ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2014 року
Справа № 904/6402/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В.
(доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання Сусла
Я.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: Вагнер Д.В. провідний
юрисконсульт сектора
загально-правової роботи Юридичного
відділу Філії "Управління
магістральних газопроводів
"Харкіатрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз",
довіреність №2-49 від 13.01.14 року;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз" в особі філії "Управління
сервісного обслуговування та ремонту
імпортної автотракторної спецтехніки
"СІАТ" на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 22.10.2014
року у справі №904/6402/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз" в особі філії
"Управління сервісного обслуговування
та ремонту імпортної автотракторної
спецтехніки "СІАТ", м. Боярка Київської
області

до відповідача-1: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Армада ЛТД", м. Дніпропетровськ

до відповідача-2: Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агроспейс", м. Дніпропетровськ

про визнання договору поруки недійсним

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
"Укртрансгаз" в особі філії "Управління
сервісного обслуговування та ремонту
імпортної автотракторної спецтехніки
"СІАТ" звернулося до господарського
суду Дніпропетровської області із
позовом, в якому просить визнати
договір поруки №111112956/ПОР від 02.11.2011
року, укладений між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Армада ЛТД" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Агроспейс", недійсним. Судові витрати
по справі позивач просить покласти на
відповідачів.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 22.10.2014
року у справі №904/6402/14 (суддя
Євстигнеєва Н.М.) в задоволенні позову
відмовлено повністю; судові витрати
віднесено на позивача.

Рішення місцевого господарського суду
мотивовано тим, що зі змісту спірного
договору не слідує, що він не
спрямований на реальне настання
правових наслідків. Наведені позивачем
доводи в обґрунтування його
фіктивності не підтверджені належними
і допустимими доказами і носять
характер припущення.

Обмеження відповідальності
відповідача-2 як поручителя у спірному
договорі поруки сумою у 1 000,00 грн. не є
порушенням приписів частини другої
статті 553 Цивільного кодексу України.
Чинним законодавством України та
умовами оспорюваного договору поруки
не встановлений обов'язок поручителя
чи кредитора попереджати або
повідомляти боржника про укладання
договору поруки в порядку забезпечення
виконання ним зобов'язань перед
кредитором.

Волевиявлення боржника під час
укладання договору поруки не є
істотною умовою договору поруки.

Місцевим господарським судом
зазначено, що згідно зі статтею 626
Цивільного кодексу України порука
створює права для кредитора та
обов'язки для поручителя,
безпосередньо на права та обов'язки
боржника цей вид забезпечення
виконання зобов'язань не впливає,
оскільки зобов'язання боржника в цьому
випадку не встановлюються, не
припиняються, не змінюються.

Місцевий господарський суд дійшов до
висновку про відсутність правових
підстав вважати спірний договір поруки
фіктивним.

Не погодившись з рішенням місцевого
господарського суду, Публічне
акціонерне товариство "Укртрансгаз"
звернулось до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить:

- скасувати рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
22.10.2014 року у справі №904/6402/14;

- прийняти нове рішення, яким визнати
договір поруки №111112956/ПОР від 02.11.2011
року, укладений між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Армада ЛТД" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Агроспейс", недійсним. Судові витрати
по справі позивач просить покласти на
відповідачів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
місцевим господарським судом
безпідставно не прийняті до уваги
доводи позивача та необґрунтовано
відмовлено у задоволенні позову.
Незастосування положень статей 203, 215
Цивільного кодексу України, статті 207
Господарського кодексу України є
порушенням місцевим господарський
судом норм матеріального права та
підставою для скасування
оскаржуваного рішення. Апелянт
зазначає, що договір поруки створює
безпосередній вплив на обсяг прав та
обов'язків позивача (наслідком
виконання поручителем зобов'язання
забезпеченого порукою може бути заміна
кредитора у зобов'язанні), а відтак його
укладення суперечить вимогам статті 511
Цивільного кодексу України та порушує
умови договору про закупівлю товарів
за державні кошти №111112955 від 02.11.2011
року, відповідно до якого жодна із
сторін не може передавати свої права та
обов'язки за цим договором третім
особам без письмової згоди іншої
сторони.

Відсутність згоди позивача, як
боржника, на укладення оспорюваного
договору поруки суперечить вимогам
статті 626 Цивільного кодексу України.

Апелянт вважає, що оспорюваний договір
поруки вчинений відповідачами без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювалися цим правочином, у
зв'язку з чим є фіктивним, відповідно до
положень статті 234 Цивільного кодексу
України, та, відповідно, підлягає
визнанню недійсним.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
14.11.2014 року апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 22.10.2014 року у справі
№904/6402/14 прийнято до свого провадження
колегією суддів у складі: головуючий
суддя Пархоменко Н.В. (доповідач), судді:
Коваль Л.А., Чередко А.Є., розгляд справи
призначений у судове засідання на
04.12.2014 року.

Розгляд скарги був відкладений з 04.12.2014
року на 18.12.2014 року.

У судових засіданнях представник
апелянта апеляційну скаргу підтримав у
повному обсязі та просив її
задовольнити.

18.12.2014 року від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Армада
ЛТД" надійшов відзив на апеляційну
скаргу (вих. №1712/14-юр від 17.12.2014 року), в
якому відповідач-1 проти апеляційної
скарги заперечує, посилаючись на те, що
і в господарському, і в цивільному
законодавстві відсутня норма, яка б
зобов'язувала кредитора обов'язково
повідомляти боржника про укладення
договору поруки або про намір укласти
такий договір. Відповідач-1 вважає, що
укладення договору поруки жодним чином
не порушило прав боржника та не
позбавило його можливості виконати
свої зобов'язання за основним
договором, оскільки Товариство з
обмеженою відповідальністю "Агроспейс"
є лише поручителем перед кредитором та
солідарним відповідачем у справі про
стягнення заборгованості за договором
поставки.

Відповідач-1 вважає, що спірний договір
поруки повністю відповідає вимогам
чинного законодавства, тому просить
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 22.12.2014
року залишити без змін, апеляційну
скаргу - без задоволення.

У зв'язку з хворобою представника
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Армада
ЛТД" просило розглянути справу без його
участі.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроспейс" у судові
засідання не з'явився, про день, час,
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи.

У судовому засіданні 18.12.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у
справі докази, перевіривши
правильність висновків, повноту їх
дослідження місцевим господарським
судом вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено господарським судом та
підтверджується матеріалами справи,
02.11.2011 року між Дочірньою компанією
"Укртрансгаз" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України",
правонаступником якої внаслідок
реорганізації стало Публічне
акціонерне товариство "Укртрансгаз"
(п.1.2. Статуту) (покупець) та Товариством
з обмеженою відповідальністю "ТД
"Армада ЛТД" (постачальник) укладений
договір про закупівлю товарів за
державні кошти №111112955, відповідно до
п.1.1 якого постачальник зобов'язується
протягом одного року з моменту
укладання договору згідно заявок
покупця, поставити та передати у
власність (повне господарське
володіння) покупцю товари - "вузли до
машин та устаткування для добудови
промисловості та будівництва (запасні
частини до автотракторної та
спецтехніки)", згідно Специфікації, яка
є невід'ємною частиною договору, а
покупець зобов'язується прийняти і
оплатити такі товари.

Відповідно до п.6.2 договору загальна
сума цього договору на день його
укладення становить (у відповідності
до протоколу оцінки та визначення
переможця) 1 507 466,93 грн., в тому числі ПДВ
20%.

Розрахунки проводяться шляхом опати
покупцем фактично поставленої партії
товарів після пред'явлення
постачальником рахунку на оплату
товару протягом 45 календарних днів
після дати поставки кожної партії
товару (п.8.1 договору).

Договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами і діє
протягом одного року з дня його
виконання, в частині гарантійних
зобов'язань та розрахунків до повного
виконання (п.10.1. договору).

02.11.2011 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ТД "Армада ЛТД"
(кредитор) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агроспейс"
(поручитель) укладений договір поруки
№111112956/ПОР.

Відповідно до п.1.1 договору поруки
предметом цього договору є
зобов'язання поручителя перед
кредитором солідарно відповідати за
виконання Дочірньої компанії
"Укртрансгаз" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (боржник) за
зобов'язаннями перед кредитором за
договором про закупівлю товарів за
державні кошти №111112955 від 02.11.2011р.
Зобов'язаннями за цим договором є:

- зобов'язання боржника перед
кредитором по сплаті за поставлений
товар у кількості, асортименті, по ціні
та в строки, передбачені умовами
основного договору;

- зобов'язання боржника перед
кредитором по сплаті штрафних санкцій,
пені, 3% річних та інфляційних
відповідно умов договору.

За умовами пункту 2.1. договору поруки
поручитель відповідає солідарно за
зобов'язаннями боржника перед
кредитором, що випливають із основного
договору. Але в будь-якому випадку
розмір відповідальності не повинен
перевищувати розмір забезпечуваного
зобов'язання, зазначеного в пункті 3.1
цього договору.

Згідно з пунктом 2.2 договору поруки
поручитель цією порукою забезпечує
виконання зобов'язання боржником за
основним договором в повному обсязі.

Поручитель відповідає перед
кредитором за виконання зобов'язання
боржником за основним договором у сумі,
що дорівнює 1 000,00 гривень (п.3.1 договору).

Відповідно до пункту 4.1.1 договору
поруки при порушенні боржником
зобов'язань перед кредитором за
основним договором поручитель
зобов'язаний виконати за боржника
зобов'язання у 5-ти денний строк з дня
винесення вимоги, у розмірі,
передбаченому п. 3.1 договору (1 000,00грн.).

Договір поруки набуває чинності з
моменту його підписання і діє до
повного виконання зобов'язань за
основним договором (пункт 7.1 договору
поруки).

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права або інтересу, зокрема шляхом
визнання правочину недійсним. Кожний
суб'єкт господарювання має право на
захист своїх прав і законних інтересів,
у тому числі шляхом визнання
недійсними господарських угод з
підстав, передбачених законом (частина
2 статті 20 Господарського кодексу
України).

За приписами частини 1 статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
передбачено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам (частина 1), особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності (частина 2), волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі
(частина 3), правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним
(частина 5).

Відповідно до частини 3 статті 215
Цивільного кодексу України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 234 Цивільного
кодексу України фіктивним є правочин,
який вчинено без наміру створення
правових наслідків, які обумовлювалися
цим правочином. Фіктивний правочин
визнається судом недійсним.

Публічне акціонерне товариство
"Укртрансгаз" зазначає, що договір
поруки №111112956/ПОР від 02.11.2011 року не
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним,
є фіктивним правочином.

За змістом частини 5 статті 203
Цивільного кодексу України, статті 234
Цивільного кодексу України фіктивний
правочин характеризується тим, що
сторони вчиняють його лише для вигляду,
знаючи заздалегідь, що він не буде
виконаний. При вчиненні фіктивного
правочину учасники мають інші цілі, ніж
ті, що передбачені правочином.

Між тим, зі спірного договору не
вбачається, що він не спрямований на
реальне настання правових наслідків.

Апеляційний господарський суд вважає,
що місцевий господарський суд дійшов
до правомірного висновку про те, що
наведені позивачем доводи в
обґрунтування його фіктивності не
підтверджені належними і допустимими
доказами і носять характер припущення.

Відповідно до частини першої статті 553
Цивільного кодексу України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до частини другої статті 553
Цивільного кодексу України порукою
може забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Тобто, поручитель несе
відповідальність у тому ж обсязі, що й
основний боржник, якщо в договорі прямо
не зазначене інше.

Умовами договору поруки №111112955/ПОР від
02.11.2011 року передбачено, що поручитель
відповідає перед кредитором за
виконання зобов'язань боржником,
згідно основного договору у сумі, що
дорівнює 1 000,00 грн.

Між тим, обмеження відповідальності
поручителя у спірному договорі поруки
сумою у 1 000,00 грн. не є порушенням
приписів частини другої статті 553
Цивільного кодексу України. Чинним
законодавством України та умовами
оспорюваного договору поруки не
встановлений обов'язок поручителя чи
кредитора попереджати або повідомляти
боржника про укладання договору поруки
в порядку забезпечення виконання ним
зобов'язань перед кредитором.

Волевиявлення боржника під час
укладання договору поруки не є
істотною умовою договору поруки.

Відповідно до змісту статті 553
Цивільного кодексу України договір
поруки є двостороннім правочином, що
укладається з метою врегулювання
відносин між кредитором і поручителем.
Договір поруки не передбачає
виникнення або, навпаки, припинення
будь-яких прав та обов'язків боржника
за основним договором.

Згідно з приписами статей 553, 554
Цивільного кодексу України договір
поруки укладається кредитором і
поручителем за зобов'язанням, яке
забезпечується договором поруки. Що ж
до боржника, то він стороною договору
поруки не виступає, а є учасником у
зобов'язанні, забезпеченому порукою.
Обов'язок кредитора або поручителя за
договором поруки одержувати згоду
боржника на укладення такого договору
законодавством України не
передбачений та не випливає зі змісту
правовідносин поруки. Відповідно
відсутність зазначеної згоди не
порушує й умов дійсності договору
поруки та не є підставою для визнання
його недійсним (пункт 3.16 постанови
пленуму Вищого господарського суду № 11
від 29.05.2013 року "Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними".

Під час розгляду справи встановлено, що
відповідно до п. 14.2 договору про
закупівлю №111112955 від 02.11.2011 року жодна
із сторін не може передавати свої права
та обов'язки по договору третім особам
без письмової згоди другої сторони.
Отже, положення договору про закупівлю
містять обмеження щодо передачі
сторонами саме своїх прав та
обов'язків.

Порука є способом забезпечення
виконання зобов'язання. Договір поруки
не створює обов'язків для будь-яких
інших сторін, крім сторін за цим
договором. При укладенні договору
поруки №111112956/ПОР від 02.11.2011 року
кредитор (відповідач-1) не передавав
своїх прав та обов'язків за договором
про закупівлю №111112955 від 02.11.2011 року
поручителю (відповідачу-2).

Таким чином, спростовуються твердження
апелянта про необхідність
повідомлення боржника про укладання
договору поруки між кредитором і
поручителем.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір за подання позову
покладається на позивача.

Також, з огляду на встановлені вище
обставини справи, зазначені положення
законодавства, апеляційний
господарський суд відхиляє решту
доводів позивача, наведених в
обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський
суд не вбачає підстав, для задоволення
апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 101
Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Судовий збір за подання апеляційної
скарги відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України відноситься на позивача.

Керуючись статтями 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
в особі філії "Управління сервісного
обслуговування та ремонту імпортної
автотракторної спецтехніки "СІАТ" на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 22.10.2014
року у справі №904/6402/14 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 22.10.2014
року у справі №904/6402/14 залишити без
змін.

Повна постанова складена 18.12.2014 року.

Головуючий суддя
Н.В. Пархоменко

Суддя
Л.А. Коваль

Суддя
А.Є. Чередко