номер провадження справи 11/114/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2014
Справа № 908/4696/14

Господарський суд Запорізької області
у складі:

головуючий - суддя Гончаренко С.А.,
розглянувши в відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Автотехцентр-3000»
(вул. І.Франка, буд. 1, м. Лубни,
Полтавська область, 37500; ),

до відповідача: Дочірнє підприємство
«Запорізький облавтодор» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» в особі Філії
«Запорізька дорожньо-експлуатаційна
дільниця» (вул. Українська, буд. 50, м.
Запоріжжя, Запорізька область, 69095; ),

відомості про представників сторін та
учасників судового процесу:

від позивача: Чубко І.Б. - дов. № 325 від
01.12.2014;

від відповідача: не з'явився;

про: стягнення 2861,80 грн., -

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької
області надійшла позовна заява
товариства з обмеженою
відповідальністю «Автотехцентр-3000»
про стягнення з Дочірнього
підприємство «Запорізький облавтодор»
Відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» в особі
Філії «Запорізька
дорожньо-експлуатаційна дільниця» 2861,80
грн., які складаються з 2407,62 грн.
основного боргу, 213,42 грн. пені та 240,76
грн. штрафу.

Ухвалою від 07.11.2014р. порушено
провадження по справі, призначені час і
дата судового засідання, сторони
зобов'язані надати документи та
вчинити дії, необхідні для повного та
всебічного розгляду справи.

Позивач наполягає на задоволенні
позовних вимог, з підстав, викладених у
позовній заяві, при цьому підставою
виникнення спору зазначає порушення
відповідачем умов договору поставки
товару № 206/5 від 27.12.2013р. в частині
своєчасної та повної оплати
поставленого товару. Заборгованість за
договором на момент звернення до суду з
позовною заявою складає 2407,62 грн.
Тривала затримка оплати вартості
поставленого товару слугувала
підставою для нарахування сум пені та
штрафу. Разом з цим, позивач просить
судові витрати віднести на
відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
позовні вимоги в частині стягнення 2407,62
грн. основного боргу визнав, при цьому
послався на скрутне фінансове
становище та попросив суд відстрочити
виконання рішення на три місяця.

Вивчивши матеріали справи і вислухавши
пояснення представників сторін,
встановив наступні обставини:

Статтею 11 Цивільного кодексу України
закріплено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Відповідно до п. 2 цієї статті підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Зобов'язанням, відповідно до п. п. 1, 2 ст.
509 цього Кодексу, є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

27 грудня 2013 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
«Автотехцентр-3000» (постачальник) та
Філією «Запорізька
дорожньо-експлуатаційна дільниця»
дочірнього підприємства «Запорізький
облавтодор» Відкритого акціонерного
товариства Державна Акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» (покупець) був укладений
договір поставки товару № 206/5
відповідно до умов якого позивач
прийняв на себе зобов'язання
поставляти, а відповідач - приймати та
оплачувати запасні частини.

За своєю правовою природою договір,
укладений між позивачем та
відповідачем, є договором поставки.

В силу положень ст. 712 Цивільного
кодексу України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені
особливості регулювання укладення та
виконання договорів поставки, у тому
числі договору поставки товару для
державних потреб.

Статтею 655 Цивільного кодексу України
передбачено, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

На виконання умов договору позивачем
на користь відповідача були здійснені
поставки товару на загальну суму 2407,62
грн., що підтверджується видатковими
накладними № 221/5 від 13.02.2014 на суму 1545,60
грн. та № 222/5 від 13.02.2014 на суму 862,02 грн.,
належним чином засвідчені копії яких,
додані позивачем до позовної заяви.

Факт отримання відповідачем
товарно-матеріальних цінностей
підтверджується підписами працівника
відповідача на видаткових накладних,
та довіреністю на отримання
товарно-матеріальних цінностей № 65 від
12.02.2014, а також не заперечується
відповідачем у відзиві на позовну
заяву.

Стаття 692 Цивільного кодексу України
визначає обов'язок Покупця оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до п.3.4 Договору оплата
товару покупцем проводиться в
національній валюті України, на умовах
відстрочки платежу шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок постачальника протягом 14
календарних днів з моменту поставки
товару. Таким чином, за товар,
поставлений 13.02.2014р. відповідач мав
розрахуватись до 28.02.2014.

Стаття 193 Господарського кодексу
України передбачає, суб'єкти
господарювання та учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст.
526 Цивільного кодексу України. Так,
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно умовам
договору та вимогам цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а у разі відсутності таких умов і вимог
- згідно звичаїв ділового обігу або
іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
за договором в частині повної та
своєчасної оплати вартості отриманого
товару, належним чином не виконав,
внаслідок чого за ним утворилася
заборгованість в сумі 2407,62 грн. Вказана
заборгованість визнана відповідачем у
відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Як передбачено п. 7.2 Договору, у випадку
порушення строків оплати товару
покупець зобов'язаний сплатити
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла в період за який
нараховується пеня, від суми
заборгованості за кожний календарний
день прострочення оплати.

За порушення строків оплати товару
позивач нарахував та заявив до
стягнення з відповідача пеню в сумі 213,42
грн.

Крім того, відповідно до п. 7.3 Договору,
випадки порушення покупцем строків
оплати більше ніж на 30 календарних
днів, вважаються односторонньою
відмовою від виконання умов договору,
за яку передбачено сплату штрафу у
розмірі 10% від вартості неоплаченого
товару. Враховуючи, що відповідач
прострочив оплату товару більше ніж на
30 днів, позивач нарахував та заявив до
стягнення штраф в сумі 240,76 грн.

Суми пені та штрафу ретельно
перевірені в судовому засіданні,
розрахунок здійснено вірно.

Таким чином, позовні вимоги про
стягнення з відповідача основного
боргу в сумі 2407,62 грн., 213,42 грн. пені та
240,76 грн. штрафу позивачем заявлені
правомірно та обґрунтовано,
підтверджені зібраними у справі
доказами, а тому підлягають
задоволенню.

Судові витрати, слід віднести на
відповідача, оскільки спір саме з його
вини доведено до судового вирішення.

Клопотання відповідача про відстрочку
виконання рішення на три місяця не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 6 ст. 83 Господарського
процесуального Кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення. При цьому слід
застосовувати положення ст. 121
Господарського процесуального Кодексу
України, відповідно до якої, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, господарський суд, який
видав виконавчий документ, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок його виконання.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому, слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення.
Вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд враховує
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів в
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема вчинення ним дій
спрямованих на погашення існуючої
заборгованості.

Норми Господарського процесуального
кодексу України не визначають переліку
обставин, які свідчать про
неможливість виконання рішення суду чи
ускладнюють його виконання. Тому, суд
оцінює докази, що підтверджують
зазначені обставини, за правилами ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України. За наявності обставин, які
ускладнюють виконання рішення суду чи
унеможливлюють його, господарський суд
має право відстрочити або розстрочити
його виконання.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції
України, ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи, а за загальним правилом
тягар доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

В силу вищенаведених норм
законодавства, суд вважає, що
відповідач не довів наявності
обставин, які ускладнюють або роблять
неможливим виконання рішення у строки
та у спосіб встановлений в рішенні
суду. Також, слід зазначити, що скрутний
фінансовий стан (який, до речі,
відповідачем не доведений жодним
доказом) не є такою виключною
обставиною.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 33, 34, 44, 49, 82-85, 121 Господарського
процесуального Кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства
«Запорізький облавтодор» Відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» в особі Філії
«Запорізька дорожньо-експлуатаційна
дільниця» (вул. Українська, буд. 50,
м. Запоріжжя, Запорізька область, 69095;
) на користь товариства
з обмеженою відповідальністю
«Автотехцентр-3000» (вул. І.Франка, буд. 1,
м. Лубни, Полтавська область, 37500; ) 2407 (дві тисячі чотириста
сім) грн. 62 коп. основного боргу, 213
(двісті тринадцять) грн. 42 коп. пені, 240
(двісті сорок) грн. 76 коп. штрафу
та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять
сім) грн. 00 коп. судового збору. Видати
наказ після набрання рішенням законної
сили.

В задоволенні клопотання відповідача
про відстрочку виконання рішення на
три місяця відмовити.

В засіданні 09.12.2014р. оголошена вступна і
резолютивна частини рішення. Рішення в
повному обсязі складено і підписане
10.12.2014р.

Суддя
С.А.Гончаренко