м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центрбудсервіс»
до Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
про визнання рішення недійсним
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Ляшенко А.В.
від відповідача: Клюсова Т.М.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Центрбудсервіс»
(далі-позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
(далі-відповідач або Комітет) про
визнання недійсним рішення
адміністративної колегії Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
52/01-р/к від 29.05.2014 р.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оспорюване рішення є незаконним та
необґрунтованим, а також таким, що
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.10.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 23.10.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
17.10.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду Комітет подав відзив
на позовну заяву, мотивуючи його тим, що
перебіг строку для оскарження рішення
адміністративної колегії відділення
закінчився 10.08.2014 р. Таким чином,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Центрбудсервіс»
рішення адміністративної колегії
відділення № 52/01-р/к від 29.05.2014 р. у
встановлений законодавством строк (до
10.08.2014 р.) не оскаржило, а звернулося з
відповідним позовом вже після спливу
строку на оскарження, а тому просить
суд відмовити у задоволенні позовних
вимог.

У судовому засіданні 23.10.2014 р. судом
оголошувалась перерва до 24.11.2014 р.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.11.2014 р. продовжено строк
вирішення спору на п'ятнадцять днів.

У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечив проти задоволення
позовних вимог.

Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 18.12.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.05.2014 р. Київським міським
територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України
прийнято рішення №52/01-р/к у справі
№30-01/04.14 "Про визнання вчинення
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції", яким визнано
дії Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центрбудсервіс»,
які полягають в укладенні зі
споживачами (власниками (наймачами)
квартир) у будинку за адресою: м. Київ,
вул. Дегтярівська, 25-а договорів «Про
участь у витратах на утримання будинку
і прибудинкової території», зміст яких
не відповідає типовому договору,
затвердженому постановою КМУ № 529,
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбаченим
пунктом 2 статті 50 та частиною першою
статті 13 Закону України «Про захист
економічної конкуренції», у вигляді
зловживанням монопольним (домінуючим)
становищем на ринку надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій в межах
будинку за адресою: м. Київ, вул.
Дегтярівська, 25-а, який знаходиться на
обслуговуванні (експлуатації)
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центрбудсервіс», що
може призвести до ущемлення інтересів
споживачів, яке було б неможливим за
умов існування значної конкуренції на
цьому ринку.

За вчинене порушення, зазначене в
пункті 2 резолютивної частини цього
рішення, відповідно до абзацу другого
частини другої статті 52 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»
на Товариство з обмеженою
відповідальністю «Центрбудсервіс»
накладено штраф у розмірі 68 000, 00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що висновки викладені у
спірному рішенні, встановлені
внаслідок неповного дослідження
матеріалів, неправильного
встановлення фактичних обставин та з
порушенням норм чинного законодавства.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України",
Антимонопольний комітет України є
державним органом із спеціальним
статусом, метою діяльності якого є
забезпечення державного захисту
конкуренції у підприємницькій
діяльності та у сфері державних
закупівель. При цьому, особливості
спеціального статусу Антимонопольного
комітету України обумовлюються його
завданнями та повноваженнями, в тому
числі роллю у формуванні конкурентної
політики, та визначаються цим Законом,
іншими актами законодавства і
полягають, зокрема, в особливому
порядку призначення та звільнення
Голови Антимонопольного комітету
України, його заступників, державних
уповноважених Антимонопольного
комітету України, голів територіальних
відділень Антимонопольного комітету
України, у спеціальних процесуальних
засадах діяльності Антимонопольного
комітету України, наданні соціальних
гарантій, охороні особистих і майнових
прав працівників Антимонопольного
комітету України на рівні з
працівниками правоохоронних органів, в
умовах оплати праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України
"Про Антимонопольний комітет України",
розпорядження, рішення та вимоги
органу Антимонопольного комітету
України, голови територіального
відділення Антимонопольного комітету
України, вимоги уповноважених ними
працівників Антимонопольного комітету
України, його територіального
відділення в межах їх компетенції є
обов'язковими для виконання у
визначені ними строки, якщо інше не
передбачено законом.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних
завдань Антимонопольного комітету
України відносить участь у формуванні
та реалізації конкурентної політики в
частині здійснення державного
контролю за дотриманням законодавства
про захист економічної конкуренції на
засадах рівності суб'єктів
господарювання перед законом та
пріоритету прав споживачів,
запобігання, виявлення і припинення
порушень законодавства про захист
економічної конкуренції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України", у сфері здійснення контролю
за дотриманням законодавства про
захист економічної конкуренції
Антимонопольний комітет України має
повноваження, зокрема, перевіряти
суб'єкти господарювання, об'єднання,
органи влади, органи місцевого
самоврядування, органи
адміністративно-господарського
управління та контролю щодо дотримання
ними вимог законодавства про захист
економічної конкуренції та під час
проведення розслідувань за заявами і
справами про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції.

Згідно ст. 5 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України",
Антимонопольний комітет України
здійснює свою діяльність відповідно до
Конституції України, законів України
"Про захист економічної конкуренції",
"Про захист від недобросовісної
конкуренції", цього Закону, інших
законів та нормативно-правових актів,
прийнятих відповідно до цих законів.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
визначено, що за результатами розгляду
справ про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції органи
Антимонопольного комітету України
приймають рішення, в тому числі про
визнання вчинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, накладення штрафу тощо.

29.05.2014 р. Київським міським
територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України
прийнято рішення №52/01-р/к по справі
№30-01/04.14 "Про визнання вчинення
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції".

Відповідно до частини восьмої статті 56
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", протягом п'яти днів з дня
сплати штрафу суб'єкт господарювання
зобов'язаний надіслати до Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного Комітету України
документ, що підтверджує сплату штрафу.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»
заявник, відповідач, третя особа мають
право оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до
господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення. Цей
строк не може бути відновлено.

Отже, приписами вищевказаної норми
передбачено строк оскарження рішення
органу Антимонопольного комітету
України, який не може бути відновлено.

З матеріалів справи вбачається, що
копія рішення була надіслана позивачу
на адресу: 04119, м. Київ, вул.
Дегтярівська, буд. 25-А, корпус 1, офіс 414
листом від 04.06.2014 р. №26-01/1835 «Про
направлення копії рішення».

Судом встановлено, що позивач за
вищезазначеною адресою отримав
рішення Комітету 10.06.2014 р., що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення (№
279), яке підписано Демченко Н.І.
(копії вказаних доказів містяться в
матеріалах справи).

Як стверджує, позивач відповідно до
Наказу № 1-П від 20.12.2013 р. «Про отримання
поштових відправлень на підприємстві»
всю поштову кореспонденцію (цінні
листи, бандеролі, рекомендовані
поштові відправлення) отримує
Генеральний директор Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Центрбудсервіс» або уповноважена ним
особа за дорученням.

Тож, позивач листом № 69 від 20.11.2014 р.
звернувся до Київської міської
дирекції УДППЗ «Укрпошта» з проханням
підтвердити отримання товариством
20.08.2014 р. рекомендованого листа від
Київського міського територіального
відділення Антимонопольного комітету
України за № 279, яке отримано
Київською міською дирекцією УДППЗ
«Укрпошта» 21.11.2014 р., за вх. № 2900, що
підтверджується відтиском печатки
«Укрпошти».

Натомість, Київська міська дирекція
УДППЗ «Укрпошта» листом від 18.11.2014 р. №
303/06-А-3247 надала відповідь на лист
Київського міського територіального
відділення Антимонопольного комітету
України від 11.11.2014 р, № 26-01/3732 щодо
надання інформації про пересилання
рекомендованого листа № 279, в
якому зазначила, що рекомендований
лист від 05.06.2014 р. № 279 з
рекомендованим повідомленням на
адресу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центрбудсервіс»
(04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 25-А,
корпус 1, офіс 414), вручений на підставі
договору від 04.09.2013 р. уповноваженій на
одержання пошти Товариству з обмеженою
відповідальністю «Центрбудсервіс»
особі Демченко Н.І., під розпис 10.06.2014 р.
З додатком копії фрагменту окремого
аркушу книги для запису рекомендованих
поштових відправлень і повідомлень ф. 8
від 10.06.2014 р. (в матеріалах справи).

Таким чином, приймаючи до уваги
зазначене вище, двомісячний строк з дня
одержання позивачем рішення для його
оскарження закінчився 10.08.2014 р.

При цьому, позивач звернувся до суду з
позовом про скасування спірного
рішення лише 29.09.2014 р., тобто з пропуском
встановленого двохмісячного строку на
оскарження.

Враховуючи, що позивач пропустив
двомісячний строк для оскарження
рішення Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
№52/01-р/к від 29.05.2014 р., а пропущений строк
не може бути відновлено, він є
присікальним, то у задоволенні
заявлених позовних вимог слід
відмовити.

Зазначена позиція суду узгоджується з
правовою позицією Вищого
господарського суду України,
викладеною у п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011, № 15 "Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства" (надалі - Постанова
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 15), відповідно
до якої у застосуванні згаданого
припису частини першої статті 60 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", а також частини другої
статті 47 цього Закону господарським
судам слід враховувати таке.

За цими приписами, передбачені ними
строки оскарження рішень органу
Антимонопольного комітету України не
може бути відновлено.

Таким чином, зазначені строки є
присічними. Встановлена Цивільним
кодексом України позовна давність до
відповідних правовідносин не
застосовується, так само як і в
оскарженні розпоряджень
Антимонопольного комітету України та
його органів.

Закінчення присічного строку,
незалежно від причин його пропуску
заінтересованою особою, є підставою
для відмови в позові про визнання
недійсним рішення (розпорядження)
Антимонопольного комітету України та
його органів.

Отже, відповідно до статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Згідно із ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Приймаючи до уваги викладене,
враховуючи пропуск позивачем
встановленого ст. 60 Закону України "Про
захист економічної конкуренції" строку
для оскарження рішення органів
Антимонопольного комітету України та
приймаючи до уваги неможливість його
відновлення, господарський суд
відмовляє у позові про визнання
недійсним рішення. При цьому суд
зазначає, що всі інші доводи та
заперечення сторін, надані на їх
підтвердження докази судом не
приймаються на підставі ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, оскільки не мають значення для
справи.

Таким чином, зважаючи на встановлені
обставини справи та положення чинного
законодавства, господарський суд
дійшов висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позовних вимог.

Крім того, судом встановлено, що при
подачі позову до Господарського суду
міста Києва позивачем було переплачено
судовий збір в сумі 609, 00 грн., оскільки,
виходячи із заявленої ціни позову у
даній справі, в силу вимог ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» позивач
зобов'язаний сплатити судовий збір в
сумі 1 218, 00 грн., однак сплатив - 1 827, 00
грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
судовий збір», сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду в
разі: зменшення розміру позовних вимог
або внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом;
повернення заяви або скарги; відмови у
відкритті провадження у справі;
залишення заяви або скарги без
розгляду (крім випадків, якщо такі
заяви або скарги залишені без розгляду
у зв'язку з повторним неприбуттям
позивача або за його клопотанням);
закриття провадження у справі. У
випадках, установлених пунктом 1
частини першої цієї статті, судовий
збір повертається в розмірі
переплаченої суми; в інших випадках,
установлених частиною першою цієї
статті, - повністю. Повернення
сплаченої суми судового збору
здійснюється в порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади
із забезпечення реалізації державної
фінансової політики.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
позивача.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Повернути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Центрбудсервіс» (04119, м. Київ, вул.
Дегтярівська, буд. 25-а, корпус 1, офіс 414,
ідентифікаційний код - 35948236) надмірно
сплачений судовий збір у розмірі 609
(шістсот дев'ять) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 19.12.2014 р.

Суддя
Бондарчук
В.В.