КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2014 р. Справа№ 910/18448/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Чорної Л.В.

при секретарі: Громак В.О.

За участю представників:

від позивача: Борисенко Д.В.,
довіреність №56 від 15.07.2014, Бойко І.Ю.,
довіреність №57 від 15.07.2014, Шилова Н.В.,
довіреність №58 від 15.07.2014, Осмоловська
Г.І., довіреність №108 від 04.12.2014, Філатов
С.Л., довіреність №103 від 04.12.2014,
Нестеренко Ю.Г., довіреність №104 від
04.12.2014;

від відповідача: не з'явився;

від прокуратури: Жовтун Н.Б.,
посвідчення №019901 від 21.08.2013;

Розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Голден Деррік»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 20.10.2014

у справі №910/18448/14 (суддя Гумега О.В.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Надра України»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Голден Деррік»

про розірвання Договору
купівлі-продажу №136/13 від 30.04.2013 (частки
у праві спільної часткової власності
(спільному майні учасників) за
Договором №122 від 26.12.2003 про спільну
діяльність на Сахалінському родовищі,
укладеного між Публічним акціонерним
товариством Національна акціонерна
компанія "Надра України" та Товариством
з обмеженою відповідальністю "Голден
Деррік")

за участю Прокуратури міста Києва

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва
передані вимоги Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Надра України»
(далі - позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Голден
Деррік» (далі - відповідач) про
розірвання Договору купівлі-продажу
№136/13 від 30.04.2013 (частки у праві спільної
часткової власності (спільному майні
учасників) за Договором №122 від 26.12.2003
про спільну діяльність на
Сахалінському родовищі, укладеного між
Публічним акціонерним товариством
Національна акціонерна компанія "Надра
України" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Голден Деррік").

Позов обґрунтовано тим, що 30.04.2013 між
позивачем та відповідачем було
укладено Договір купівлі-продажу №136/13
(частки у праві спільної часткової
власності (спільному майні учасників)
за Договором №122 від 26.12.2003 про спільну
діяльність на Сахалінському родовищі).
Проте, в порушення взятих на себе
договірних зобов'язань, відповідач не
сплатив позивачу грошові кошти у
розмірі 6360000,00грн. по Договору
купівлі-продажу №136/13 від 30.04.2013, що є
істотним порушенням відповідачем умов
вказаного договору та підставою для
його розірвання в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду міста
Києва №910/18448/14 від 20.10.2014 позов
задоволено повністю. Розірвано Договір
купівлі-продажу №136/13 від 30.04.2013 (частки
у праві спільної часткової власності
(спільному майні учасників) за
Договором №122 від 26.12.2003 про спільну
діяльність на Сахалінському родовищі),
укладений між Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Надра України" та Товариством
з обмеженою відповідальністю "Голден
Деррік". Стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Голден
Деррік" на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Надра України"
1218,00грн. судового збору.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням Товариство з обмеженою
відповідальністю «Голден Деррік»
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду міста Києва
№910/18448/14 від 20.10.2014 скасувати та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.11.2014
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Голден
Деррік» прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 26.11.2014.

Через відділ документального
забезпечення суду від Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Надра України»
надійшов відзив на апеляційну скаргу
відповідача, у якому позивач, заперечив
проти доводів, викладених в
апеляційній скарзі, просив рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

В судове засідання з'явились
представники позивача, відповідача та
прокуратури. Заслухавши пояснення
представників, колегія суддів
оголосила перерву в судовому засіданні
до 10.12.2014.

В судове засідання 10.12.2014 з'явились
представники позивача та прокуратури.

Через відділ документального
забезпечення від позивача надійшли
доповнення до відзиву на апеляційну
скаргу.

Представник відповідача був належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи, проте в судове
засідання не з'явився, через відділ
документального забезпечення подав
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Вказане клопотання відповідача
обґрунтовано необхідністю
докладнішого ознайомлення з
доповненням до відзиву позивача та
зайнятістю представника відповідача в
іншому судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення клопотання відповідача
про відкладення з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 28 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) представниками сторін у
справі можуть бути особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю.

Слід зазначити, що ГПК України не
обмежує кількості представників, яких
може призначити одна особа та не
забороняє фізичній особі-підприємцю
особисто брати участь у справі.

Стаття 77 ГПК України надає суду право, а
не зобов'язує його відкласти розгляд
справи в разі нез'явлення в засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що
09.12.2014 представник відповідача
знайомився з матеріалами справи та,
зокрема, з доповненням на відзив
позивача.

Крім того, через відділ
документального забезпечення
відповідачем надані заперечення на
відзив та доповнення до відзиву
позивача, у яких останній письмово
виклав свої доводи та просив скасувати
рішення суду першої інстанції.

Оскільки явка учасників апеляційного
провадження судом апеляційної
інстанції обов'язковою не визнавалася,
а участь в засіданні суду є правом, а не
обов'язком сторони, Київський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги за відсутності
представників відповідача.

Від позивача надійшла заяви про відвід
колегії суддів.

Відповідно до вимог статті 20 ГПК
України колегією суддів в нарадчій
кімнаті вирішено питання про відвід
суддів, про що винесено ухвалу, якою
відмовлено у задоволенні заяви
позивача про відвід колегії суддів.

Представник позивача заперечив проти
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, просив рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Представник прокуратури заперечив
проти доводів, викладених в
апеляційній скарзі, просив рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Відповідно до статті 101 ГПК України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу, також апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи, Київський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

30.04.2013 між Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Надра України" (позивач),
визначеним як продавець, та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Голден Деррік"
(відповідач), визначеним як покупець,
був укладений Договір купівлі-продажу
№136/13 (частки у праві спільної
часткової власності (спільному майні
учасників) за Договором №122 від 26.12.2003
про спільну діяльність на
Сахалінському родовищі, укладеним між
Національною акціонерною компанією
"Надра України", Дочірнім підприємством
Національної акціонерної компанії
"Надра України"
"Полтавнафтогазгеологія" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сахалінське") (з
усіма додатками, змінами і
доповненнями, додатковими угодами, що є
невід'ємною частиною останнього
вказаного договору).

Відповідно до п.1 Договору
купівлі-продажу №136/13 від 30.04.2013 (далі -
Договір купівлі-продажу) продавець
(позивач) підтверджує, що станом на дату
укладення даного договору частка
продавця у праві спільної часткової
власності (спільному майні учасників)
за Договором №122 про спільну
діяльність від 26.12.2003 (далі - Договір про
спільну діяльність) становить 24 %.

Згідно з п.2 Договору купівлі-продажу
продавець (позивач) передає покупцю
(відповідачу), а покупець з дати
підписання сторонами акту
приймання-передачі частки у праві
спільної часткової власності
(спільному майні учасників) за
Договором про спільну діяльність
набуває права власності на цю частку
продавця в розмірі 24% (далі - частка).

Відповідно до п.3 Договору
купівлі-продажу сторони узгодили, що
ціна продажу частки за цим договором
без урахування ПДВ становить
5300000,00гривень (п'ять мільйонів триста
тисяч грн. 00 коп.), сума ПДВ 1060000,00гривень
(один мільйон шістдесят тисяч грн. 00
коп.), разом з ПДВ 6360000,00грн. (шість
мільйонів триста шістдесят тисяч грн. 00
коп.) і сплачується покупцем
(відповідачем) продавцю (позивачу
протягом 60 банківських днів з дати
підписання цього договору).

Пунктом 7 Договору купівлі-продажу
передбачено, що всі правовідносини, що
виникають з цього договору або
пов'язані із ним, у тому числі пов'язані
із дійсністю, укладенням, виконанням,
зміною та припиненням цього договору,
тлумаченням його умов, визначенням
наслідків недійсності або порушення
договору, регламентуються цим
договором та відповідними нормами
чинного в Україні законодавства, а
також застосовними до таких
правовідносин звичаями ділового
обороту на підставі принципів
добросовісності, розумності та
справедливості.

Позивач зазначив, що 13.05.2014 сторони
підписали Акт приймання-передачі
частки у праві спільної часткової
власності (спільному майні учасників)
до Договору №136/13 від 30.04.2013, яким
підтвердили, що продавець передав, а
покупець прийняв у власність частку у
розмірі 24% у спільній частковій
власності (спільному майні учасників)
за Договором про спільну діяльність
№122 від 26.12.2003, укладеним між
Національною акціонерною компанією
"Надра України", Дочірнім підприємством
Національної акціонерної компанії
"Надра України"
"Полтавнафтогазгеологія" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сахалінське") (з
усіма додатками, змінами і
доповненнями, додатковими угодами, що є
невід'ємною частиною вказаного
договору).

Натомість, в порушення договірних
зобов'язань відповідач не виконав свої
зобов'язання щодо сплати грошових
коштів у розмірі 6360000,00грн. по Договору
купівлі-продажу №136/13 від 30.04.2013 у
визначений цим договором строк.

24.04.2014 позивач звернувся до відповідача
з претензією №491/2/02/11 від 24.04.2014, в якій
акцентував увагу, що відповідачем не
виконується зобов'язання за Договором
купівлі-продажу та вимагав від
останнього перерахувати на рахунок
Національної акціонерної компанії
"Надра України" суму заборгованості по
Договору купівлі-продажу у розмірі
6360000,00грн.

Відповідно до рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення №671 вищенаведена
претензія була отримана 28.04.2014
представником відповідача за
довіреністю.

За результатами розгляду претензії
№491/2/02/11 від 24.04.2014, відповідач листом
№б/н від 11.06.2014 повідомив позивача про
те, що адміністрацією підприємства
відповідача вирішуються питання із
банківською установою щодо відкриття
кредитної лінії, всі отримані кошти
будуть спрямовані на погашення
заборгованості перед позивачем.

Проте, станом на час звернення позивача
з даним позовом до суду, відповідач
претензію позивача про сплату
заборгованості по Договору
купівлі-продажу №136/13 від 30.04.2013 у
розмірі 6360000,00грн. не задовольнив,
грошові кошти в наведеній сумі
позивачу не сплатив.

Невиконання відповідачем прийнятих на
себе за Договором купівлі-продажу №136/13
від 30.04.2013 обов'язків по оплаті частки у
праві спільної часткової власності
(спільному майні учасників) за
Договором про спільну діяльність №122
від 26.12.2003, позивач вважає істотним
порушенням умов спірного договору, яке
надає йому право вимагати розірвання
Договору купівлі-продажу №136/13 від
30.04.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених
Господарським процесуальним кодексом
України заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) передбачено,
що кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Частиною другою цієї статті визначено
способи захисту цивільних прав та
інтересів, в тому числі, припинення
правовідношення.

Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на
захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення зазначеної норми
та принцип диспозитивності у
господарському судочинстві, позивач
має право вільно обирати способи
захисту порушеного права чи інтересу.

За наведених обставин позивач
звернувся до Господарського суду міста
Києва з позовом про розірвання
Договору купівлі-продажу №136/13 від
30.04.2013 (частки у праві спільної
часткової власності (спільному майні
учасників) за Договором №122 від 26.12.2003
про спільну діяльність на
Сахалінському родовищі), укладеного
між Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Надра України" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Голден
Деррік".

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ч. 1 статті 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Отже, за змістом статті 651 ЦК України -
договір може бути розірвано за
наявності істотного порушення умов
договору.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Статтею 188 ГК України визначено, що
зміна та розірвання господарських
договорів в односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Разом з тим, передбачене статтею 188ГК
України надсилання іншій стороні
пропозиції про розірвання договору в
разі виникнення такої необхідності є
правом, а не обов'язком особи, яка
добровільно, виходячи з власних
інтересів, його використовує та може
звернутися за захистом свого
порушеного права шляхом подання позову
до відповідача про розірвання
договору. Наведена правова позиція
міститься у постанові Верховного Суду
України від 19.09.2011 №22/110 (абз. 8 п. 1
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 24.11.2011
№ 01-06/1642/2011).

Отже, за відсутності в матеріалах
справи доказів надсилання позивачем
відповідачу пропозиції про розірвання
спірного договору в порядку ст. 188 ГК
України, позивач не позбавлений права
звернутись за захистом свого
порушеного права шляхом подання позову
до відповідача про розірвання
договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Судовою колегією встановлено, що
згідно з пунктом 3 Договору
купівлі-продажу №136 від 30.04.2013
відповідач (покупець) був зобов'язаний
сплатити позивачу (продавцю) ціну
продажу частки за цим договором в
розмірі 6360000,00грн. (з урахуванням ПДВ)
протягом 60 банківських днів з дати
підписання цього договору.

Як свідчать матеріали справи, Договір
купівлі-продажу №136 підписаний
сторонами 30.04.2013, а отже відповідач був
зобов'язаний сплатити позивачу ціну
продажу частки за цим договором в
розмірі 6360000,00грн. протягом 60
банківських днів з 30.04.2013 (дати
підписання цього договору).

Судом встановлено, що відповідач не
виконав вищенаведене зобов'язання щодо
сплати грошових коштів в сумі та в
строк, які передбачені в пункті 3
Договору купівлі-продажу, а рівно таке
зобов'язання відповідач не виконав і
станом на момент вирішення спору по
суті, належних доказів протилежного
суду надано не було.

Отже, враховуючи те, що належних
доказів виконання відповідачем умов п.3
Договору купівлі-продажу суду не
надано, зазначене порушення
відповідачем умов оспорюваного
Договору купівлі-продажу щодо оплати
вважається судом істотним порушенням
відповідачем Договору купівлі-продажу,
внаслідок чого позивач був позбавлений
того, на що він розраховував під час
укладання даного договору. Позивач
взагалі не отримав грошові кошти в
розмірі 6360000,00 грн. за продану частку
відповідно до умов Договору
купівлі-продажу.

За встановлених обставин, місцевий
господарський суд дійшов вірного
висновку про обґрунтованість вимог
позивача про розірвання Договору
купівлі-продажу № 136/13 від 30.04.2013 (частки
у праві спільної часткової власності
(спільному майні учасників) за
Договором №122 від 26.12.2003 про спільну
діяльність на Сахалінському родовищі),
укладеного між Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Надра України" та Товариством
з обмеженою відповідальністю "Голден
Деррік".

Враховуючи вищезазначене, Київський
апеляційний господарський суд не
вбачає підстав для скасування рішення
Господарського суду Київської області
у даній справі, в зв'язку з чим
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю «Голден
Деррік»задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Голден
Деррік» на рішення Господарського суду
міста Києва від 20.10.2014 у справі №910/18448/14
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
міста Києва від 20.10.2014 у справі №910/18448/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/18448/14
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
Л.Г. Смірнова

Судді
Л.В. Кропивна

Л.В. Чорна