ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 р. Справа № 909/1107/14
Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Булки В.І., при
секретарі судового засідання
Бабенецькій А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Підприємства з
іноземними інвестиціями
"Лукойл-Україна",

вул. Верхній Вал, 68,
м.Київ, 04071,

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "СОТА",

вул. Юності, 33, с.
Микитинці, м. Івано-Франківськ, 76494,

про звернення стягнення на заставлене
майно за договором застави № 11/664 від
09.06.2011р. заставною вартістю 1 196 448 грн.
для погашення заборгованості за
договором №КІ207000197/11/663 від 01.06.11 у
розмірі 314 918,40грн. - загальної суми
заборгованості, із них: 193 968,00грн. -
основного боргу, 49 364,27грн.- пені, 59
822,40грн. - штрафу,

за участю представників сторін:

від позивача: Дрозденко К.В.,
(довіреність № 248 від 31.12.13 ) -
представник;

від відповідача: Синишин П.Є.,
(довіреність № 19 від 16.01.14 ) -
представник,

встановив: Підприємство з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна"
звернулось до господарського суду
Івано-Франківської області з позовною
заявою до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю "СОТА" про
звернення стягнення на заставлене
майно за договором застави № 11/664 від
09.06.2011р. заставною вартістю 1 196 448 грн.
для погашення заборгованості за
договором №КІ207000197/11/663 від 01.06.11 у
розмірі 479 000,00 грн., пені в
розмірі 49 364,27грн. та штраф в розмірі 59
822,40грн.

В судових засіданнях 14.10.14, 27.11.14, 09.12.14
оголошувались перерви.

Представник позивача надав суду:

- клопотання про залучення доказів
№04/588 від 09.10.14 (вх.№15808/14 від 13.10.14);

- клопотання про залучення доказів б/н
від 14.10.14 (вх.№15911/14 від 14.10.14);

- заяву про затвердження мирової угоди
б/н від 28.10.14 (вх.№16948/14 від 28.10.14);

- заяву про зменшення суми позовних
вимог №04/300 від 26.11.14 (вх.15238/14 від 27.11.14) в
якій просить суд звернути стягнення на
заставлене майно за договором застави
№11/664 від 09.06.11 заставною вартістю 1 196
448,00грн. для погашення заборгованості
за договором №КІ207000197/11/663 від 01.06.11 у
розмірі 354 918,40грн. - загальної суми
заборгованості;

- заяву про уточнення позовних вимог
№04/304 від 26.11.14 (вх.№18875/14 від 27.11.14) в якій
просить суд звернути стягнення на
заставлене майно за договором застави
№11/664 від 09.06.11 заставною вартістю 1 196
448,00грн. для погашення заборгованості
за договором №КІ207000197/11/663 від 01.06.11 у
розмірі 354 918,40грн. - загальної суми
заборгованості;

- клопотання про відкликання заяви про
затвердження мирової угоди №04/301 від
26.11.14 (вх.№18877/14 від 27.11.14);

- заяву про зменшення суми позовних
вимог №04/677 від 03.12.14 (вх.№15814/14 від 09.12.14)
в якій просить суд звернути стягнення
на заставлене майно за договором
застави №11/664 від 09.06.11 заставною
вартістю
1 196 448,00грн. для
погашення заборгованості за договором
№КІ207000197/11/663 від 01.06.11 у розмірі 314
918,40грн. - загальної суми
заборгованості, з яких: 193 968,00грн.
основного боргу, 49 364,27грн. пені, 59
822,40грн. штрафу;

- клопотання про долучення до
матеріалів справи документів (вх.№19679/14
від 09.12.14).

Представник відповідача надав суду
клопотання:

- про ознайомлення з матеріалами справи
б/н від 14.10.14 (вх.№15864/14 від 14.10.14);

- про відкладення розгляду справи №130
від 28.10.14 (вх.№16847/14 від 28.10.14);

- про затвердження мирової угоди №131
від 28.10.14 (вх.№13988/14 від 28.10.14);

- про долучення письмових доказів №132
від 30.10.14 (вх.№17546/14 від 06.11.14);

- про здійснення фіксування судового
процесу з допомогою
звукозаписувального технічного засобу
№142 від 27.11.14 (вх.№18885/14 від 27.11.14);

- про відкликання клопотання про
здійснення фіксування судового
процесу з допомогою
звукозаписувального технічного засобу
№145 від 09.12.14 (вх.№19598/14 від 09.12.14);

- відзив на позовну заяву №144 від 08.12.14
(вх.№19594/14 від 09.12.14);

- клопотання про долучення письмових
доказів №142 від 02.12.14 (вх.№19447/14 від
05.12.14).

Представники сторін надали суду
клопотання про продовження строку
вирішення спору (вх.№15248/14 від 27.11.14).

Ухвалою суду від 27.11.14 продовжено строк
вирішення спору на 15 днів.

Відповідно до ч.4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення у
справі зменшити розмір позовних вимог.
Під зменшенням розміру позовних вимог
слід розуміти зміну (у бік зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, в тому
числі ціни позову. Згідно з частиною
третьою статті 55 Господарського
процесуального кодексу України, ціну
позову вказує позивач.

Суд вважає за правильне прийняти заяви
позивача про зменшення розміру
позовних вимог. Судом встановлено, що у
разі зменшення позовних вимог має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й буде вирішуватися спір (314 918,40грн. -
загальної суми заборгованості, із них:
193 968,00грн. - основного боргу, 49 364,27грн.-
пені, 59 822,40грн. - штрафу).

Представник позивача позовні вимоги
підтримує, свої обґрунтування виклав у
позовній заяві, просить суд позов
задоволити.

Представник відповідача проти позову
заперечує з підстав викладених у
відзиві на позов, вважає позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не
відповідають дійсності.

Розглянувши матеріали справи,
враховуючи вимоги чинного
законодавства та ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
з'ясувавши фактичні обставини на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті судом
встановлено наступне.

Між Підприємством з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "СОТА" укладено
договір №КІ207000197/11/663 від 01.06.11.

Відповідно до п.1.1 вказаного вище
договору, продавець (позивач)
зобов'язався передати у власність
покупця (відповідача) товар
(нафтопродукти), а покупець (відповідач)
- прийняти і оплатити товар.

Оплата товару на протязі двох перших
декад звітного місяця, здійснюється
покупцем (відповідачем) не пізніше двох
банківських днів з моменту отримання
від продавця (позивача) рахунку на його
оплату. Рахунок виставляється
продавцем в останній робочий день
звітного місяця (п.3.3 договору).

Згідно п.3.4 договору, кінцева оплата
вартості товару, купленого на протязі
звітного місяця проводиться покупцем
(відповідачем) на основі даних акта
виборки (інформаційного звіту) не
пізніше 15 числа місяця, наступним за
звітним.

Представник позивача в засіданні суду
зазначив, що позивач свої зобов'язання
за договором виконав в повному обсязі -
передав у власність покупця
(відповідача) нафтопродукти. Факт
отримання нафтопродуктів
підтверджується актами вибірки
нафтопродуктів - інформаційними
звітами за березень - серпень 2014 року.
Заборгованість відповідача перед
позивачем станом на 31.08.14 становила 479
000,00грн.

У випадку порушення строків оплати за
товар, обумовлених розділом 3 договору,
покупець сплачує на користь продавця
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, який діє в період
прострочки, за кожний день прострочки
від вартості неоплаченого товару по
договору (п.7.4 договору).

Представник позивача вказав на те, що
відповідачем порушено строки оплати за
товар. За таких обставин, позивач
нарахував відповідачу 49 364,27грн. пені.

Позивач надіслав відповідачу
претензію №2131 від 12.05.14 з вимогою
погасити борг в розмірі 584 950,24грн. та 7
227,92грн. пені.

Представник позивача в позовній заяві
зазначає, що відповіді на претензію
підприємство не отримувало. Однак, до
позовної заяви представником позивача
додано гарантійний лист відповідача
(вих.№123 від 06.05.14) в якому зазначено про
гарантування оплати боргу.

Крім того, між сторонами укладено
додатковий договір №1 від 01.06.11 та
додатковий договір №2 від 29.07.14 до
договору №КІ207000197/11/663 від 01.06.11.

Крім того, 09.06.11 між Підприємством з
іноземними інвестиціями
"Лукойл-Україна" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "СОТА"
укладено договір застави, який
зареєстрований в реєстрі за №1524.

Відповідно до п.1.1 зазначеного
договору, заставодавець (відповідач) з
метою забезпечення виконання
основного зобов'язання, що випливає з
основного договору, а заставодержатель
(позивач) прийняв у заставу предмет
застави, в порядку та на умовах
визначених цим договором, в силу чого
заставодержатель (позивач) має право, в
разі невиконання заставодавцем
(відповідачем) основного зобов'язання,
одержати задоволення з вартості
предмета застави переважно перед
іншими кредиторами.

Загальна вартість предмету застави
становить 374 422,00грн. (п.1.3 договору).

Відповідно до умов договору предметом
застави є:

- транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ,
моделі - 1840 LS, тип - сідловий тягач - Е, 2000
року випуску, червоного кольору, об'єм
двигуна - 11946, номер шасі (кузова, рами,
коляски) WDB9540321K524452, номер державної
реєстрації АТ3593АО, який належить
заставодавцю на підставі свідоцтва про
державну реєстрацію транспортного
засобу серії САЕ№111342, виданого 20
жовтня 2010 року ВРЕР м.Івано-Франківськ;

- транспортний засіб марки WIELTON, моделі
РТS, тип - н/причіп бортовий - Е, 2000 року
випуску, червоного кольору, номер шасі
(кузова, рами, коляски) SU9PRW1GEY2WL1939, номер
державної реєстрації АТ6295ХХ, який
належить заставодавцю на підставі
свідоцтва про державну реєстрацію
транспортного засобу серії САЕ№111343,
виданого 20 жовтня 2010 року ВРЕР
м.Івано-Франківськ.

Крім того, 29.07.14 між сторонами укладено
додатковий договір №1 до договору
застави, посвідченого 09.06.11.

Відповідно до п.2 додаткової угоди,
предметом застави є:

- транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ,
моделі - 1840 LS, тип - сідловий тягач - Е, 2000
року випуску, червоного кольору, об'єм
двигуна - 11946, номер шасі (кузова, рами,
коляски) WDB9540321K524452, номер державної
реєстрації АТ3593АО, який належить
заставодавцю на підставі свідоцтва про
державну реєстрацію транспортного
засобу серії САЕ№111342, виданого 20
жовтня 2010 року ВРЕР м. Івано-Франківськ;

- транспортний засіб марки WIELTON, моделі
РТS, тип - н/причіп бортовий - Е, 2000 року
випуску, червоного кольору, номер шасі
(кузова, рами, коляски) SU9PRW1GEY2WL1939, номер
державної реєстрації АТ6295ХХ, який
належить заставодавцю на підставі
свідоцтва про державну реєстрацію
транспортного засобу серії САЕ№111343,
виданого 20 жовтня 2010 року ВРЕР м.
Івано-Франківськ;

- транспортний засіб марки SCANIA, моделі -
Р94GA4X2NA310, тип - сідловий тягач - Е, 2004 року
випуску, СИНЬОГО кольору, номер шасі
(кузова, рами, коляски) XLEP4X1
XLEP4X1, номер державної реєстрації
АТ4767АВ, який належить заставодавцю на
підставі свідоцтва про державну
реєстрацію транспортного засобу серії
САА№188784, виданого 30 жовтня 2009 року 1-м
МРВ ДАІ м. Івано-Франківськ;

- транспортний засіб марки SCANIA, моделі -
R380, тип - СІДЛОАИЙ ТЯГАЧ - Е, 2005 року
випуску, СИНЬОГО кольору, номер шасі
(кузова, рами, коляски) XLEP4X3, номер
державної реєстрації АТ3713ВМ, який
належить заставодавцю на підставі
свідоцтва про державну реєстрацію
транспортного засобу серії САТ№825617,
виданого 01 квітня 2014 року ВРЕР м.
Івано-Франківськ.

Загальна вартість предмету застави
становить 1 196 448,74грн. (п.3 додаткової
угоди).

Представник позивача в засіданні суду
зазначив, що станом на 23.09.14 відповідач
не здійснив оплату нафтопродуктів. Як
наслідок, борг відповідача становить 479
000,00грн.

Відповідно до п.8.1 договору застави, за
невиконання або неналежне виконання
п.5.3 договору, заставодержатель
(позивач) має право вимагати від
заставодавця (відповідача) сплати
штрафу в розмірі 5% від вартості
предмету застави, що визначна в цьому
договорі.

Позивач нарахував відповідачу 59
822,40грн. штрафу.

Станом на день звернення позивача до
господарського суду
Івано-Франківської області, на думку
позивача, становить 1 196 448 грн. для
погашення заборгованості за договором
№КІ207000197/11/663 від 01.06.2011р. у розмірі 479
000,00 грн., пені в розмірі 49
364,27грн. та штраф в розмірі 59 822,40грн.

Однак, з врахуванням заяв про зменшення
розміру позовних вимог, станом на день
проведення засідання суду (16.12.14)
заборгованість відповідача становить
314 918,40грн. - загальної суми
заборгованості, із них: 193 968,00грн. -
основного боргу, 49 364,27грн.- пені, 59
822,40грн. - штрафу.

В засіданні суду представник
відповідача наголошує, що п.1.6 договору
№КІ207000197/11/663 від 01.06.11 сторони погодили,
що ціна поставленого і неоплаченого
товару не повинна перевищувати 150
000,00грн. Відповідно до п.1 додаткової
угоди №2 до договору №КІ207000197/11/663 від
01.06.11 сторонами встановлено, що п.1.6
сторони прийшли до згоди, що ціна
поставленого і неоплаченого товару не
повинна перевищувати 450 000,00грн. Згідно
акту виборки станом на 31.08.14
заборгованість становила
479 000,00грн. Враховуючи, що поставлений і
неоплачений товар не повинен
перевищувати 450 000,00грн., представник
відповідача наголошує, що в даному
випадку заборгованість по оплаті
становила 29 000,00грн., що і є предметом
спору, тому провадження в цій частині
просить суд припинити. В стягненні
штрафу та пені просить суд відмовити,
оскільки борг відповідача на день
звернення до суду становив 29 000,00грн.

Беручи до уваги викладене вище суд
вважає за правильне позов задоволити
частково та виходить з наступних
підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема є договори
та інші правочини. Згідно ст.174
Господарського кодексу України однією
з підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору, з
урахуванням вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

За умовами ст.629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови,
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, але при укладенні договору
сторони повинні керуватися вимогами
Цивільного кодексу України, іншими
актами цивільного законодавства.

Згідно з ч.ч.1,7 ст.193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

У відповідності до частини 1
статті 509 Цивільного кодексу України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом; зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов`язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

Судом встановлено, що позивач
виконав взяті на себе зобов'язання за
укладеним договором №КІ207000197/11/663 від
01.06.11. Як вбачається з матеріалів
справи, відповідач зобов'язання за
укладеним договором не виконав, а саме:
порушив умови договору в частині
проведення розрахунків за
нафтопродукти. Заборгованість в
розмірі 193 968,00грн. за нафтопродукти на
час прийняття рішення відповідачем не
погашена, розмір вказаної вище
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи.

Суд враховуючи наведені вище норми
Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши представлені докази, прийшов
до висновку про те, що вимога позивача
щодо стягнення основного боргу за
нафтопродукти в розмірі 193 968,00грн.
обґрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання.

За ст. 612 Цивільного кодексу України,
боржник вважається таким, що
прострочив зобов'язання, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Розділом 3 договору №КІ207000197/11/663 від
01.06.11 сторони погодили порядок
розрахунків. Зокрема, п.3.3 договору
встановлено, що оплата товару на
протязі двох перших декад звітного
місяця, здійснюється покупцем
(відповідачем) не пізніше двох
банківських днів з моменту отримання
від продавця (позивача) рахунку на його
оплату. Рахунок виставляється
продавцем в останній робочий день
звітного місяця.

Однак, матеріали справи не містять
доказів виставлення позивачем
відповідних рахунків на оплату за
нафтопродукти, а тому, факт
прострочення відповідачем оплати за
отримані нафтопродукти не доведений
належними та допустимими доказами.

Крім того, сторонами в договорі не
чітко викладено пункт щодо настання
моменту що стосується проведення
розрахунків за товар, що позбавляє
можливості суд достовірно встановити
момент настання оплати за
нафтопродукти.

Крім того, додатковою угодою №2 від
29.07.14 до договору №КІ207000197/11/663 від 01.06.11,
з метою врегулювання питань оплати
товару, який поставляється продавцем,
сторони, тільки 29.07.14, прийшли до згоди
змінити пункти і розділи договору, що
стосуються оплати.

Згідно п.1 ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Крім того, суд вважає за необхідне
звернути увагу на таке. Пунктами 2, 3 ст.
549 Цивільного кодексу України
встановлено, що штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання, а неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання є пенею. Слід
зазначити, що неустойка має подвійну
правову природу. До настання строку
виконання зобов'язання неустойка є
способом його забезпечення, а в разі
невиконання зобов'язання -
перетворюється на відповідальність,
яка спрямована на компенсацію
негативних для кредитора наслідків
порушення зобов'язання боржником.

Статтею 253 Цивільного кодексу України
визначено, що перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Таким чином, оскільки недоведеним є
факт прострочення відповідачем
зобов'язань (а отже, і неналежного
виконання ним своїх договірних
зобов'язань), суд вважає, що в даному
випадку відсутні підстави для
застосування ст.549 Цивільного кодексу
України, п.7.4 договору №КІ207000197/11/663 від
01.06.11 та п.5.3.11 договору застави від 09.06.11
(стягнення неустойки).

За таких обставин суд вважає за
правильне відмовити в стягненні з
відповідача 49 364,27грн. пені та
59 822,40грн. штрафу.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Поряд із засобами цивільного-правової
відповідальності важливими гарантіями
належного та реального виконання
зобов'язань є застосування у
відносинах між боржником і кредитором
спеціальних засобів, які мають
додатковий (акцесорний) до основного
зобов'язання характер і одержали назву
способів (видів) забезпечення
виконання зобов'язань.

Статтею 572 Цивільного кодексу України
встановлено, що в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

В спірному випадку, сторонами укладено
договір застави від 09.06.11, який
забезпечує виконання заставодавцем
зобов'язань, що випливають з умов
договору №КІ207000197/11/663 від 01.06.11, а також
усі додаткові договори та додатки до
нього, які будуть укладені до
закінчення дії строку договору
№КІ207000197/11/663 від 01.06.11.

Перелік предметів застави визначений
договором №КІ207000197/11/663 від 01.06.11, п.2
додаткового договору №1 до договору
застави від 09.06.11. Відповідно до п.1.1
договору застави від 09.06.11 у випадку
невиконання основного зобов'язання,
заставодержатель має право одержати
задоволення з вартості предмета
застави переважно перед іншими
кредиторами (звернути стягнення на
предмет застави).

Оскільки, відповідач свого
зобов'язання за договором №КІ207000197/11/663
від 01.06.11 не виконав, позивач має право
на задоволення своїх вимог за цим
договором шляхом звернення стягнення
на предмет застави для погашення
основного боргу в розмірі 193 968,00грн.

Щодо транспортного засобу марки SCANIA,
моделі - R380, тип - СІДЛОАИЙ ТЯГАЧ - Е, 2005
року випуску, СИНЬОГО кольору, номер
шасі (кузова, рами, коляски) XLEP4X3,
номер державної реєстрації АТ3713ВМ,
який належить заставодавцю на підставі
свідоцтва про державну реєстрацію
транспортного засобу серії САТ№825617,
виданого 01 квітня 2014 року ВРЕР м.
Івано-Франківськ, суд зазначає
наступне. Матеріали справи містять
заяву про зменшення суми позовних
вимог №04/300 від 26.11.14, в якій зазначено,
що з метою погашення відповідачем
заборгованості, позивач надав згоду на
продаж зазначеного вище транспортного
засобу в розмірі 200 000,00грн. На рахунок
підприємства 28.10.14 перераховано 200
000,00грн. Даний факт також вказав в
засіданні суду представник
відповідача. Представником позивача
підтверджено дану обставину.

При дослідженні матеріалів справи,
оцінивши подані докази, судом
встановлено, що відповідач порушив
договірні зобов'язання що стосуються
оплати за нафтопродукти.

З'ясуванням документальних доказів у
справі суд встановив, що відповідач на
спростування правової позиції
позивача, викладеної у позовній заяві,
доказів сплати основного боргу не
подав, обставини, покладені в основу
заявлених позовних вимог у даній
справі не спростував.

З огляду на фактичні обставини справи
суд прийшов до висновку про наявність
правових підстав для часткового
задоволення позову та вважає за
правильне стягнути з відповідача на
користь позивача основний борг в сумі
193 968,00грн. В частині стягнення з
відповідача 49 364,27грн. пені та 59 822,40грн.
штрафу - слід відмовити. Оскільки,
відповідач свого зобов'язання за
договором №КІ207000197/11/663 від 01.06.11 не
виконав, позивач має право на
задоволення своїх вимог за цим
договором шляхом звернення стягнення
на предмет застави для погашення
заборгованості в розмірі 193 968,00грн.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

З огляду на вимоги ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Судові витрати відповідно до ст.49
Господарського процесуального кодексу
слід покласти на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Аналогічна правова
позиція викладена в п.4.1 Постанові
пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України (із змінами і доповненнями)".

Керуючись ст.124 Конституції
України, ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
ст.ст.11,253,509,525,526,546,549,572,610,612,627,629
Цивільного кодексу України, ст.ст.174,193
Господарського кодексу України,
ст.ст.22,33,43,49,55, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Підприємства з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна" до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "СОТА" про звернення
стягнення на заставлене майно за
договором застави № 11/664 від 09.06.11
заставною вартістю 1 196 448 грн. для
погашення заборгованості за договором
№КІ207000197/11/663 від 01.06.11 у розмірі
314 918,40грн. - загальної суми
заборгованості, з яких: 193 968,00грн.
основного боргу, 49 364,27грн.
пені, 59 822,40грн. штрафу - задоволити
частково.

Звернути стягнення на заставлене майно
за договором застави № 11/664 від 09.06.2011р.
заставною вартістю 1 196 448 грн. для
погашення заборгованості за договором
№КІ207000197/11/663 від 01.06.11 у розмірі 193
968,00грн. (сто дев'яносто три тисячі
дев'ятсот шістдесят вісім грн. 00коп.)
основного боргу, а саме:

- транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ,
моделі - 1840 LS, тип - сідловий тягач - Е, 2000
року випуску, червоного кольору, об'єм
двигуна - 11946, номер шасі (кузова, рами,
коляски) WDB9540321K524452, номер державної
реєстрації АТ3593АО, який належить
заставодавцю на підставі свідоцтва про
державну реєстрацію транспортного
засобу серії САЕ№111342, виданого 20
жовтня 2010 року ВРЕР м.Івано-Франківськ;

- транспортний засіб марки WIELTON, моделі
РТS, тип - н/причіп бортовий - Е, 2000 року
випуску, червоного кольору, номер шасі
(кузова, рами, коляски) SU9PRW1GEY2WL1939, номер
державної реєстрації АТ6295ХХ, який
належить заставодавцю на підставі
свідоцтва про державну реєстрацію
транспортного засобу серії САЕ№111343,
виданого 20 жовтня 2010 року ВРЕР
м.Івано-Франківськ;

- транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ,
моделі - 1840 LS, тип - сідловий тягач - Е, 2000
року випуску, червоного кольору, об'єм
двигуна - 11946, номер шасі (кузова, рами,
коляски) WDB9540321K524452, номер державної
реєстрації АТ3593АО, який належить
заставодавцю на підставі свідоцтва про
державну реєстрацію транспортного
засобу серії САЕ№111342, виданого 20
жовтня 2010 року ВРЕР м. Івано-Франківськ;

- транспортний засіб марки WIELTON, моделі
РТS, тип - н/причіп бортовий - Е, 2000 року
випуску, червоного кольору, номер шасі
(кузова, рами, коляски) SU9PRW1GEY2WL1939, номер
державної реєстрації АТ6295ХХ, який
належить заставодавцю на підставі
свідоцтва про державну реєстрацію
транспортного засобу серії САЕ№111343,
виданого 20 жовтня 2010 року ВРЕР м.
Івано-Франківськ;

- транспортний засіб марки SCANIA, моделі -
Р94GA4X2NA310, тип - сідловий тягач - Е, 2004 року
випуску, СИНЬОГО кольору, номер шасі
(кузова, рами, коляски) XLEP4X1
XLEP4X1, номер державної реєстрації
АТ4767АВ, який належить заставодавцю на
підставі свідоцтва про державну
реєстрацію транспортного засобу серії
САА№188784, виданого 30 жовтня 2009 року 1-м
МРВ ДАІ м. Івано-Франківськ.

Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "СОТА", вул. Юності, 33,
с. Микитинці, м. Івано-Франківськ () на користь Підприємства з
іноземними інвестиціями
"Лукойл-Україна", вул. Верхній Вал, 68, м.
Київ () 3 879,68грн. (три
тисячі вісімсот сімдесят дев'ять грн.
68коп.) судового збору.

Видати наказ.

В стягненні з відповідача 49 364,27грн.
пені та 59 822,40грн. штрафу - відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 24.12.14.

Суддя
Булка В.І.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

Помічник судді Гандера М.В. 24.12.14