ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

16 грудня 2014 р. Справа № 902/1621/14

Господарський суд Вінницької області у
складі головуючого судді Маслія І.В.,
при секретарі судового засідання
Василишеній Н.О.

За участю представників сторін:

позивача : Брайко М.В., - представник за
довіреністю;

відповідача : не з'явилися.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арда-Трейдинг" (52500,
Дніпропетровська обл., м. Синельникове,
вул. Миру, буд. 29, кв. 28; 49083, м.
Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1)

до: Малого приватного підприємства
фірма "Господарчий" (23100, Вінницька обл.,
м. Жмеринка, вул. Барляєва, буд. 21, корп.
А)

про стягнення 13876,52 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Арда-Трейдинг" (далі
позивач) звернулось до господарського
суду Вінницької області з позовом до
Малого приватного підприємства фірма
"Господарчий" (далі відповідач), в якому
просить стягнути з відповідача 13876,52
грн. заборгованості з якої 11248,58 грн. -
основна заборгованість; 1220,26 грн. - пеня;
165,89 грн. - 3% річних та 1241,79 грн. - індекс
інфляції.

Ухвалою від 20 листопада 2014 року
порушено провадження у справі та
призначено судове засідання на 02
грудня 2014 року.

Ухвалою від 02.12.2014 року розгляд справи
відкладено на 16.12.2014 року, в зв'язку з
неявкою представників сторін.

16 грудня 2014 року в судове засідання
з'явився представник позивача, який
подав заяву про припинення провадження
у справі в частині основного боргу, в
зв'язку з проведенням відповідачем 19
листопада 2014 року оплати основного
боргу, в решті позовних вимог просив
суд задовольнити позов.

Суд оглянувши дану заяву долучає її до
матеріалів справи на підставі ст. 22 ГПК
України.

Відповідач правом участі в судовому
засіданні не скористався, відзиву на
позов та витребуваних документів не
надав. Про час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином, що
стверджується поштовим повідомленням
про вручення йому рекомендованої
кореспонденції 29.08.13 р.(а.с.28).

Враховуючи вищевикладене суд вважає,
що вжив всі залежні від нього заходи
для повідомлення відповідача належним
чином про час і місце розгляду справи і
забезпечення явки останнього в судове
засідання для реалізації ним права на
судовий захист своїх прав та інтересів.

З огляду на подані в справу докази, суд
приходить до висновку про те, що неявка
представника відповідача в судове
засідання не перешкоджає вирішенню
спору у його відсутність. Спір
відповідно положень ст. 75 ГПК України
підлягає вирішенню за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника
позивача, повно, всебічно і об'єктивно
дослідивши в сукупності надані в
справу докази, надавши їм юридичну
оцінку суд встановив наступне.

08.02.2013 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
поставки № 360-ВИН (в подальшому
Договір), відповідно до умов якого,
постачальник (позивач) зобов'язується
передати у власність покупця
(відповідач), а покупець зобов'язується
прийняти і оплатити на умовах,
визначених цим договором, товар в
асортименті, кількості та за цінами,
вказаними у накладних, які є невідємною
частиною цього договору.

Згідно п.п. 2.2., 2.3. Договору поставка
товару на склад покупця здійснюється
транспортом постачальника та за
рахунок постачальника на умовах DDP
(Инкотермс 2000). Право власності на
товар, а також ризик випадкового
знищення та випадкового пошкодження
товару переходять від постачальника до
покупця з моменту фактичної передачі
товару, що засвідчується підписанням
уповноваженими представниками сторін
накладної.

Відповідно до п. 3.1. Договору асортимент
та кількість товару, що постачається
зазначається у накладних.

Згідно п.п. 4.1. та 4.2. Договору ціни на
товар вказуються у накладних на товар,
які є невідємною частиною цього
договору. Оплата здійснюється в
національній валюті України виключно у
формі безготівкових розрахунків.
Покупець зобов'язаний оплачувати кожну
партію переданого постачальником
товару не пізніше 30 днів з дати її
поставки. Постачальник має право в
односторонньому порядку змінити строк
оплати, попередньо повідомивши покупця
за 7 календарних днів.

Відповідно до видаткових накладних №
8566 від 21.03.2014 р.; № 8567 від 21.03.2014 р.; № 11671
від 28.03.2014 р.; № 11668 від 28.03.2014 р.; № 5489 від
14.03.2014 р.; № 2299 від 04.04.2014 р.; № 2944 від
07.03.2014 р.; № 2298 від 04.04.2014 р. (а.с. 20-30)
позивач передав, а відповідач отримав
товар, факт отримання підтверджується
підписом отримувача та печаткою
підприємства, на загальну суму 13069,14
грн.

Відповідач за поставлений товар
розрахувався частково, а саме 30.05.2014 р.
на суму 1820,56 грн. відповідно до
розрахунку позивача, наявного в
матеріалах справи, станом на 17.10.2014 року
за відповідачем рахується
заборгованість на суму 11 248,58 грн., що
стало підставою звернення позивача до
суду.

Дослідивши і оцінивши надані докази,
суд дійшов наступного висновку.

Статтею 193 ГК України визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору. Також кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та відповідачем виникли
правовідносини щодо поставки товару,
за якими згідно зі ст. 712 ЦК України одна
сторона - продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, а покупець зобов'язується
прийняти товар і сплатити за нього
певну грошову суму. До договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Судом встановлено, що на день порушення
провадження у справі (ухвала
господарського суду Вінницької
області від 20 листопада 2014 року)
відповідач сплатив позивачу
заборгованість в повному обсязі 19
листопада 2014 року, даний факт
підтверджується заявою позивача від
16.12.2014 року про припинення провадження
у справі в частині стягнення основного
боргу.

За змістом п. 4.4 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», якщо предмет спору
був відсутній до порушення провадження
у справі, то зазначена обставина тягне
за собою відмову в позові, а не
припинення провадження у справі.

З огляду на викладене та на підставі
наявних у справі доказів, в задоволенні
вимоги позивача щодо стягнення 11 248,58
грн. основного боргу слід відмовити.

Тому заява позивача від 16.12.2014 р., щодо
припинення провадження у справі в
частині основного боргу задоволенню не
підлягає.

Окрім основного боргу, позивач просить
стягнути з відповідача 1220,26 грн. - пені;
165,89 грн. - 3% річних та 1241,79 грн. - індексу
інфляції.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України - неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання;
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання;
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.6. Договору у випадку
порушення покупцем строків оплати
товару, покупець оплачує постачальнику
неустойку у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ України від
простроченої суми за кожен день
прострочення.

Згідно розрахунку позивача пеня
нарахована за кожну поставку окремо та
за весь час прострочення.

За перші дві поставки позивачем
нарахована пеня за 193 та 186 днів
прострочення, що суперечить п. 6 ст. 232 ГК
України де зазначено - нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання припиняється
через шість місяців від дня коли
зобов'язання мало бути виконано.

З огляду на викладене позовні вимоги в
частині стягнення 236,31 грн. - пені, за
видатковою накладною № 2944 від 07.03.2014 р.,
період заборгованості з 08.04.2014 по 17.10.2014
р., (193 дні прострочення), підлягають
задоволенню частково в сумі 220,77 грн. за
період з 08.04.2014 по 06.10.2014 р., (182 дні
прострочення) та в частині стягнення
413,25 грн. - пені, за видатковою накладною
№ 5489 від 14.03.2014 р., період
заборгованості з 15.04.2014 по 17.10.2014 р., (186
днів прострочення), підлягають
задоволенню частково в сумі 403,15 грн. за
період з 15.04.2014 по 13.10.2014 р., (182 дні
прострочення).

При перевірці розрахунків пені за
іншими накладними, судом не виявлено
помилок.

З огляду на викладене вимога позивача
щодо стягнення 1220,26 грн. - пені підлягає
задоволенню частково в сумі 1194,62 грн.
відповідно до розрахунку, здійсненого
судом на підставі ст. 625 ЦК України та п.
6 ст. 232 ГК України

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням

встановленого індексу інфляції за
весь час прострочення, а також три
проценти річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

При перевірці правильності
нарахування позивачем 3% річних та
інфляційних втрат, судом не виявлено
помилок, а тому 165,89 грн. - 3% річних та
1241,79 грн. - інфляційних за порушення
строків оплати підлягають задоволенню
в повному обсязі.

В п. 4.7. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.2013 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
зазначено, що частиною другою статті 49
ГПК передбачено, що в разі коли спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Зазначена норма виступає
процесуальною санкцією, яка
застосовується господарським судом
незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною. У такому застосуванні суду
слід виходити з широкого розуміння
даної норми, маючи на увазі, що
передбачені нею наслідки можуть
наставати і в разі неправомірної
бездіяльності винної особи, яка не
вжила заходів до поновлення порушених
нею прав і законних інтересів іншої
особи (зокрема, ухилялася від
задоволення її заснованих на законі
вимог), що змусило останню звернутися
за судовим захистом. Так, якщо
зменшення позивачем розміру позовних
вимог пов'язане з частковим визнанням
та задоволенням позову відповідачем
після подання позову, то судовий збір у
відповідній частині покладається на
відповідача. Або у разі коли в позові
відмовлено, але з обставин справи
вбачається, що спір доведено до
судового розгляду внаслідок ухилення
відповідача від розгляду претензії
позивача, якщо вона пред'являлася
(статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також
покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач направив позовну заяву до суду
12.11.2014 року (відбиток календарного
штемпеля на конверті), а відповідач
провів розрахунок основної
заборгованості 19.11.2014 року до порушення
провадження у справі, з огляду на
викладені вище приписи п. 4.7. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" судовий збір в частині
стягнення основної заборгованості
підлягає покладенню на відповідача.

Судовий збір за рештою позовних вимог
покладається на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог відповідно до ч. 5 ст. 49
ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 86, 87,
115, 116 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Малого приватного
підприємства фірма "Господарчий" (23100,
Вінницька обл., м. Жмеринка, вул.
Барляєва, буд. 21, корп. А, код 34513556) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арда-Трейдинг" (52500,
Дніпропетровська обл., м. Синельникове,
вул. Миру, буд. 29, кв. 28; 49083, м.
Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1, код
37029549) 1194,62 грн. - пені; 165,89 грн. - 3% річних;
1241,79 грн. - інфляційних втрат та 1823,62 грн.
- судового збору.

В позові в частині стягнення 11 248,58 -
основного боргу та 25,64 грн. - пені
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Копію рішення направити сторонам
рекомендованим листом.

Повний текст рішення суду оформлено і
підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК
України 18 грудня 2014 р.

Суддя Маслій
І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (49083, м. Дніпропетровськ,
вул. Собінова, 1)

3 - відповідачу (23100, Вінницька обл., м.
Жмеринка, вул. Барляєва, буд. 21, корп. А)