обґрунтованим періодом нарахування
річних, з вищевказаних причин є період
з 29 жовтня 2013 року по 11 листопада 2014
року. Правильною сумою річних за такий
період є 678, 55 грн., які і підлягає
стягненню. Решта суми безпідставна.

Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують
на користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін;
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Враховуючи вищевказані положення ЦК та
ГК України, нарахування пені, з
урахуванням п. 7.4.1. договору (сторони
не передбачили збільшення терміну
нарахування пені більш ніж за перших
шість місяців) має здійснюватись,
починаючи з 29 жовтня 2013 року. Однак, як
вбачається з розрахунку позивача,
нарахування пені останнім здійснено за
період з 1 грудня 2011 року по 1 червня 2012
року. За таких обставин, заявлена
позивачем сума пені ґрунтується на
невірному розрахунку в зв'язку з чим у
задоволенні позову, в цій частині
необхідно відмовити.

За ст. 231 ГК України у разі якщо порушено
господарське зобов'язання, в якому хоча
б одна сторона є суб'єктом
господарювання, що належить до
державного сектора економіки, або
порушення пов'язане з виконанням
державного контракту, або виконання
зобов'язання фінансується за рахунок
Державного бюджету України чи за
рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах:

за порушення умов зобов'язання щодо
якості (комплектності) товарів (робіт,
послуг) стягується штраф у розмірі
двадцяти відсотків вартості неякісних
(некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання
зобов'язання стягується пеня у розмірі
0,1 відсотка вартості товарів (робіт,
послуг), з яких допущено прострочення
виконання за кожний день прострочення,
а за прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі
семи відсотків вказаної вартості.

За п. 6.6. статуту підприємства позивача
до прийняття окремого рішення КМУ 100
відсотків акцій товариства (позивача),
які випускаються на величину його
статутного капіталу, є власністю
держави.

Згідно постанови КМУ від 6 червня 2011
року № 593 „Про внесення зміни до
постанови КМУ від 11 серпня 2010 року № 764"
установлено, що 100 відсотків акцій
державного публічного акціонерного
товариства "Державна продовольчо-
зернова корпорація України", які
випускаються на величину його
статутного капіталу, залишаються у
державній власності до прийняття
окремого рішення Кабінету Міністрів
України.

Враховуючи, що вищевказана постанова є
чинною на момент вирішення справи,
позивач, з урахуванням вищевказаних
положень статуту та постанови належить
до підприємств державного сектора
економіки, в зв'язку з чим на
правовідносини, які склалися між
сторонами поширюється дія норми ст. 231
ГК України. Відтак, встановлений судом
факт прострочення виконання договору
відповідачем (з 29 жовтня 2013 року до
моменту вирішення спору) понад 30 днів, є
підставою стягнення штрафу у розмірі 7
відсотків вартості наданих послуг.
Сума штрафу підтверджується доданим
розрахунком

Отже, позов підлягає задоволенню
частково, з покладенням судових витрат
на сторони, пропорційно задоволеним
вимогам.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства
„Дослідне господарство „Шарівка"
(Хмельницька область, Ярмолинецький
район, с. Шарівка, код 007299770) на користь
публічного акціонерного товариства
„Державна продовольчо - зернова
корпорація України" (м. Київ, вул.
Саксаганського, 1, код 37243279) 21 782, 37 грн.
(двадцять одна тисяча сімсот
вісімдесят дві грн.. 37 коп.) основного
боргу, 4 269, 34 грн. (чотири тисячі двісті
шістдесят дев'ять грн. 34 коп.)
інфляційних, 678, 55 грн. (шістсот сімдесят
вісім грн. 55 коп.) 3% річних, 1 524, 77 грн.
(одна тисяча п'ятсот двадцять чотири
грн. 77 коп. ) штрафу та 1 662, 57 грн. (одна
тисяча шістсот шістдесят дві грн. 57
коп.) судового збору.

В решті позову відмовити.

Суддя

Ю.В. Гладюк

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу

3 - відповідачу (32132, Хмельницька обл.,
Ярмолинецький р-н, с. Шарівка).