ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.12.14р. Справа № 904/8430/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство "ГАММАГРАФІК"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "КОМПАНІЯ АКТИВ-ТОРГ"

про стягнення 4 153,76 грн. за прострочення
поставки товарів

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - не з'явився (про час і місце
засідання суду сповіщений належно)

Відповідача - не з'явився (про час і
місце засідання суду сповіщений
належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача
4 153,76 грн. неустойки за прострочення
поставки товарів, з яких (згідно з
розрахунком боргу): 982,95 грн. пені та 50 %
річних - 3 170,81 грн. за період
прострочення з 18.05.14р. по 25.06.14р.,
мотивуючи порушенням Відповідачем
договірних зобов'язань у частині
строків поставки товару.

Розгляд справи відкладався.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про час і місце засідання суду
сповіщений належно.

Відповідач явку повноважного
представника у жодне судове засідання
не забезпечив, відзив на позов,
документи витребувані судом, докази
належного виконання договірних
зобов'язань чи контррозрахунок
стягуваної суми на час розгляду справи
господарському суду не надав.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання
представників сторін - це право, а не
обов'язок, справа може розглядатись без
їх участі, якщо нез'явлення цих
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України,
розглядається за наявними у ній
матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

07.05.14р. сторонами укладено Договір
поставки №145/8 (надалі-Договір), за яким
Відповідач зобов'язався поставити
Позивачеві у встановлені строки
спеціалізовані поліграфічні матеріали
- фарби поліграфічні, клеї, розчинники,
антиадгезивні системи тощо
(надалі-Товар та/або Продукція), а
Позивач зобов'язався прийняти
поставлені товари та сплатити їх
вартість належним чином.

Приймання-передача поставлених
товарів Продавцем (Відповідачем)
здійснюється на матеріально-технічну
Покупця (Позивача), що знаходиться за
адресою: м.Київ, вул.. Північно-Сирецька,
3 (п. 3.1 Договору).

Відповідно до п.3.4 Договору термін
поставки чергової партії Продукції не
повинен перевищувати (десять)
календарних днів з дати оформлення
замовлення Покупцем.

На виконання умов Договору Позивач
подав Відповідачеві Замовлення №1 від
07.05.14р., № 2 від 02.06.14р., всього на
загальну суму 784 990,62 грн.

Відповідач, порушуючи порядок
поставки продукції, визначений
Договором, поставку здійснив із
запізненням, що підтверджується
відповідними замовленнями,
видатковими накладними і рахунками,
копії яких додані до матеріалів справи.

Відповідно до п.7.4 Договору за
прострочення в поставці товару
Продавець сплачує на користь Покупця
пеню у розмірі 0,5% від вартості товару,
поставку якого прострочено, за кожний
день прострочення поставки, а також
штраф у розмірі 50% від суми
недопоставленого товару за кожен день
прострочення.

З посиланням на п. 7.4 Договору, за
прострочення в поставці товару
Позивачем Відповідачеві (згідно з
розрахунком боргу) нараховано пеню -
982,95 грн. за період прострочення
поставки з 18.05.14р. по 25.06.14р. та 50 % річних
- 9 170,81 грн. за той же період прострочки.

Наведені обставини стали причиною
звернення Позивачем з позовом та є
предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у
справі на підставі Договору, є
господарськими зобов'язаннями, тому,
згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК
України, до цих відносин мають
застосовуватися відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК
України.

Статтею 193 ГК України визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону та інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його не
виконання або виконання з порушенням
умов, які визначені змістом
зобов'язання. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами (ст. 629 ЦК
України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання, шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач не надав суду доказів
належного виконання договірних
зобов'язань, контррозрахунку
стягуваної суми чи доказів
відсутності боргу.

Перевіривши розрахунки Позивача в
частині нарахованої пені,
господарський суд визнає їх
обґрунтованими, підтвердженими
матеріалами

Штрафними санкціями, у силу ст. 230 ГК
України, визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ГК України
законом щодо окремих видів зобов'язань
може бути визначений розмір штрафних
санкцій, зміна якого за погодженням
сторін не допускається.

Частинами 4, 6 зазначеної статті
передбачено, що у разі, якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).
Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Поняття неустойки визначено ст. 549 ЦК
України.

Встановлена договором штрафна санкція
за невиконання грошового зобов'язання
в розмірі 50% від суми недопоставленого
товару за кожен день прострочення, за
своєю природою є пенею. Аналогічну
позицію викладено у постанові Вищого
господарського суду від 17.10.12р. у справі
№ 40/5005/16338/2011,

Зазначене дає можливість дійти
висновку про те, що умовами договору
передбачено подвійне стягнення пені за
несвоєчасне виконання зобов'язання
продавцем, що не узгоджується з
приписами ст. 61 Конституції України,
відповідно до якої ніхто не може бути
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення. Аналогічну
позицію викладено у постанові
Верховного суду України від 01.07.14р. у
справі № 5010/1575/2012-20/83.

З урахуванням викладеного, беручи до
уваги, що п. 7.4 Договору передбачено
подвійне стягнення пені, у розрахунку
стягуваної суми Позивачем розраховано
50 % річних, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню у
розмірі 982,95 грн. - пені, решта позовних
вимог задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 49 ГПК України
господарські витрати у справі слід
покласти на сторін, пропорційно
розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "КОМПАНІЯ АКТИВ-ТОРГ"
(49000, м.Дніпропетровськ, вул. Боброва,
буд.12, код 391 263 21) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче підприємство
"ГАММАГРАФІК" (03190, м.Київ, вул. Баумана,
б.6, к.7, код 235 004 26) 982,95 грн. - пені, 432,34 грн.
- судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня підписання його повного тексту.

Суддя
С.Г. Юзіков

Рішення підписане__________________