ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2014 р.Справа № 923/1203/14Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Савицького Я.Ф., Ліпчанської Н.В.

(Склад колегії суддів згідно з
розпорядженням голови суду № 2604 від
24.10.2014р.)

При секретарі судового засідання:
Молодові В.С.

За участю представників сторін:

від позивача - Пайзінка С.І., за
довіреністью № б/н від 28.10.2014р.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Про час, дату та
місце його проведення повідомлений
належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Херсонський
морський торговельний порт"

на рішення господарського суду
Херсонської області від 02.10.2014р.

по справі № 923/1203/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Укр-Юг"

до Державного підприємства
"Херсонський морський торговельний
порт"

про стягнення 860 651,17 грн.

Встановила:

У серпні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Укр-Юг"
звернулось до господарського суду
Херсонської області з позовом до
Державного підприємства "Херсонський
морський торговельний порт" в якій
просив з урахуванням уточненої
позовної заяви від 02.10.2014р. стягнути з
останнього 774 107,50 грн. основного боргу
за договором поставки № 9Т від 16 травня
2014 року, 61 387,71 - пені; 8 125,61 грн. -
процентів за користування коштами та 17
030,35 грн. інфляційних нарахувань.

Позовні вимоги обґрунтовані
положеннями ст. ст. 526, 549, 550, 625, 629, 638
Цивільного кодексу України та ст. ст.
173-175, 193 Господарського кодексу України.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 02.10.2014р. (суддя
Гридасов Ю.В.) позов задоволено;
стягнуто з відповідача на користь
позивача 774 107,50 грн. основного боргу, 17
030,35 грн. інфляційних нарахувань, 8 125,61
грн. 3% річних, 61 387,71 грн. пені та 17 215,39
грн. витрат по сплаті судового збору.

Суд першої інстанції дійшов
висновку про обґрунтованість та
правомірність позовних вимог та
доведеність обставин, на які
посилається позивач, належними та
допустимими доказами.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням суду, Державне підприємство
"Херсонський морський торговельний
порт" звернулося з апеляційною скаргою,
в якій просить рішення господарського
суду Херсонської області скасувати та
постановити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог
посилаючись на порушення судом норм
процесуального та матеріального права.

В апеляційній скарзі сторона
посилається на те, що позивач не
виконав свого обов'язку щодо надання
рахунків-фактури з додаванням
видаткової, податкової та
товарно-транспортної накладної
зобов'язання по поставці бензину та
дизельного палива, чим порушив вимоги
п.п. 4.1, 4.2 укладеного договору, у зв'язку
з чим зобов'язання по сплаті за
поставлений товар у Покупця, до
пред'явлення належними чином вказаних
документів, не виникло, оскільки
доказів вручення рахунків-фактури з
додаванням видаткової, податкової та
товарно-транспортної накладної за
договором позивачем не надано.

Крім того, на думку апелянта акт
звірки розрахунків по договору № 9Т від
16.05.2014р. між сторонами не має юридичної
сили, оскільки підписаний від ДП "ХМТП"
неповноважною особою.

Також, скаржник у скарзі
наполягає на тому, що сторонами не було
узгоджено та належним чином викладено
в умовах договору розмір та порядок
стягнення пені, а тому відсутні
підстави для її нарахування.

Більш детальніше доводи
викладені у скарзі.

У відзиві на апеляційну скаргу
сторона просить рішення залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

12 грудня 2014 року до канцелярії суду від
Державного підприємства "Херсонський
морський торговельний порт" надійшло
клопотання про розгляд апеляційної
скарги без його участі.

Апеляційною інстанцією враховано, що
явка представників сторін не
визнавалась судом обов'язковою.

Відповідно до приписів п. 2
інформаційного листа Вищого
господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140
„Про деякі питання запобігання
зловживанню процесуальними правами у
господарському судочинстві" особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві. У випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Задовольнивши зазначене клопотання,
судова колегія дійшла висновку про
достатність у матеріалах справи
документальних доказів для вирішення
спору по суті за відсутності
представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали та
обставини справи на предмет надання їм
попередньою судовою інстанцією
належної юридичної оцінки та повноти
встановлення обставин, дотримання норм
матеріального та процесуального права,
згідно з вимогами ст. 101 ГПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 16
травня 2014 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Укр-Юг" (Постачальник) та Державним
підприємством "Херсонський морський
торговельний порт" (Покупець) був
укладений Договір поставки № 9Т, за
умовами якого Постачальник починаючи з
моменту підписання договору та
протягом 2014 року зобов'язалось
поставити Покупцю паливо дизельне
(Євро) марки С партіями на підставі
письмових заявок Покупця, а Покупець -
прийняти й оплатити даний товар.

Відповідно до пункту 2.1.1 Договору
Постачальник повинен поставити
Покупцю товари у кількості 1 000 (одна
тисяча) тонн.

Згідно умов п. 3.1 Договору ціна за літр
ПНР становить 19 900,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до умов п. 1,2 Договору
поставка товарів здійснюється
партіями на підставі письмових заявок
Покупця.

Відповідно до умов п.п. 5.1, 5.2 Договору
строк поставки кожної партії товарів
становить три календарних дні з
моменту подання письмової заявки
Покупцем, а поставка товарів
здійснюється силами та за рахунок
Постачальника на склад Покупця.

Згідно п. 6.3.1 Договору постачальник
зобов'язаний забезпечити поставку
товарів у строки, встановлені
Договором.

Згідно п. 10.1 Договору цей договір
набуває чинності з моменту його
підписання Сторонами і діє до 31.12.2014
року.

На виконання умов Договору 21 травня 2014
року позивачем відвантажено
відповідачу паливо дизельне (Євро)
марки С у кількості 31,379 т. на суму 624 442,10
грн. за видатковою накладною № РН-071 від
21.05.2014р., (довіреність № 200 від 21.05.2014р.)

За умовами пункту 4.1 Договору,
розрахунки проводяться шляхом оплати
Покупцем вартості поставленої партії
товарів протягом трьох банківських
днів з дня поставки партії товарів
Покупцю на підставі (рахунку-фактури)
Постачальника.

Згідно умов п. 4.2 Договору до
рахунку-фактури додаються видаткова,
податкова та товарно-транспортна
накладні.

Відповідно до умов п. 4.4. Договору
оплата повинна проводитись з
обов'язковим посиланням у рахунках і
платіжних дорученнях на номер даного
Договору.

Враховуючи положення пункту 4.1
Договору, останнім днем розрахунку за
отриманий по накладній № РН-071 від
21.05.2014р. товар є 26 травня 2014 року (з
урахуванням вихідних днів)

Всупереч домовленостям сторін,
відповідач розрахувався за
поставлений товар з позивачем
частково, про що свідчить копія
банківської виписки. (а.с. 79-87)
Несплаченою залишилась сума у розмірі
126 442,10 грн.

26 травня 2014 року позивач згідно умов
Договору відвантажив відповідачу
паливо дизельне (Євро) марки С
(видаткова накладна № РН-075 від 26.05.2014р.,
довіреність № 214 від 26.05.2014р.) у
кількості 32,546 т. на суму 647 665,40 грн. За
дану продукцію товару відповідач не
розрахувався. Кінцевий строк оплати за
видатковою накладною № РН-075 від
26.05.2014р. - до 29 травня 2014 року, відповідно
до умов п. 4.1. Договору.

Вказаний товар був належним чином та
без будь-яких претензій отриманий
відповідачем, про що свідчить його
підпис на видаткових та
товарно-транспортних накладних. (а.с.
9,10,13,14)

В силу ч.1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

За вимогами ст. 712 ЦК України, які
кореспондуються з вимогами ст. 265 ГК
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

На підставі ст.ст. 629, 525, 526 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння заміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Судова колегія не приймає до уваги
доводи відповідача щодо відсутності у
нього обов'язку по сплаті поставленого
товару, з підстав того, що позивач на
адресу відповідача не надіслав рахунки
на оплату товару з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ст. 666 ЦК
України, якщо продавець не передає
покупцеві приналежності товару та
документи, що стосуються товару та
підлягають переданню разом з товаром
відповідно до договору купівлі-продажу
або актів цивільного законодавства,
покупець має право встановити розумний
строк для їх передання. Якщо
приналежності товару або документи, що
стосуються товару, не передані
продавцем у встановлений строк,
покупець має право відмовитися від
договору купівлі-продажу та повернути
товар продавцеві.

Проте як свідчать матеріали справи
відповідач не звертався до позивача з
заявами про відсутність будь-яких
документів, які передбачені договором
та вимогами надати ці документи, а
також не відмовлявся від договору і не
повернув отриманих за ним товар, тобто
фактично визнавав, що отримав з товаром
всі передбачені умовами договору
документи, а відтак строк виконання
його зобов'язань по оплаті цього товару
згідно умов договору настав у
встановлені договором строки.

Крім того, судова колегія зазначає, що
рахунок-фактура є документом, який
містить тільки платіжні реквізити, на
які потрібно перерахувати кошти, а
ненадання рахунку-фактури не є
відкладальною умовою у розумінні
статті 212 ЦК України, а тому наявність
або відсутність рахунку-фактури не
звільняє відповідача від обов'язку
оплатити поставлений товар.

Таким чином, судова колегія дійшла до
висновку про необґрунтованість та не
доведеність доводів скаржника щодо
відсутності правового виникнення
зобов'язання по оплаті поставленого
позивачем товару, за умовами
укладеного між сторонами договору.

Таким чином, заборгованість
відповідача за поставлений товар у
сумі 774 107,50 грн. підлягає стягненню.

Згідно вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Колегія суддів апеляційної інстанції
за допомогою методики визначеної у
програмно-технічному комплексі
„Ліга-Закон" перевірила розрахунок
нарахованих відповідачу збитків від
інфляції і 3 % річних та встановила, що
він здійснений позивачем арифметично
та методологічно вірно.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що місцевий господарський суд
дійшов вірного висновку щодо
задоволення позовних вимог в частині
стягнення збитків від інфляції у сумі 17
030,35 грн. та 8 125,61 грн. - 3% річних.

Щодо стягнення з відповідача
пені, апеляційний господарський суд
виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ГК України
штрафними санкціями в цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
зобов'язання.

За п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України одним із
наслідків порушення зобов'язання є
сплата неустойки (пені), а відповідно до
вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюються договором або
актом цивільного законодавства.

Відповідно до умов п. 7.2. Договору
за прострочення платежу за поставлений
товар Покупець сплачує Постачальнику
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від несплаченої суми, за
кожен день прострочення.

Згідно із ст. 3 Закону України
„Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Судова колегія перевіривши
розрахунки позивача, дійшла висновку
про наявність підстав для задоволення
вимоги позивача про стягнення з
відповідача пені у розмірі 61 387,71грн.

На думку судової колегії, місцевий суд
повністю встановив та дослідив
фактичні обставини справи дав повну та
всебічну оцінку наявним у ній доказам
та правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.

Наведені скаржником в апеляційній
скарзі доводи, які фактично повторюють
його доводи викладені у відзиві на
позов і яким місцевий суд дав належну
оцінку, на переконання колегії суддів
не доводять помилковість прийнятого
місцевим господарським судом рішення,
а тому не можуть прийматись до уваги та
бути підставою для скасування рішення
місцевого суду.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що в задоволенні
апеляційної скарги відповідача слід
відмовити, а рішення місцевого
господарського суду залишити без змін.

Керуючись ст.99, 101, 103 п.1, 105
господарського процесуального кодексу
України, судова колегія -

П О С Т А Н О В И Л А
:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Херсонський морський
торговельний порт" - залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Херсонської області від 02.10.2014р. по
справі № 923/1203/14- залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано
18.12.2014р.

Головуючий суддя
В.А. Лисенко

Суддя
Я.Ф. Савицький

Суддя
Н.В. Ліпчанська