РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2014 р.
Справа № 902/1445/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Демянчук Ю.Г.

судді
Крейбух О.Г. ,

судді
Філіпова Т.Л.

при секретарі судового засідання Лелех
І.Ю.

за участю представників сторін:

позивача - Мельничук О.В., довіреність б/
н від 05.02.2013р.

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Керамік
-Плюс" на рішення господарського суду
Вінницької області від 12.11.14 р. у справі
№ 902/1445/14

за позовом Крижопільського виправного
центру управління Державної
пенітенціарної служби України у
Вінницькій області №113, с. Городківка
Крижопільського району Вінницької
області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Керамік - Плюс", м.
Вінниця

про стягнення 114 920 грн. заборгованості
за договором № 05/11 від 05.11.2013 р.

Розпорядженням голови Рівненського
апеляційного господарського суду
Савченка Г.І. від 17.12.2014 року у складі
судової колегії було здійснено заміну
судді Юрчука М.І. на суддю Філіпову Т.Л.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Вінницької області від 12.11.2014 року зі
справи №902/1445/14 позов задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Керамік-Плюс" на
користь Крижопільського виправного
центру управління Державної
пенітенціарної служби України у
Вінницькій області № 113 114920 грн. 00 грн. -
боргу, 2298 грн. 40 коп. - витрат по сплаті
судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, у
якій просить скасувати рішення
господарського суду Вінницької
області від 12.11.2014 року у справі №902/1445/14
повністю та постановити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт
посилається на порушення
господарським судом Вінницької
області норм матеріального та
процесуального права.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 02.12.2014 року
апеляційну скаргу позивача прийнято до
провадження у складі колегії:
головуючий суддя Демянчук Ю.Г., суддя
Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. та
призначено до розгляду на 18.12.2014 року.

Позивач не скористався правом, наданим
ст. 96 ГПК України, та не направив до
господарського суду відзив на
апеляційну скаргу.

Присутній в судовому засіданні 18.12.2014
року представник позивача заперечив
проти доводів апеляційної скарги,
просив суд апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Керамік - Плюс"
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Вінницької
області від 12.11.2014 року у даній справі
без змін.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про поважність
причин неявки суд не повідомив.

Зважаючи, що судом вжито необхідних
заходів для завчасного повідомлення
сторін про час і місце розгляду справи,
що стверджується наявними у справі
матеріалами /а.с. 213-214/, явка
представників сторін в судове
засідання обов'язковою не визнавалась
та додаткові докази судом не
витребовувались, колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги без участі
представника відповідача за наявними у
справі матеріалами.

В статті 99 ГПК України зазначено, що в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст. 101 ГПК України у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши апеляційну скаргу,
вивчивши матеріали справи, наявні в ній
докази, заслухавши пояснення
представника позивача у судовому
засіданні, перевіривши оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення
місцевим господарським судом,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи
05.11.2013 р. між Крижопільським виправним
центром № 113 /Виконавець/ та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Керамік-Плюс"
/Замовник/ укладено угоду № 05/11 за
умовами якої Виконавець надає в
розпорядження Замовника робочу силу з
числа засуджених для виконання різних
робіт і послуг, обговорених сторонами в
залежності від необхідності /розділ 1
Угоди/ /а.с.10/.

Передбачені договором роботи
виконуються під керівництвом
Замовника на його обладнанні з
використанням його сировини та
матеріалів, інструментів, механізмів
та транспортних засобів. Замовник
зобов'язаний створити належні та
безпечні умови праці, а також
забезпечити житлом та належними
умовами проживання /розділ 2 Угоди/.

Розділом 4 Угоди сторони погодили, що
Замовник зобов'язується виплачувати
Виконавцю за одну відпрацьовану
людино-годину 11,6019 грн. та з доплатою в
нічний час 4,0606 грн. за годину з
урахуванням всіх нарахувань. Оплата
праці проводиться в грошовій формі. В
разі зміни мінімальної заробітної
плати надається додаткова угода про
оплату за одну відпрацьовану
людино-годину. Розрахунки проводяться
в два періоди: попередня оплата 50% від
місячної вартості та оплата за
поточний місяць - решта суми згідно
акту наданих послуг.

За умовами розділу 5 Угоди Виконавець
несе відповідальність за своєчасне
надання робочої сили в погодженій
кількості та в установлений час.
Замовник зобов'язаний здійснювати
постійний нагляд за виконанням робіт.
При цьому Замовник надає Виконавцю в
кінці кожного місяця копії табелів
робочого часу для нарахування
заробітної плати. В разі не проведення
розрахунків згідно п. 4 Угоди
Виконавець має право відізвати робочу
силу без попередження Замовника.

Згідно розділу 6 Угоди у випадку коли у
Замовника виникає потреба припинити
дію договору та відмовитися від
використання робочої сили із числа
засуджених, він повинен повідомити про
це керівництво центру у триденний
термін.

Судом встановлено і матеріалам справи
підтверджено, що за період з листопада
2013 року по квітень 2014 року включно
позивач на умовах угоди № 05/11 від 05.11.2013
р. надав, а відповідач прийняв послуги
та роботи на загальну суму 975 202,00 грн. за
які відповідач провів розрахунок на
суму 902 522,00 грн., що стверджується
обопільнопідписаними сторонами актами
виконаних робіт за період з листопада
2013 р. по квітень 2014 р., рознарядками на
вивід засуджених на роботу, табелями
обліку робочого часу за вказаний
період, виписками банківських установ
/а.с.19-24, 45-49, 68-98, 105-133/.

Таким чином станом на 01.05.2014 р.
заборгованість відповідача становить
70 680,00 грн. /975 202,00-902 522,00/.

На підтвердження виконання зобов'язань
за договором від 05.11.2013 р. № 05/11 в травні
2014 року позивач надав суду рознарядки
на вивід засуджених на роботу з 02.05.2014 р.
по 09.05.2014 р., з 09.05.2014 р. по 16.05.2014 р., з
16.05.2014 р. по 23.05.2014 р., наряди виконаних
робіт за травень 2014 року, табелі обліку
робочого часу засуджених за травень 2014
року, відомості про забезпечення
нагляду на добу у Крижопільському
виправному центрі /а.с.16-18, 100-104/.

При цьому із табелю обліку робочого
часу засуджених за травень 2014 року
вбачається, що загальна кількість
відпрацьованих годин становить 3543
години, а із рознарядок на вивід
засуджених на роботу відповідно, що ряд
засуджених вибули з об'єкта 15.05.2014 р., а
решта з 21.05.2014 р.

Із матеріалів справи вбачається, що за
результатами виконаних робіт в травні
2014 року Виконавець склав акт б/н від
21.05.2014 р. підписавши та скріпивши його
печаткою зафіксувавши в ньому факт
надання послуг на суму 42 240,00 грн із
наступними показниками: кількість
л/год - 3 543; по ціні 11,6019 грн; на суму 41 103,02
грн; доплата за нічний час кількістю
л/год - 280 по ціні 4,0606 грн на суму 1136,99 грн
/а.с.13/.

Не погодившись із даним актом
відповідач оформив власний акт від
21.05.2014 р. на суму 32240,00 грн із наступними
показниками: 3224 л/год /а.с.11, 12/.

Колегія суддів також враховує, що
будь-яких мотивованих підстав відмови
відповідача в підписанні акту наданого
позивачем матеріали справи не містять.

За своєю правовою природою
вищевказаний договір є договором про
надання послуг, правове регулювання
якого передбачено главою 63 "Послуги.
Загальні положення" Цивільного кодексу
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч.1 ст.903 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку, а згідно ст.526 ЦК України,
ст.193 ГК України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких вказівок -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Відповідно до ст.599 ЦК
України, ст.202 ГК України зобов'язання
припиняється його виконанням,
проведеним належним чином.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, відповідач розрахунків за
отримані послуги на умовах Угоди № 05/11
від 05.11.2013 р. не провів, доказів
виникнення якихось форс-мажорних
обставин, які стали причиною
невиконання ним взятого на себе
зобов'язання по оплаті отриманих
послуг суду не надав, за наведених
обставин колегія суддів погоджується
із висновком суду першої інстанції про
правомірність та обгрунтованість
вимог позивача про стягнення з
відповідача боргу в розмірі 114 920,00 грн.
(72 680,00 (борг станом на 01.05.2014 р.) + 42 240,00
(борг за травень 2014 року).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Колегія суддів вважає також вірним
висновок суду першої інстанції, що
посилання відповідача на ненадання
позивачем послуг в травні 2014 року за
Угодою від 05.11.2013 р. №05/11 спростовується
наявними у справі доказами наданими
позивачем про які вказувалось вище, а
саме рознарядками на вивід засуджених,
табелями обліку робочого часу,
відомостями про забезпечення нагляду
на добу тощо.

Доповідні записки від 10.04.2014 р. та від
03.05.2014 р. надані відповідачем як доказ
неналежного виконання позивачем
зобов'язань за Угодою оцінюються судом
критично, оскільки наведені у них
обставини (невихід засуджених на
роботу, забрання всіх засуджених з
місця роботи) жодним чином не
зафіксовані та спростовуються
наданими позивачем документами про які
вказувалось вище з яких вбачається, що
роботи засудженими виконувались до
21.05.2014 р.

Окрім того, матеріали справи не містять
доказів подальшого реагування
Замовника на вказані доповідні
записки, в тому числі листи до
Виконавця з доказами їх надіслання або
вручення з приводу неналежного
виконання своїх зобов'язань, обопільно
складені акти про невихід засуджених
тощо.

Вирішуючи спір, колегія суддів
враховує, що умовами Угоди передбачено
наступне: роботи виконуються під
керівництвом Замовника; Замовник
зобов'язаний здійснювати постійний
нагляд за виконанням робіт; Замовник
надає Виконавцю в кінці кожного місяця
копії табелів робочого часу для
нарахування заробітної плати тощо.

Посилання відповідача на зменшення
кількості працюючих та їх невихід на
роботу в травні 2014 року не
заперечується позивачем, який вказує,
що в зв'язку з цим у вказаному місяці
була найменша сума наданих послуг.

Суд зауважує, що вказане посилання
відповідача свідчить не про
невиконання відповідачем своїх
зобов'язань, а лише про зменшення
обсягу наданих послуг.

Розділом 5 Угоди передбачено право
Виконавця без попередження Замовника
відізвати робочу силу в разі
непроведення останнім розрахунків
згідно розділу 4 Угоди.

Враховуючи наявність боргу станом на
01.05.2014р. в розмірі 72680,00 грн, що не
заперечується сторонами, позивач мав
право зменшити кількість працюючих або
взагалі відізвати всіх засуджених без
попередження відповідача.

Вказане узгоджується із приписами
статті 615 ЦК України відповідно до якої
у разі порушення зобов'язання однією
стороною друга сторона має право
частково або в повному обсязі
відмовитися від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом;
реалізація права на односторонню
відмову, передбачену договором або
законом, спричиняє припинення
зобов'язання, зміст якого складають
права кредитора, що відмовляється від
зобов'язання, та обов'язки боржника.

Окрім того визначена статтею 906 ЦК
України відповідальність виконавця за
порушення договору про надання послуг
за плату передбачає відшкодування ним
збитків, завданих замовнику
невиконанням або неналежним
виконанням договору, у разі наявності
його вини, у повному обсязі, якщо інше
не встановлено договором або законом.

В силу ст. 32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог чи заперечень.

Відповідно до приписів ст. 34 ГПК
України, господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про задоволення позову в
повному обсязі. Таким чином, рішення
господарського суду Вінницької
області від 12.11.2014 р. у справі № 902/1445/14
прийняте на підставі матеріалів
справи, відповідає нормам
матеріального та процесуального права.
Доводи скаржника, викладені ним в
апеляційній скарзі, висновків
місцевого господарського суду не
спростовують, а відтак, не є такими, що
можуть бути підставою згідно зі ст.104
ГПК України для скасування чи зміни
оскаржуваного рішення.

Оскільки апеляційна скарга
відповідача задоволенню не підлягає,
судові витрати покладаються на
скаржника відповідно до норм ст.49 ГПК
України.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105,
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Вінницької області від 12.11.2014 року у
справі № 902/1445/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Керамік -
Плюс" без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання постановою
апеляційного господарського суду
законної сили.

Справу № 902/1445/14 повернути до
господарського суду Вінницької
області.

Головуючий суддя
Демянчук Ю.Г.

Суддя
Крейбух О.Г.

Суддя
Філіпова Т.Л.