ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" грудня 2014 р.
Справа № 924/1512/14

Господарський суд Рівненської області
в складі судді Пашкевич І.О.,

при секретарі судових засідань Морозу
С.Ю.

розглянувши матеріали справи за
позовом Прокурора Ізяславського
району Хмельницької області в
інтересах держави в особі Ізяславської
виправної колонії Управління
державної пенітенціарної служби
України у Хмельницькій області №31
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрресурс"

про стягнення заборгованості в сумі
60 624 грн. 84 коп.

За участі представників:

від позивача: Желіховська Л.В.,
довіреність №6915 від 03.11.2014 року;

від відповідача: не з'явився;

від органу прокуратури: Шрамович Р.М.,
за посвідченням №030111 від 05.11.2014 року.

Статті 20, 22, 91 Господарського
процесуального кодексу України
роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20
ГПК України відсутні.

Обставини справи: В жовтні 2014 року
Прокурор Ізяславського району
Хмельницької області звернувся до
господарського суду Хмельницької
області в інтересах держави в особі
Ізяславської виправної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України у Хмельницькій області
№31 (далі Виправна колонія) з позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрресурс" (далі
Товариство) про стягнення
заборгованості в сумі 60 624,84 грн., яка
виникла внаслідок неналежного
виконання відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договорами купівлі
продажу №178 від 01.07.2011 року, №Г-94 від
08.05.2013 року та договором про надання
послуг №184.

Ухвалою господарського суду
Хмельницької області від 09 жовтня 2014
року матеріали вказаної позовної заяви
передані за підсудністю до
господарського суду Рівненської
області.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 21 жовтня 2014
року прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі, розгляд якої призначено на 4
листопада 2014 року.

У судовому засіданні 4 листопада 2014
року оголошувалась перерва до 5 грудня
2014 року, 5 грудня 2014 року до 10 грудня 2014
року, про що сторони повідомлялись під
розписку у відповідних протоколах
судового засідання.

У судове засідання 10 грудня 2014 року
відповідач не забезпечив участі
повноважного представника, хоча про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином. Однак, в
день судового засідання подав через
відділ канцелярії суду письмові
пояснення, відповідно до яких, крім
іншого, визнав заборгованість перед
позивачем в сумі 60 624,84 грн.

Крім того, відповідач у письмових
поясненнях, посилаючись на тяжке
фінансове становище, просив
розстрочити існуючу заборгованість в
сумі 60 624,84 грн. на щомісячні платежі в
сумі 2 000,00 грн.

Стаття 83 Господарського
процесуального кодексу України,
передбачає право господарського суду
при прийнятті рішення, зокрема,
розстрочити виконання рішення, однак з
огляду на те, що в матеріалах справи
відсутні, та відповідачем не подані,
будь-які докази на підтвердження
тяжкого фінансового становища
останнього, у суду на момент прийняття
рішення відсутні підстави для
розстрочення його виконання.

У судовому засіданні 10.12.2014 року
позивач та прокурор підтримали позовні
вимоги з підстав зазначених в позовній
заяві та наполягали на їх задоволенні.

Так як явка представників у судове
засідання обов'язковою не визнавалась,
враховуючи, що відповідач повідомлений
про дату, час та місце розгляду справи,
однак, у судове засідання не з'явився,
суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності відповідача.

Заслухавши пояснення представників
позивача та прокуратури, вивчивши
подані письмові докази, оцінивши їх за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд дійшов висновку що
позов підлягає задоволенню.

В результаті розгляду матеріалів
справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2011 року між Товариством
(замовник) та Виправною колонією
(виконавець) було укладено договір про
надання послуг №184 (далі Договір 1, а.с.
18-19) та специфікацію №1 до нього (а.с. 19
зворот), відповідно до умов якого
виконавець бере на себе зобов'язання
надати послуги по виготовленню
заготовок обрізних з наданих йому
матеріалів на обладнанні замовника, а
замовник - оплатити замовлені послуги,
згідно Специфікації №1, яка є
невід'ємною частиною договору (п. 1.1
Договору 1).

У відповідності до пункту 2.2 Договору 1
вартість оплати з врахуванням
виробничих послуг за виготовлення
одиниці певного виду продукції
проводиться згідно специфікації.
Замовник зобов'язаний перерахувати
повну вартість за надані послуги на
розрахунковий рахунок виконавця у
розмірі визначеному у видатковій
накладній протягом 10 календарних днів
з дати отримання замовником
відповідного товару, але не пізніше 30
числа кожного місяця.

Договір вважається заключним з моменту
його підписання в день, зазначений на
початку договору, і діє до 31 грудня 2011
року. Якщо жодна із сторін, за один
місяць до закінчення терміну дії
договору не повідомила іншу сторону
про розірвання договору, даний договір
вважається пролонгованим на наступний
рік (п. п. 7.1, 7.2 Договору 1).

Також, 01 липня 2011 року між Товариством
(покупець) та Виправною колонією
(продавець) було укладено договір №178
(далі Договір 2, а.с. 20), відповідно до
умов якого продавець зобов'язався
продати заготовку обрізну для
піддонів, а покупець в свою чергу
оплатити замовлений товар вказаний у
видаткових накладних. Загальна сума
договору складає 50 000,00 грн. (п. 1.1, 1.2
Договору 2).

Згідно п. 2.1, 2.2 Договору 2 покупець
зобов'язаний перерахувати повну
вартість за товар на розрахунковий
рахунок продавця у розмірі визначеному
у видатковій накладній протягом 10
календарних днів з дати отримання
покупцем відповідного товару, але не
пізніше 30 числа кожного місяця.
Претензії по кількості і якості
продукції приймаються продавцем на
протязі 3-х днів з моменту одержання її
покупцем.

Договір вступає в силу з моменту
укладення і діє до 31 грудня 2011 року та
надалі може продовжуватись за згодою
сторін (п. 4.1 Договору 2).

Крім того, 08 травня 2013 року між
Товариством (покупець) та Виправною
колонією (продавець) було укладено
договір купівлі-продажу №Г-94 (далі
Договір 3, а.с. 16-17) та специфікацію до
нього (а.с. 17 зворот), відповідно до умов
якого продавець зобов'язався передати
у власність покупцю товар, а саме
палетну заготовку за ціною, визначеною
в специфікації до даного договору, а
покупець - прийняти та оплатити
отриману продукцію на умовах
визначених у цьому договорі та згідно
додатку №1 до даного договору (п. 1.1
Договору 3).

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4 Договору
3 покупець зобов'язаний провести
попередню оплату на розрахунковий
рахунок продавця у розмірі 100% вартості
товару, визначеному у видатковій
накладній. Претензії по кількості і
якості продукції приймаються
продавцем на протязі 3-х днів з моменту
одержання її покупцем. Сторони
погоджуються, що видаткова накладна
(акт приймання-передачі) на передану
продукцію є документом, який засвідчує
факт передачі товару, а також засвідчує
остаточно узгоджені сторонами назву,
кількість, ціну продукції.

Договір набирає чинності з дати його
укладення сторонами та діє до 31 грудня
2013 року, але у будь-якому випадку, до
моменту повного та належного виконання
усіх своїх зобов'язань за цим
договором. У випадку, якщо протягом 30
календарних днів до моменту закінчення
цього строку жодна із сторін не
повідомить іншу сторону про свою
відмову від продовження цього строку,
цей строк щоразу автоматично
продовжується на один рік (п. 7.1
Договору 3).

Договори 1, 2 та 3 підписані повноважними
представниками Товариства та
Виправної колонії, та скріплені
відбитками печаток вказаних юридичних
осіб.

Судом встановлено, що на виконання умов
Договорів 1, 2 та 3 позивач передав
відповідачу товар та надав послуги по
виготовленню заготовок обрізних на
загальну суму 69 869,27 грн., що
підтверджується накладними №472 від
21.07.2011 року, №713 від 16.09.2011 року, №714 від
16.09.2011 року, №855 від 25.10.2011 року, №856 від
25.10.2011 року, №32 від 18.01.2012 року, №33 від
18.01.2012 року, №415 від 01.06.2012 року та №384
від 11.06.2013 року (а.с. 21, 22, 24-28) та
довіреностями (а.с. 29-33), з яких товар та
послуги на суму 60 624,84 грн. залишились не
оплаченими (докази часткової сплати на
а.с. 34-37).

У відповідності із ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст. 193 ГК України та ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Одностороння відмова від
виконання зобов'язань або їх зміна не
допускається.

Частиною другою статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і оплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ст.692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

У відповідності до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

З наявних в матеріалах справи
документів вбачається, що Товариство
товар та послуги за накладними, що є
предметом даного спору, отримало без
жодних застережень щодо якості,
кількості чи ціни останніх, однак, в
повному обсязі вартість не оплатило,
заборгувавши Виправній колонії 60 624,84
грн.

Доказів сплати боргу у вищезазначеному
розмірі відповідач суду не надав, вимог
позивача належними та допустимими
доказами не спростував.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

З врахуванням вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
Прокурора Ізяславського району
Хмельницької області в інтересах
держави в особі Ізяславської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України у
Хмельницькій області №31 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Укрресурс" про стягнення
заборгованості в сумі 60 624,84 грн. є
обґрунтованими, стверджуються
наявними в матеріалах справи доказами,
а відтак підлягають до задоволення
повністю.

Згідно статті 49 ГПК України витрати по
сплаті судового збору покладаються на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Оскільки
прокурор звільнений від сплати
судового збору, останній підлягає
стягненню з відповідача до Державного
бюджету України в сумі 1 827 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрресурс" (33027,
вулиця Соборна, будинок 264, місто Рівне,
) на користь
Ізяславської виправної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України у Хмельницькій області
№31 (30300, вулиця Гагаріна, будинок 4,
місто Ізяслав, Хмельницька область, ) 60 624 (шістдесят тисяч
шістсот двадцять чотири) грн. 84 коп.
основного боргу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрресурс" (33027,
вулиця Соборна, будинок 264, місто Рівне,
) в доход Державного
бюджету України 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору.

3.Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено "15" грудня 2014
року.

Суддя
Пашкевич І.О.