КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2014 р. Справа№
15/366-б-44/531-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гарник Л.Л.

суддів: Остапенка О.М.

Шипка В.В.

за участю представників сторін:

в судовому засіданні 26.11.2014:

від ініціюючого кредитора: Бєлкіна Н.М.
(довіреність від 25.11.2014 №801/9/26-54-10-034),
Максименко С.П. (довіреність від 06.06.2014
№2111/9/26-54-10-034);

ліквідатор: арбітражний керуючий
Щербань О.М. (посвідчення НОМЕР_1 від
13.02.2013);

в судовому засіданні 11.12.2014:

від ініціюючого кредитора: Максименко
С.П. (довіреність від 06.06.2014
№2111/9/26-54-10-034), Терлецький С.В.
(довіреність від 09.12.2014 №1473/9/26-54-10-034);

ліквідатор:не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 30.05.2007 порушено провадження у
даній справі про банкрутство суб`єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_6 (далі - боржник) за заявою
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі міста Києва.

Постановою від 27.08.2007 суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичну
особу ОСОБА_6 визнано банкрутом,
відносно неї відкрито ліквідаційну
процедуру, визнано грошові вимоги
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі міста Києва в сумі
166 966,62 грн., ліквідатором призначено
арбітражного керуючого Щербаня О.М.

Ухвалою від 26.06.2012, залишеною без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 26.09.2012,
задоволено клопотання арбітражного
керуючого Щербаня О.М. та залишено без
розгляду його заяву від 07.10.2008 про
припинення його повноважень
ліквідатора; відхилено клопотання
арбітражного керуючого Щербаня О.М. про
зобов'язання банкрута передати йому
документацію, печатки, майно;
відмовлено Державній податковій
інспекції у Оболонському районі міста
Києва Інспекції та публічному
акціонерному товариству "УкрСиббанк" у
включенні їх кредиторських вимог до
реєстру вимог кредиторів, відповідно,
на суму 166 966,62 грн. та на суму 252 098,83 грн.;
відхилено клопотання боржника про
скасування ухвали господарського суду
міста Києва від 14.09.2007 про вжиття
запобіжних заходів у вигляді арешту,
розшуку та затримання автомобіля
ОСОБА_6 та про припинення відповідних
запобіжних заходів у вигляді арешту,
розшуку та затримання; задоволено
клопотання Державної податкової
інспекції у Оболонському районі міста
Києва та усунуто від виконання
обов'язків ліквідатора арбітражного
керуючого Щербаня О.М. із призначенням
ліквідатором боржника арбітражного
керуючого Капустіна В.В., якого
зобов'язано здійснити ліквідаційну
процедуру до 21.08.2012; затверджено звіт
арбітражного керуючого Щербаня О.М. за
період з 01.07.2007 року по 30.11.2008 року із
затвердженням оплати його послуг
ліквідатора на суму 14 120 грн., визнано
його поточним кредитором на вказану
суму.

Постановою Вищого господарського суду
України від 21.11.2012 названі постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 26.09.2012 та
ухвалу господарського суду міста Києва
від 26.06.2012 скасовано, справу передано на
новий розгляд до господарського суду
міста Києва.

Постанова мотивована тим, що суди
попередніх інстанцій не з'ясували
обставини, коли відбулось погашення
вимог ініціюючого кредитора - до чи
після прийняття постанови про визнання
Боржника банкрутом, а відповідно не
надали цим обставинам належної
правової оцінки в контексті
застосування положень п. 6 або п. 7 ч. 1 ст.
40 Закону про банкрутство.

Що ж до часткового визнання
кредиторських вимог ліквідатора
Щербаня О.М., які складають оплату праці
вказаного ліквідатора у даній справі, з
віднесенням цих вимог до поточних із
задоволенням у першу чергу, суд
касаційної інстанції зазначив, що
таким рішенням суд надав невірну
кваліфікацію витратам на оплату праці
арбітражного керуючого у справі про
банкрутство та порушив визначену
нормами ч. 1 ст. 31 Закону про банкрутство
черговість задоволення вимог
кредиторів. Так, виходячи з приписів п. 4
ч. 1 вказаної статті, вимоги кредиторів,
що виникли із зобов'язань у процедурі
розпорядження майном боржника чи в
процедурі санації боржника (тобто
поточні вимоги) задовольняються у
четверту чергу. Витрати ж на оплату
праці арбітражних керуючих
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора), виходячи з
приписів п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону про
банкрутство не відносяться до вимог
кредиторів взагалі (ні до конкурсних,
ні до поточних) та задовольняються у
першу чергу.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 22.07.2013 задоволено клопотання
боржника та припинено обтяження,
накладені ухвалою господарського суду
міста Києва від 14.09.2007.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 22.07.2013 відхилено клопотання
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_6 про припинення
провадження у справі.

Ухвалою від 27.05.2013 задоволено
клопотання арбітражного керуючого
Щербаня О.М. та затверджено розмір
оплати його послуг за період виконання
ним обов'язків ліквідатора суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_6 виходячи з розрахунку
оплати у розмірі двох мінімальних
заробітних плат на місяць, на загальну
суму 97 456 грн.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 названу
ухвалу господарського суду м. Києва від
27.05.2013 змінено та викладено пункт 2 у
наступній редакції: "Затвердити розмір
оплати послуг арбітражного керуючого
Щербаня Олексія Миколайовича за період
виконання ним обов'язків ліквідатора
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_6, виходячи з
розрахунку оплати в розмірі двох
мінімальних заробітних плат на місяць,
на загальну суму 45 998 грн.".

Строк ліквідаційної процедури
продовжувався неодноразово, в тому
числі ухвалою суду від 28.05.2014 до 28.10.2014.

Ухвалою від 06.10.2014 затверджено звіт
ліквідатора та ліквідаційний баланс
банкрута станом на 03.10.2014, припинено
підприємницьку діяльність суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_6, стягнуто з Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів міста Києва на користь
арбітражного керуючого Щербаня
Олексія 45 998 грн. в якості оплати послуг
арбітражного керуючого, провадження у
справі та дію мораторію припинено.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою
суду, Державна податкова інспекція в
Оболонському районі міста Києва
звернулась до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою та заявою від 10.12.2014, згідно
яких просить оскаржувану ухвалу
скасувати.

Скаржник зазначає, що під час
ліквідаційної процедури майно суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_6 не реалізовувалося, а сама
ліквідаційна процедура затягувалась.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представники скаржника
апеляційну скаргу підтримали,
ліквідатор висловився за відхилення
апеляційної скарги з підстав,
викладених у відзиві.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши правильність застосування
господарським судом при прийнятті
оскарженої ухвали норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Дану справу про банкрутство порушено
за наявності належних доказів
безспірності вимог ініціюючого
кредитора, у зв'язку з чим постановою
господарського суду міста Києва від
27.08.2007 боржника визнано банкрутом та
відкрито ліквідаційну процедуру в
порядку ст.ст. 47-49 Закону.

Як встановлено під час апеляційного
провадження та визнається єдиним
визнаним кредитором у даній справі -
Державною податковою інспекцією у
Оболонському районі міста Києва,
заборгованість боржника по податку на
додану вартість у розмірі 166 966,62 грн.
ліквідовано згідно платіжного
доручення від 15.05.2012 № 25073.

Як вбачається з матеріалів справи,
06.10.2014 на виконання вищезазначеної
постанови суду від 27.08.2007 ліквідатором
до господарського суду на затвердження
подано звіт ліквідатора про проведену
роботу та ліквідаційний баланс
банкрута, в якому вказано, що в ході
відповідних дій майнових активів
банкрута не виявлено.

Затверджуючи оскарженою ухвалою
господарського суду від 06.10.2014 подані
звіт та ліквідаційний баланс, місцевий
господарський суд погодився з
ліквідатором, яким згідно наданих
звіту та ліквідаційного балансу
встановлено відсутність майна
боржника для погашення кредиторських
вимог.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду на
підставі встановлених обставин справи
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Норми статті 53 Цивільного кодексу
України визначають, що фізична особа,
яка неспроможна задовольнити вимоги
кредиторів, пов'язані із здійсненням
нею підприємницької діяльності, може
бути визнана банкрутом у порядку,
встановленому законом.

Такий порядок передбачений, зокрема,
статтями 47, 48 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
від 14.05.1992р. № 2343-ХІІ (в редакції, що
діяла станом на дату порушення
провадження у даній справі та визнання
боржника банкрутом) (далі по тексту -
Закон про банкрутство).

Згідно частини 2 статті 47 Закону про
банкрутство заява про порушення справи
про банкрутство
громадянина-підприємця може бути
подана в господарський суд
громадянином-підприємцем, який є
боржником, або його кредиторами.

Згідно з частиною першою статті 22
Закону про банкрутство господарський
суд приймає постанову про визнання
боржника банкрутом та відкриває
ліквідаційну процедуру у випадках,
передбачених Законом. До таких
випадків належить банкрутство
громадян-підприємців.

Згідно частини 4 статті 48 Закону про
банкрутство, якщо у встановлений
частиною другою цієї статті строк
громадянин-підприємець не подав
доказів задоволення вимог кредиторів і
в зазначений строк не укладено мирової
угоди, господарський суд визнає
громадянина-підприємця банкрутом і
відкриває ліквідаційну процедуру.

Відповідно до частини 7 названої статті
постанова господарського суду про
визнання громадянина-підприємця
банкрутом та виконавчий лист про
звернення стягнення на майно
громадянина-підприємця направляються
судовому виконавцю для здійснення
реалізації майна банкрута. Продажу
підлягає все майно
громадянина-підприємця, за винятком
майна, що не включається до складу
ліквідаційної маси згідно з цим
Законом

Відповідно до частини 1 статті 32 Закону
про банкрутство після завершення всіх
розрахунків з кредиторами ліквідатор
подає до господарського суду звіт та
ліквідаційний баланс, до якого
додаються: показники виявленої
ліквідаційної маси (дані її
інвентаризації); відомості про
реалізацію об'єктів ліквідаційної маси
з посиланням на укладені договори
купівлі-продажу та акти
приймання-передачі майна; реєстр вимог
кредиторів з даними про розміри
погашених вимог кредиторів; документи,
які підтверджують погашення вимог
кредиторів.

Відповідно до вимог частини 1 статті 26
Закону про банкрутство, усі види
майнових активів (майно та майнові
права) банкрута, які належать йому на
праві власності або повного
господарського відання на дату
відкриття ліквідаційної процедури та
виявлені в ході ліквідаційної
процедури, включаються до складу
ліквідаційної маси, за винятком
об'єктів житлового фонду, в тому числі
гуртожитків, дитячих дошкільних
закладів та об'єктів комунальної
інфраструктури, які в разі банкрутства
підприємства передаються в порядку,
встановленому законодавством, до
комунальної власності відповідних
територіальних громад без додаткових
умов і фінансуються в установленому
порядку.

За приписами частини 1 статті 52
Цивільного кодексу України, фізична
особа - підприємець відповідає за
зобов'язаннями, пов'язаними з
підприємницькою діяльністю, усім своїм
майном, крім майна, на яке згідно із
законом не може бути звернено
стягнення.

Відповідно до частини 1 статті 32 Закону
про банкрутство після завершення всіх
розрахунків з кредиторами ліквідатор
подає до господарського суду звіт та
ліквідаційний баланс, до якого
додаються: показники виявленої
ліквідаційної маси (дані її
інвентаризації); відомості про
реалізацію об'єктів ліквідаційної маси
з посиланням на укладені договори
купівлі-продажу та акти
приймання-передачі майна; реєстр вимог
кредиторів з даними про розміри
погашених вимог кредиторів; документи,
які підтверджують погашення вимог
кредиторів.

Господарський суд після
заслуховування звіту ліквідатора та
думки членів комітету кредиторів або
окремих кредиторів виносить ухвалу про
затвердження звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу.

Згідно статті 32 Закону про банкрутство,
якщо за результатами ліквідаційного
балансу після задоволення вимог
кредиторів не залишилося майна,
господарський суд виносить ухвалу про
ліквідацію юридичної особи.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 40 Закону
провадження у справі про банкрутство
підлягає припиненню, якщо затверджено
звіт ліквідатора у порядку,
передбаченому ст. 32 цього Закону.

За результатами аналізу звіту
ліквідатора про проведену роботу,
ліквідаційного балансу банкрута та
доданих до них матеріалів судом
апеляційної інстанції встановлено, що
всупереч приписів частини 1 статті 32
спеціального Закону ліквідатором не
надано суду документи, надання яких є
обов'язковим відповідно до статті 32
Закону, та які підтверджують вчинення
ліквідатором дій, встановлених
Законом, при проведенні ліквідаційної
процедури, зокрема поданий
ліквідатором звіт про проведення
ліквідаційної процедури не містить
підтвердження здійснення ліквідатором
дій з виявлення показників
дебіторської заборгованості банкрута.

До того ж, під час апеляційного
провадження встановлено, що суб'єкту
підприємницької діяльності - фізичній
особі ОСОБА_6 згідно довідки Головного
управління земельних ресурсів
Виконавчого органу Київської міської
ради від 13.10.2007 № 07-05/34792 належить
земельна ділянка площею 1000 кв. м за
адресою АДРЕСА_2, на підставі
земельного акту на право власності на
земельну ділянку від 10.06.2005 № 01-7-00692.
Крім того, згідно довідки Київського
міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
від 03.10.2007 № 28813 на ім'я ОСОБА_6
зареєстровано право власності на 1/3
АДРЕСА_1, та на житловий будинок по
АДРЕСА_2.

За таких обставин, наявні підстави
вважати що судом першої інстанції
належним чином не були перевірені
активи боржника, а також можливість
звернення на них стягнення.

Також місцевим господарським судом не
враховано висловлену у вищезазначеній
постанові Вищого господарського суду
України від 21.11.2012 позицію з приводу
правової природи витрат на оплату
праці арбітражних керуючих
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора), які виходячи з
приписів п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону про
банкрутство не відносяться до вимог
кредиторів взагалі (ні до конкурсних,
ні до поточних), а також не досліджено
наявність підстав для застосування
приписів частини 3 статті 32 Закону про
банкрутство, згідно якої якщо майна
банкрута вистачило, щобо задовольнити
всі вимоги кредиторів, він вважається
таким, що не має боргів, і може
продовжувати свою підприємницьку
діяльність.

Відповідно до Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
основною метою дії цього Закону є
відновлення платоспроможності
боржника, тому при розгляді справ про
банкрутство суди повинні повно та
всебічно дослідити всі обставини
справи, перевірити активи та пасиви
боржника та з'ясувати, чи дійсно
боржник неспроможний відносити свою
платоспроможність та задовольнити
визнані судом вимоги кредиторів.

Таким чином, висновок суду попередньої
інстанції про неспроможність боржника
є передчасними та зробленим без
повного і всебічного з'ясування всіх
обставин справи.

За таких обставин колегія суддів
доходить висновку про те, що у суду
першої інстанції не було достатніх
підстав для ліквідації боржника та
припинення провадження у справі згідно
оскарженої ухвали від 06.10.2014. Оскільки
питання про розподіл судових витрат
розглядається за результатами
розгляду справи, зазначена ухвала суду
підлягає скасуванню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі міста Києва задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста Києва
від 06.10.2014 у справі № 15/366-б-44/531-2012
скасувати.

Державному реєстратору за
місцезнаходженням суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_6 скасувати державну
реєстрацію припинення суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_6, проведену відповідно до
ухвали господарського суду міста Києва
від 06.10.2014 у справі № 15/366-б-44/531-2012.

Справу № 15/366-б-44/531-2012 передати на
розгляд до господарського суду міста
Києва.

Головуючий суддя
Л.Л. Гарник

Судді
О.М. Остапенко

В.В. Шипко