ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 рокуСправа № 912/3628/14
Господарський суд Кіровоградської
області в складі судді Вавренюк Л.С.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні справу № 912/3628/14

за позовом: публічного акціонерного
товариства "Кам'яномостівське
хлібоприймальне підприємство", с.
Кам'яний Міст Первомайського району
Миколаївської області

до відповідача: приватно-орендного
сільськогосподарського підприємства
"Казавчин Агро", с. Казавчин
Гайворонського району Кіровоградської
області

про стягнення 44 101,88 грн.

Представники:

від позивача - Мусієнко Л.П.,
довіреність № 12 від 08.09.14 р.;

від відповідача - Стус О.М., довіреність
№ 7 від 22.04.14 р.

Публічне акціонерне товариство
"Кам'яномостівське хлібоприймальне
підприємство" звернулося до
господарського суду Кіровоградської
області з позовною заявою про
стягнення з приватно-орендного
сільськогосподарського підприємства
"Казавчин Агро" на користь позивача
заборгованості в сумі 44101,88 грн., з яких:
29866,85 грн. - борг, 2233,88 грн. - пеня, 5973,37 грн.
- 20% штрафу, 2341,89 грн. - 3% річних та 3685,89
грн. - інфляційні втрати.

В судовому засіданні 08.12.14 р.
представник позивача в режимі відео
конференції підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, просив стягнути з
відповідача, крім суми основного боргу
також нараховані позивачем пеню - 2233,88
грн., штраф - 5973,37 грн., 3% річних - 2341,89 грн.
та інфляційні втрати - 3685,89 грн., за
несвоєчасно виконане взяте на себе
грошове зобов'язання.

Відповідачем у справі 24.11.14 р. до суду
подано відзив, відповідно до змісту
якого відповідач вважає вимоги
позивача безпідставними, вказуючи,
зокрема, на те, що на момент звернення
позивача у жовтня 2013 року з претензією
до відповідача про сплату
заборгованості за договором від 19.10.11 р.
за № 134 , у відповідача були відсутні
документи на отриманий товар та
послуги від позивача, у зв'язку з чим
відповідачем зроблено запит щодо
надання йому документів, що
підтверджують наявність
заборгованості, на суму 29 866,85 грн.,
однак такі документи відповідачу на
неодноразові запити не були надані.
Лише у жовтні 2014 року, стверджує
відповідач, після отримання у даній
справі позову, в додатках до якого і
були копії документів, що
підтверджують вимоги позивача про
сплату боргу, а саме копії рахунку № 575
від 03.11.11 р. та акту надання послуг № 538
від 03.11.11 р. на суму 29 866,85 грн.,
відповідачем 31.10.14 р. вказана в рахунку
сума була фактично сплачена в повному
обсязі. Що ж стосується стягнення з
відповідача інших нарахованих
позивачем сум, відповідач посилаючись
на зміст п. 6.2. самого договору № 134 від
19.10.11 р., а також положення ст. 613 ЦК та
ст.ст. 220, 221, 232 ГК України зазначив, що
відповідачем не були виконанні грошові
зобов'язання за договором у зв'язку з
простроченням самого позивача,
оскільки останній не вчинив
передбачених договором № 134 від 19.10.11 р.
дій, що позбавило відповідача
можливості виконати свій обов'язок
щодо сплати грошових коштів (а.с. 44-45).

Дослідивши матеріали справи, надані у
справі сторонами докази, заслухавши
пояснення представників обох сторін,
господарський суд встановив наступне.

19.10.11 р. між публічним акціонерним
товариством "Кам'яномостівське
хлібоприймальне підприємство" (далі -
ПАТ "КХП" або Зерновий склад) та
приватно-орендного
сільськогосподарського підприємства
"Казавчин Агро" (далі ПОСТ "Казавчин
Агро" або Поклажодавець) укладено
договір складського зберігання
сільськогосподарської продукції № 134
(далі - Договір, а.с. 6-9).

Відповідно до п. 1.1. Договору,
Поклажодавець зобов'язаний передати
Зерновому складу сільськогосподарську
продукцію (далі - Продукцію), за
заліковою вагою, а саме: кукурудза в
кількості до 2000 тон, а Зерновий склад
зобов'язаний прийняти її на зберігання
на умовах, визначених цим договором і в
установлений строк повернути його
Поклажодавцю або особі, зазначеній ним
як одержувач, у стані, передбаченому
цим договором та законодавством
України. Кількість та якість продукції,
що були прийняті на зберігання
Зерновим складом підтверджується
Складськими квитанціями.

При прийманні Зерновий склад виконує
очищення, сушку з метою зберігання від
псування і втрати якості (включаючи
очищення в період зберігання до
кондицій, які складаються по середній
якості партії зерна на підприємстві)(п.
2.2. Договору).

Відповідно до змісту п.п. 6.1., 6.2.
Договору, оплата послуг з приймання,
очищення, сушіння, зберігання
здійснюється Поклажодавцем у грошовій
формі шляхом перерахування коштів на
рахунок Зернового складу або/та шляхом
передачі Зерновому складу частини
продукції, яка очищена від відходів та
побічного продукту та відповідає
вимогам державних стандартів України
(ДСТУ, ГОСТ) у термін, визначений п. 6.2
даного Договору; послуги Зернового
складу з прийняття, очищення, сушіння
та зберігання за цим договором повинні
бути оплачені Покладавцем до 10
(десятого) числа місяця, наступного за
звітним згідно виставленого Зерновим
складом рахунку який надсилається
Поклажодавцю поштою, факсом у
електронному вигляді або
доставляється Поклажодавцю будь-яким
іншим способом, що свідчить про
вручення чи надається уповноваженому
представнику Поклажодавця під розпис.

Згідно п. 6.5. Договору, факт виконання
послуг за цим договором
підтверджується Актами
здачі-приймання виконаних робіт, які
Поклажодавець або його уповноважена
особа повинна підписувати та
отримувати під розпис на Зерновому
складі кожний місяць на протязі всього
терміну зберігання.

Цей Договір набирає чинності з моменту
його укладення і діє до виконання
сторонами своїх зобов'язань (п. 9.2.
Договору).

Договір підписаний сторонами та
скріплений круглими печатками
позивача та відповідача.

Укладений між сторонами Договір за
своєю правовою природою є змішаним
договором, який містить умови як
складського зберігання,
правовідносини за якими регулюються
параграфом 2 Глави 66 Цивільного кодексу
України, а також умови договору про
надання послуг, що регулюються главою 63
Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 957 Цивільного кодексу
України, за договором складського
зберігання товарний склад
зобов'язується за плату зберігати
товар, переданий йому поклажодавцем, і
повернути цей товар у схоронності.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

На виконання умов Договору, сторонами
підписано акти надання послуг, зокрема,
№ 446 від 26.10.11 р., на суму 292 134,88 грн.; № 477
від 31.10.11 р. на суму 123 043,63 грн.; № 538 від
03.11.11 р. на суму 29 866,85 грн. (а.с. 10, 11, 12).

Таким чином, загальна вартість
отриманих відповідачем послуг
становить 445 045,36 грн. (292 134,88 грн. + 123 043,63
грн. + 29 866,85 грн. = 445 045,36 грн.).

На виконання взятих на себе зобов'язань
за Договором, відповідач частково
розрахувався, сплативши позивачу 28.10.11
р. та 07.12.11 р. - 415 178,51 грн. (217 822,14 грн. + 197
356,37 грн. = 445 045,36 грн.), що
підтверджується відповідними
банківськими виписками (а.с. 20-23).

Стаття 525 Цивільного кодексу України
передбачає, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно положень ч. 1 ст. 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Порядок оплати сторонами встановлено
пунктом 6. 2. Договору.

Так, виходячи з умов укладеного
сторонами Договору, обов'язок
Поклажодавця оплатити надані Зерновим
складом послуги виникає з моменту
фактичного отримання останнім рахунку
на оплату.

Тобто обов'язок відповідача оплатити
отримані за Договором послуги
безпосередньо пов'язаний із виконанням
Зерновим складу свого обов'язку
відправки рахунку, вручення його під
розпис відповідачу або в інший спосіб,
за умови, що він засвідчує отримання
рахунку Поклажодавцем.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

На підтвердження виконання взятого на
себе за Договором зобов'язання,
позивачем до суду, в якості доказу,
надано витяг із журналу реєстрації
відправки документів поштою (а.с. 16-19).

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В супереч вимог ст.ст. 33-34 ГПК України,
позивачем не надано суду належних
доказів виконання позивачем взятих на
себе за Договором зобов'язань, а саме
позивачем не надано доказів, що
свідчили б про виконання позивачем
взятого на себе за Договором
зобов'язання, а саме вручення
відповідачу рахунку в порядку, а також
у спосіб, що передбачені Договором (п.
6.2. Договору).

Що ж стосується наданої позивачем до
суду виписки із журналу реєстрації
вихідної кореспонденції, даний доказ
не є належним, в розумінні ст.ст. 33-34 ГПК
України, оскільки підтверджує лише
факт направлення відповідачу рахунку
№ 575, однак, не є доказом, що свідчить
про отримання такого рахунку
відповідачу, а тому не відповідає
умовам укладеного сторонами Договору.

За доводами представника позивача в
судовому засіданні, інших доказів на
підтвердження направлення позивачем
рахунку № 575 від 03.11.11 р. позивач надати
не може, такі докази в матеріалах
справи відсутні.

При цьому, господарський суд вважає
слушними посилання відповідача на ч. 2
ст. 613 Цивільного кодексу України,
відповідно до змісту якої, якщо
кредитор не вчинив дії, до вчинення
яких боржник не міг виконати свій
обов'язок, виконання зобов'язання може
бути відстрочене на час прострочення
кредитора.

Кредитор вважається таким, що
прострострочив, якщо він не вчинив дій,
що встановлені договором, до вчинення
яких боржник не міг виконати свого
обов'язку (ч. 1 ст. 613 ЦК України).

Оскільки позивач не надав суду
належних доказів, що вказують на
виникнення у відповідача обов'язку
щодо оплати виставленого позивачем
рахунку № 575 від 03.11.11 р., підстави
вважати відповідача таким, що
прострострочив виконання взятого на
себе за Договором зобов'язання щодо
оплати наданих позивачем за Договором
послуг, на день звернення позивача до
суду з даним позовом, у господарського
суду відсутні.

Враховуючи наведене, господарський суд
дійшов висновку про безпідставність
доводів позивача, викладених в позові,
та передчасність пред'явленого позову.

За доводами відповідача, викладеними у
відзиві на позовом, відповідач
стверджує, що рахунок № 575 від 03.11.11 р.
відповідач отримав лише разом з
позовними матеріалами, а тому мав
фактичну можливість виконати взяте на
себе за Договором зобов'язання щодо
оплати наданих позивачем послуг.

Як стверджує відповідач, він
неодноразово звертався до позивача з
проханням надати йому підтверджуючі за
Договором документи та необхідні для
здійснення оплати.

На підтвердження своїх доводів
відповідачем до суду надано відповідні
листи відповідача № 106 від 01.11.13 р., № 132
від 06.06.14 р., № 20 від 08.07.14 р., зі змісту
яких вбачається, що відповідач просить
позивача надати йому необхідні за
Договором документи для оплати (а.с. 48-49,
50, 51-52).

За доводами відповідача, отримавши у
жовтні 2014 року від позивача копію
рахунку, що був доданий як додаток до
позову, відповідач фактично здійснив
платіж згідно платіжного доручення №
1014 від 31.10.14 р. на суму 29 866,85 грн., що
підтверджується відповідним платіжним
документом (а.с. 54).

У зв'язку з наведеним вище, 26.11.14 р.
позивачем у справі до суду подану
довідку від 31.10.14 р. за підписом
головного бухгалтера ПАТ
"Кам"яномостівське ХПП", в якій позивач
повідомляє, що борг ПОСП "КАЗАВЧИН-АГРО"
погашений 31.10.14 р., платіжне доручення №
1014 від 31.10.2014 року в сумі 29 866,85 грн. (а.с.
71).

На підтвердження погашення
відповідачем основного боргу
позивачем також надано до суду виписку
з рахунку ПАТ "Кам"яномостівське ХПП"
(а.с. 72).

Враховуючи наведені вище обставини та
подані докази щодо сплати відповідачем
суми основного боргу в повному обсязі,
господарський суд дійшов висновку про
те, що спір між учасниками судового
процесу в цій частині - відсутній, а
тому відповідно до вимог п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд припиняє
провадження у справі в частині вимог
про стягнення з відповідача основного
боргу за договором №134 від 19.10.11 р.

Крім суми основного боргу, позивач в
позові просить також стягнути з
відповідача визначені Договором
штрафні санкції за несвоєчасне
виконання взятих на себе за Договором
зобов'язань, а саме: 2 233,88 грн. - пеня, 5
973,37 грн. - 20% штрафу, а також 2 341,89 грн. - 3%
річних та 3685,89 грн. - інфляційні втрати,
передбачені ст. 625 ЦК України.

Відповідно до змісту п. 7.2. Договору, в
разі несвоєчасної сплати
Поклажодавцем наданих Зерновим
складом послуг у термін, визначений п.
6.2. Договору Поклажодавець несе
відповідальність, встановлену ст. 625
Цивільного кодексу України, сплачує
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, діючої на момент
нарахування пені, від вартості
простроченого платежу, за кожний день
прострочення платежу, та 20 % штрафу від
вартості простроченого платежу.

Однак, враховуючи недоведеність
позивачем факту прострочення
відповідачем взятого на себе за
Договором грошового зобов'язання,
вимоги позивача про стягнення з
відповідача нарахованих за
прострочення виконання зобов'язань
штрафних санкцій, а також інфляційних
та річних, господарський суд вважає
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати зі сплати судового збору
покладаються на позивача і не
стягуються.

Керуючись ст. ст. 33-34, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

Провадження в частині стягнення з
приватно-орендного
сільськогосподарського підприємства
"Казавчин Агро" основного боргу в сумі 29
866,85 грн. припинити, у зв'язку з
відсутністю предмету спору.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом.

У разі якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання повного
рішення.

Повне рішення складено 15.12.2014 р.

Суддя
Л.С. Вавренюк